ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року Справа № 903/361/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Мельник О.В. , суддя Розізнана І.В.

секретар судового засідання Гладка Л.А.,

представники учасників справи:

позивач- ОСОБА_1 С ОСОБА_2 ;

відповідач- ОСОБА_3 .,

розглянувши апеляційну скаргу Позивача-Приватної фірми «Скорпіон-Сервіс» на рішення госпо-дарського суду Волинської області від 30.08.2019р., повний текст якого складено 09.09.2019р., у справі №903/361/19 (суддя Костюк С.В.)

за позовом Приватної фірми «Скорпіон-Сервіс» м.Луцьк

до Луцька міська рада м.Луцьк

про визнання поновленим договору оренди земельної ділянки,-

У травні 2019 року Приватна фірма «Скорпіон-сервіс» (надалі в тексті Фірма) звернулась до господарського суду Волинської області із позовом про визнання поновленим на новий строк на тих самих умовах договору оренди землі, укладеного з Луцькою міською радою (надалі в тексті Міська рада) зареєстрованого 27.03.2007р. за №86 та викладеного в новій редакції згід-но додаткових угод про поновлення договору оренди землі №00600 від 25.06.2012р. і №2 від 25.12.2013р.(реєстраційний запис №5316693 від 11.04.2014р.).(арк.справи 3-10).

Рішенням господарського суду Волинської області від 30.08.2019р. у справі №903/361/19 в за-доволенні позову відмовлено. Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що орендо-давець своїми листами від 05.02.2019р. та 11.02.2019р. повідомив орендаря про відсутність у нього наміру, як власника земельної ділянки, поновлювати договір оренди на новий строк після закінчен-ня терміну дії, тобто після 11.04.2019р. При цьому, безпідставним суд першої інстанції повважав твердження Позивача щодо переважного права на поновлення договору оренди землі в запропонова-ній ним редакції в зв`язку із припиненням дії договору, запереченням орендодавця та непереданням спірної земельної ділянки третій особі в оренду.(арк.справи 95-97).

Не погоджуючись із ухваленим рішенням, Позивач подав скаргу до Північно-західного апе-ляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення господарського суду Волинської області від 30.08.2019р. у даній справі та ухвалити нове, яким задоволити позов.(арк.справи 104-106).

Обґрунтовуючи скаргу Позивач зазначає, що господарський суд першої інстанції неповно з`ясував всі обставини справи, прийнявши рішення з порушенням норм матеріального права. На думку Скаржника, суд безпідставно не прийняв до уваги, що положення Закону України «Про орен-ду землі» прямо вказує, що переважне право орендаря на укладення договору оренди землі, тобто на його поновлення, припиняється винятково у разі недосягнення домовленості щодо орендної пла-ти та інших істотних умов договору. Отже, у Відповідача відсутнє право самостійно без згоди ПФ «Скорпіон-Сервіс» змінювати порядок поновлення договору. І самого лише рішення орендодавця-Відповідача про непоновлення договору оренди землі недостатньо для непоновлення такого дого-вору. Висновок суду про те, що Луцька міська рада відмовила у реалізації переважного права ПФ «Скорпіон-Сервіс» без будь-яких передумов не відповідає дійсності. Крім того, випадки припинен-ня договору оренди землі передбачено ст.31 Закону України «Про оренду землі». Причини, вказані в листі №1.1-16/1294/2019 від 11.03.2019р., не передбачені ні ст.31 Закону України «Про оренду зем-лі», ні п.37 самого договору. У даному випадку орендодавцем Луцькою міською радою отримано лист-повідомлення №47 від 06.03.2019р., і остання не заперечує про отримання такого листа у встановлений належний строк, а тому договір підлягає поновленню.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.10.2019р. відкрито провадження у справі №903/361/19.(арк.справи 102).

31.10.2019р. надійшов відзив Відповідача на апеляційну скаргу, в якому він просить залиши-ти її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.(арк.справи 115-120).

У судовому засіданні апеляційної інстанції 14.11.2019р. представник Позивача підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та надав пояснення в обґрунтування своєї правової позиції. Представник Відповідача заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги, надав свої пояс-нення та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задо-волення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників, вивчивши ма-теріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, Луцька міська рада-орендодавець та Приватна фірма «Скорпіон-Сервіс»-орендар уклали договір оренди землі від 02.02.2007р. (надалі в тексті Договір), за умовами пункту 1 якого, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для обслуговування торгових рядів.(арк.справи 12-14).

В оренду передається земельна ділянка площею 49 м2, яка розташована за адресою м.Луцьк, вул.Глущець (кадастровий номер НОМЕР_1 ) строком на 5 років.(п.п.2,8 Договору).

Договір зареєстрований в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі за №86.(арк.справи 14).

Вбачається, що на підставі Договору орендодавець передав, а орендар прийняв земельну ді-лянку за актом прийому-передачі від 02.02.2007р.(арк.справи 15).

З матеріалів справи вбачається, що строк дії Договору поновлено додатковою угодою №1 від 18.04.2012р. на 1 рік та додатковою угодою №2 від 25.12.2013р. на 5 років.(арк.справи 16-18).

Пунктом 43 Додаткової угоди №2 від 25.12.2013р. до Договору оренди від 02.02.2007р., заре-єстрованої 11.04.2014р. за №5316693 передбачено, що Договір набуває чинності після підписання сторонами та державної реєстрації, а пункт 8 передбачає переважне право орендаря на поновлення Договору на новий строк після закінчення строку дії. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії Договору повідомити письмово орендодавця про намір продов-жити його дію.

Дія Договору, згідно п.37 припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Право оренди земельної ділянки зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на неру-хоме майно 11.04.2014р.(арк.справи 23).

З матеріалів справи вбачається, що Луцька міська рада рішенням від 28.12.2016р. №16/29 затвердила Звіт тимчасової контрольної комісії Міської ради з питань врегулювання діяльності рин-ків на території міста Луцька, яким зокрема зобов`язано Управління земельних ресурсів надіслати орендарю відповідне повідомлення щодо припинення договорів оренди земельних ділянок з кадаст-ровими номерами :11:005:0028 та :11:005:0029 і в подальшому вжити захо-дів щодо повернення зазначених земельних ділянок до комунальної власності.(арк.справи 28-33).

Матеріали справи свідчать, що Міська рада листом №1.1-16/615/2019 від 05.02.2019р. повідо-мила Фірму, що договір оренди землі, в т.ч. площею 0,0049 га, зареєстрований у Державному реєст-рі земель з додатковими угодами, зокрема, №2 від 25.12.2013р. поновленню не підлягатиме, тому просить звільнити земельну ділянку від металевих конструкцій та надати документи для підписання акту прийому-передачі землі. Лист отримано Фірмою 11.02.2019р.(арк.справи 59-60, 61).

Попри таке повідомлення орендодавця, Фірма листом №47 від 06.03.2019р. просила Міську раду поновити Договір оренди землі площею 0,0049 га на той же строк і на тих умовах, що перед-бачені додатковими угодами до договору оренди від 27.03.2007р., до листа долучає проєкт додат-кової угоди в 3-х примірниках, у відповідь на який Міська рада листом №1294/2019 від 11.03.2019 року повторно повідомила Фірмі, що договір оренди землі поновленню не підлягає(арк.справи 24-25, 57-58).

Вважаючи, що непродовженням дії Договору Міська рада порушила його переважне право орендувати земельну ділянку, Фірма звернулась до суду з даним позовом.(арк.справи 3-10).

Як зазначалось вище, господарський суд Волинської області рішенням від 30.08.2019р. у за-доволенні позову відмовив.(арк.справи 95-97).

Перевіривши додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального пра-ва, апеляційний суд вважає, що скарга безпідставна та не підлягає задоволенню з огляду на нас-тупне:

Предметом даного спору є визнання поновленим на новий строк договору оренди земельної ділянки, що перебуває у комунальній власності.

У державній власності, згідно ст.84 Земельного кодексу України (надалі в тексті ЗК Укра-їни) перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Статтею 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що відпо-відні ради здійснюють права суб`єкта комунальної власності від імені та в інтересах територіальних громад.

Згідно із статтею 123 ЗК України (чинної на час прийняття рішення) надання земельних діля-нок державної або комунальної власності у користування здійснюється, зокрема, органами місцево-го самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або кому-нальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або орга-ну місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначених статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.(ст.124 ЗК України).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду землі» (надалі в тексті Закон), оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхід-ною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Зако-ном, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.(ст.2 названого Закону).

При цьому, за змістом ст.6 Закону та ст.126 ЗК України, право власності, користування земль-ною ділянкою оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Зазначеним положенням кореспондує умова п.43 додаткової угоди №2 до Договору оренди землі, згідно якої останній набирає чинності після підписання сто-ронами та його державної реєстрації.

Як вбачається з матеріалів справи, між Фірмою та Міською радою з моменту укладення 02.02. 2007р. виникли та з моменту реєстрації 11.04.2013р. додаткової угоди до Договору оренди землі продовжились відносини оренди землі.(арк.справи 12-14, 16-18, 23).

Відповідно до ст.ст. 626, 638 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладе-ним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Загальний порядок укладення господарських договорів встановлено статтею 181 ГК України. При цьому, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умо-ви, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепту стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо).

В силу приписів ч.1 ст.122 ЗК України (в редакції, яка діяла на час реєстрації додаткової уго-ди до Договору) сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у ко-ристування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та убачається з матеріалів справи спір щодо продовження строку дії Договору оренди виник між сторонами у справі після звернення Позивача з приводу документального оформлення орендних відносин земельної ділянки на новий строк. При цьому, Позивач вважає передумовою виникнення спору факт залишення без задоволення його лис-та №47 з додатковою угодою про поновлення Договору оренди землі, який Відповідачем отримано 06.03.2019р.

У позовній заяві і в апеляційній скарзі Позивач зазначає про безпідставне порушення його переважного права на продовження договору оренди землі, при цьому покликається на положення ч.2 ст.33 Закону, згідно якої орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

При цьому, Позивач звертає увагу суду на положення ч.ч. 4, 5 ст.33 Закону, які передбачають можливість зміни умов договору оренди землі при його поновленні і припинення переважного пра-ва орендаря на укладення договору оренди землі лише у разі недосягнення домовленості щодо орен-дної плати та інших істотних умов договору.

Розглядаючи дану скаргу, колегія суддів приймає до уваги, що строк дії Договору оренди зем-лі закінчився 11.04.2019р.

Разом з тим, статтею 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбаче-но, що відповідні ради здійснюють права суб`єкта комунальної власності від імені та в інтересах територіальних громад.

В свою чергу, правом власності, згідно ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; має право вчиня-ти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Закон не встановлює форму заяви про припинення договору оренди. Така вимога може бути викладена однією із сторін у листі, телеграмі, факсограмі тощо. Істотне значення у цьому випадку має зміст такої заяви, оскільки вимога обов`язково повинна бути спрямована на припинення або зміну умов договору оренди та має бути надіслана/вручена у межах строку встановленого законом.

Отже, Закон визначає можливість продовження договору оренди на той самий термін і на тих самих умовах без проведення конкурсу. При цьому, для такого автоматичного продовження догово-ру оренди передбачена особливість відсутність заяви (повідомлення) однієї із сторін про припинен-ня чи зміну умов договору протягом місяця після закінчення терміну його дії.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що істотне значення у даному випадку має факт надсилання (вручення) такого повідомлення в межах місячного строку після закінчення терміну дії договору, а також зміст самого повідомлення, оскільки воно обов`язково повинно бути спрямова-не на припинення або зміну умов договору оренди, як відповідно форма вираження волевиявлення орендодавця.

В свою чергу, чинне законодавство не містить заборони на повідомлення орендодавцем орен-даря про закінчення договірних відносин після визначеного строку дії договору ще під час його дії.

Відтак, якщо на дату закінчення строку дії договору оренди і протягом місяця після закінчен-ня цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

Аналогічна правова позиція відображена в постановах Верховного Суду №906/742/18, №906/ 743/18, №906/746/18, №906/745/18 від 02.07.2019р., №906/739/18 від 08.07.2019р., №906/741/18 від 29.05.2019р., №906/740/18 від 13.08.2019р. та №906/744/18 від 16.07.2019р.

Проаналізувавши зазначені норми права та дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що спірні відносини не регулюються правовою конструкцією ч.ч.1-5 ст.33 Закону.

Відповідно до ч.1 ст.792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймо-давець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у во-лодіння та користування за плату.

За загальним правилом, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підста-вах, встановлених договором або законом.(ч.1 ст.598 ЦК України). Однією з підстав припинення до-говору оренди є закінчення строку, на який його було укладено.

Так, відповідно до п.37 дія Договору припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції вірно зазначив, що листами від 05.02.2019р. та 11.02.2019р. орендодавець, як розпорядник земельної ділянки, повідомив орендаря про відсутність наміру поновлювати Договір оренди на новий строк після закінчення строку його дії, тобто після 11.04.2019р.

У зв`язку з цим вірним є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для захис-ту порушеного права Позивача, оскільки порушення переважного права орендаря могло мати місце при укладенні Міською радою договору оренди: з новим орендарем при отриманні письмового по-відомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право; у випадку недосягнен-ня згоди щодо плати за новим договором та інших умов договору з іншим наймачем на більш сприя-тливих умовах та укладення з ним договору, на тих самих умовах, які запропоновані попереднім наймачем при реалізації переважного права; укладення договору з новим орендарем за умови, що підставою відмови попередньому орендарю у поновленні договору оренди було повідомлення орен-додавця про необхідність використовувати об`єкт оренди для власних потреб.

Натомість, матеріали справи не містять доказів укладення договорів оренди на спірну земе-льну ділянку з новим орендарем. Не повідомив про такий факт і Позивач.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, на виконання чинного рішення від 28.12.2016р. Міська рада в листі від 05.02.2019р.(який 11.02.2019р. отримано Відповідачем) заперечила проти продовження дії Договору після закінчення його строку,

Волевиявлення Позивача не продовжувати договір оренди мало місце як до закінчення стро-ку Договору оренди, так і після закінчення строку договору, що стверджується вказаними листами, рішенням Міської ради так і її відзивами по справі.

За вказаних обставин суд першої інстанції дійшов до правильних висновків про те, що як на дату закінчення строку договору оренди, так і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припи-нився.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про безпідставність заявленого позову, тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Порушених, невизнаних або оспорених прав чи інтересів Скаржника не встановлено.

Таким чином, матеріалами справи спростовуються доводи Скаржника про неправомірність висновків суду першої інстанції щодо характеру правовідносин сторін, змісту зобов`язань Відпові-дача, рівно як і твердження про невмотивованість висновку про безпідставність заявленого позову, а тому рішення суду першої інстанції належить залишити без змін, а апеляційну скаргу без за-доволення.

Статтею 74 ГПК України передбачено обов`язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та без-посередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ст.86 ГПК України).

Отже, доводи Скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст. 277, 278 ГПК України для скасування чи зміни ос-каржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарсько-го суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 34, 73, 74, 86, 129, 232, 233, 240, 275, 276, 282, 284 Господарського процесу-ального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватної фірми «Скорпіон-Сервіс» на рішення господарського суду Волинської області від 30.08.2019р. у справі №903/361/19 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 20 днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.

3. Матеріали справи №903/361/19 повернути до господарського суду Волинської області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Розізнана І.В.