ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2019 Справа № 908/895/19

м.Дніпро, просп. Д. Яворницького, 65, зал №511

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач)

суддів: Кощеєв І.М., Іванов О.Г.

секретар судового засідання Мацекос І.М.

за участю представників:

від позивача: Шабатура Ю.І., довіреність №Др-156-1019 від 04.10.2019, посвідчення №58 від 16.07.2014, адвокат

від відповідача: Алімова Т.М., довіреність №3 від 21.06.2018, ордер серії ЗП №026844 від 09.10.2019, посвідчення №001145 від 29.06.2016, адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Запоріжгаз" на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.07.2019 у справі №908/895/19 (суддя Боєва О.С.; рішення ухвалене о 15:11 год. у місті Запоріжжя, повний текст рішення складено та підписано 07.08.2019)

за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Запоріжгаз", м.Запоріжжя

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Південь-Буд", м.Токмак, Запорізька область

про розірвання договору

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Запоріжгаз" (позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Південь-Буд" (відповідач), в якій просило розірвати договір на користування складовими газорозподільної системи №1 від 06.06.2016, укладеного між сторонами.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що укладений між сторонами договір на користування складовими газорозподільної системи №1 від 06.06.2016 в редакції протоколу розбіжностей від 16.09.2016 за своєю правовою природою є договором оренди і за формою не відповідає формі, що визначена Кодексом газорозподільних систем (далі Кодекс ГРМ). Між сторонами за договором не було здійснено факту прийому-передачі майна на баланс ПАТ "Запоріжгаз", користувач не несе відповідальності за втрату (пошкодження, знищення) майна, не відповідає за безпечну та безаварійну експлуатацію майна, яке відноситься до категорії об`єктів підвищеної небезпеки та у користувача не виникло право користування майном і обов`язок сплачувати грошові кошти за майно, яке не було передане. Таким чином, позивач вважає укладений договір формальним. Отримавши від відповідача на пропозицію розірвати вказаний договір відмову, позивач, посилаючись на п. 2 ч. 1 ст. 766 ЦК України, звернувся з позовною заявою до господарського суду про розірвання договору у судовому порядку відповідно до ч. 4 ст. 188 Господарського кодексу України.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 30.07.2019 у справі №908/895/19 (суддя Боєва О.С.) у задоволенні позову відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду вмотивоване тим, що позовні вимоги про розірвання в судовому порядку спірного договору, укладення якого є обов`язковим для сторін в силу закону, за відсутності для цього достатніх правових підстав (істотного порушення договору другою стороною та інших випадків, встановлених договором), є необґрунтованими.

Не погодившись з означеним рішенням, позивач (АТ "Оператор газорозподільної системи "Запоріжгаз", яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Запоріжгаз") звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 30.07.2019 у справі №908/895/19 та прийняти нове рішення, яким розірвати договір на користування складовими газорозподільної системи №1 від 06.06.2016 в судовому порядку; відшкодувати за рахунок відповідача на користь АТ "Запоріжгаз" понесені судові витрати.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Позивач вказує, що в протоколі розбіжностей до договору на користування складовими газорозподільної системи №1 від 06.06.2016 мова йде про визначення плати за користування майном та порядок здійснення розрахунків, порядок прийому-передачі майна залишився не врегульованим. На виконання пункту 3 розділу І, підпункту 1 пункту 2 розділу ІІІ договору, враховуючи частину 2 ст. 640 Цивільного кодексу України відповідачем не було передано майно за актом приймання-передачі. Таким чином, вважає позивач, у нього не виникло право користування майном за вищезазначеним договором і обов`язок сплачувати грошові кошти за майно, яке не було передане.

Товариство звертає увагу на розбіжності в пунктах 1 і 2 розділу І договору в технічній характеристиці предмету договору - газопроводу. Розбіжності полягають в загальній довжині газопроводу та його відгалуджень/відрізків, а також матеріалів, з яких виготовлено руби, оскільки в п. 1 (з урахуванням протоколу розбіжностей) мова йде про поліетиленові труби, а в п. 2 відповідно до додатку №1 до договору на користування складовими газорозподільної системи - про сталеві труби. Рік введення в експлуатацію в додатку №1 вказаний 12.2010, в той же час в п. 12 Декларації зазначено, що строк введення об`єкта (черги, пускового комплексу) в експлуатацію - ІІ квартал 2016, а сама Декларація від 06.06.2016. Дані про майно, що передається у користування зазначені в п. 1 розділу І договору не відповідають інформації про об`єкт, вказаній в Декларації.

Оскільки майно залишилося не переданим за актом приймання-передачі, умови договору містять суперечності між його пунктами в частині того, яке саме майно повинно бути передано, а п.1 і п. 2 не відповідають п. 14 Декларації, позивач стверджує, що йому невідомо про яке майно йде мова. Отже, ТОВ "Південь-Буд" не має права розпоряджатися тим, що йому не належить і вимагати оплати за укладеним договором, відносно вищевказаного майна, порушуючи при цьому чинне законодавство України та права третіх осіб.

Спростовуючи твердження відповідача про відсутність в листі №690-Ск-2567-0219 від 21.02.2019 підстав для розірвання договору, позивач посилається на дотримання ним ст. 654 ЦК України, ч. 1 ст. 19 ГПК України і вказує про звернення до відповідача з офіційною офертою про розірвання договору, вказавши причину для розірвання - за взаємною домовленістю сторін.

Відповідач (ТОВ "Південь-Буд") у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

На спростування твердження позивача про непередачу йому майна відповідно до акту прийому-передачі, відповідач вказує, що відповідно до вимог ст. 765 ЦК України передав майно позивачу негайно, оскільки строк передачі майна наймачеві договором не встановлено.

Окрім інвентарної картки № НОМЕР_1 , передача майна позивачу підтверджується рішенням Господарського суду Запорізької області по справі №908/1467/17, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 13.05.2019. Факт перебування газопроводу на балансі позивача і факт експлуатації підтверджується судовими рішеннями Токмацького районного суду Запорізької області від 30.11.2015 у справі №328/4240/14-ц, постановами Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.06.2017 у справі №808/1886/16, Донецького апеляційного господарського суду від 25.05.2017, ухвалою Господарського суду Запорізької області від 27.04.2016 у справі №908/4164/15.

21.02.2019 позивач надіслав відповідачу лист №690-Ск-2567-0219 разом з двома примірниками угод на розірвання договору, при цьому, не зазначивши у листі підстав для розірвання договору.

Укладений між сторонами договір не порушує майнових прав та інтересів позивача і жодним чином не позбавляє його того, на що він розраховував при укладанні договору (користування майном), адже майно як до укладання договору, так і після його укладання знаходиться в його користуванні. Позивач продовжує здійснювати постачання природного газу населенню та отримує кошти за свої послуги.

Обставинам щодо форми договору була надана правова оцінка судами у справі №908/3203/16. Суди дійшли висновку, що договір є укладеним, в редакції запропонованій ТОВ "Південь-Буд".

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представників сторін, які приймали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної чада, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до положень ст.ст. 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлено наступні обставини.

Відповідно до Декларації про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності введено в експлуатацію об`єкт: газопровід довжиною 15360 м, пункт газорегуляторний шкафной ПГО 60-2-01-У-G250-80-0,6-У1 з двома регуляторами тиску газу РДГ-50, коректором ТАНДЕМ і лічильником газу ультразвуковим КУРС-01 ("Газифікація сіл Левадне, Долина, Рибалівка, Любимівка Токмацького району, І черга будівництва, код об`єкту 2222,1, категорія складності ІІІ"). Замовник, генеральний підрядник, генеральний проектувальник ТОВ "Південь-Буд".

Вказана Декларація 06.06.2016 зареєстрована Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області за номером №ЗП 49.

Відповідно до постанови НКРЕКП №810 від 19.06.2017 "Про видачу ліцензії на розподіл природного газу ПАТ "Запоріжгаз" - ПАТ "Запоріжгаз" виконує функції з розподілу природного газу і є оператором газорозподільної системи.

08.08.2016 ТОВ "Південь-Буд" звернулося до ПАТ "Запоріжгаз" листом №49 від 08.07.2016 з пропозицією укласти з власником цього міжселищного газопроводу - Товариством з обмеженою відповідальністю "Південь-Буд" договір купівлі-продажу з ціною 3987,142 грн., або договір оренди на умовах 5% річних з урахуванням помісячного індексу інфляції.

Листом №06/1007 від 16.08.2016 ПАТ "Запоріжгаз" в особі Токмацького управління з експлуатації газового господарства "Запоріжгаз", посилаючись на п. 2 глави 1 розділу ІІІ Кодексу газорозподільних систем, направило ТОВ "Південь-Буд" два примірники проекту договору на користування складовими газотранспортними системами об`єкту "Газифікація сіл Левадне, Долина, Рибалівка, Любимівка Токмацького району, І черга будівництва. Міжселищний газопровід високого та середнього тиску", з пропозицією підписати договори та один примірник повернути на адресу ПАТ "Запоріжгаз" Токмацьке УЕГГ.

У відповідь на пропозицію щодо укладання договору ТОВ "Південь-Буд" листом №54 від 16.09.2016 надіслало на адресу ПАТ "Запоріжгаз" протокол розбіжностей до зазначеного договору.

Не отримавши відповідь, листом №75 від 15.11.2016 ТОВ "Південь-Буд" направило ПАТ "Запоріжгаз" підписаний зі свого боку договір на користування складовими газорозподільної системи №1 від 06.06.2016 у 2-х екземплярах та протоколи розбіжностей до договору на користування складовими газорозподільної системи № 1 від 06.06.2016 у 2- екземплярах, та просив підписати данні документи, повернувши по одному екземпляру на адресу ТОВ "Південь-Буд".

Наведені обставини встановлені судовими рішеннями у господарській справі №908/3203/16 за позовом ПАТ "Запоріжгаз" до ТОВ "Південь-Буд" про зобов`язання укласти договір на користування складовими газорозподільної системи в редакції, запропонованій позивачем та за зустрічним позовом ТОВ "Південь-Буд" до ПАТ "Запоріжгаз" про визнання укладеним договору на користування складовими газорозподільної системи, у редакції позивача за зустрічним позовом і в силу ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України не доказуються при розгляді справи №908/895/19 між цими ж сторонами.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 08.02.2017 у справі №908/3203/16 (залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 25.05.2017 і постановою Верховного Суду від 21.03.2018) у задоволенні первісного і зустрічного позовів відмовлено.

Суди дійшли висновку, що оскільки ПАТ "Запоріжгаз", отримавши протокол розбіжностей у визначений Законом 20-ти денний термін заходів щодо врегулювання розбіжностей не вжило, неврегульовані розбіжності для вирішення суду не передав, в силу частини 7 статті181 Господарського кодексу України пропозиції ТОВ "Південь-Буд", визначені ним у протоколі розбіжностей до спірного договору вважаються прийнятими. Отже, спірний договір є таким, що укладений в редакції протоколу розбіжностей і спір з приводу умов договору був врегульований сторонами до подачі ними позовів.

ПАТ "Запоріжгаз" листом №690-Ск-2567-0219 від 21.02.2019 в порядку частини 2 статті 188 Господарського кодексу України і відповідно до підпункту 1 пункту 4 розділу VІІ договору звернувся до ТОВ "Південь-Буд" з пропозицією розірвати договір, додавши для підписання 2 примірника угоди на розірвання договору на користування складовими газорозподільної системи №1 від 06.06.2016.

У відповідь ТОВ "Південь-Буд" в листі №5 від 27.02.2019 відмовився підписати угоду про розірвання договору, посилаючись на встановлений у справі №908/3203/16 факт знаходження газопроводу у користуванні ПАТ "Запоріжгаз" на підставі договору на користування складовими газорозподільної системи №1 від 06.06.2016 та зазначивши, що користування газопроводом без укладення відповідного договору суперечить Кодексу газорозподільних систем.

Враховуючи, що ТОВ "Південь-Буд" не підписано угоду на розірвання договору на користування складовими газорозподільної системи і вважаючи, що судовими рішеннями у справі №908/3203/16 не визначено чітко всі умови, на яких сторони зобов`язані укласти договір, зокрема сторонами за договором на користування складовими газорозподільної системи №1 від 06.06.2016 не врегульований порядок прийому-передачі майна, а отже, у користувача не виникло право користування майном і обов`язок сплачувати грошові кошти за майно, яке не було передано, ПАТ "Запоріжгаз" відповідно до пункту 2 частини 1 статті 766 Цивільного кодексу України, якою визначено правові наслідки непередання майна наймачеві, подало позов про розірвання договору у судовому порядку відповідно до частини 4 статті 188 Господарського кодексу України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті. 11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України і статі 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

На підставі частини 1 статі 5 Закону України "Про природні монополії" від 20.04.2000р. №1682-ІП із змінами АТ "Оператор газорозподільної системи "Запоріжгаз" є природним монополістом у сфері розподілу природного газу у зоні ліцензійної діяльності, про що внесена інформація до Реєстру суб`єктів природних монополій, які провадять господарську діяльність у сфері енергетики (№19).

Правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку природного газу визначені Законом України "Про ринок природного газу".

Згідно із положеннями статті 1 Закону газорозподільна система - технологічний комплекс, що складається з організаційно і технологічно пов`язаних між собою об`єктів, призначених для розподілу природного газу від газорозподільних станцій безпосередньо споживачам (пункт 6).

Частиною першою статті 37 Закону встановлено, що оператор газорозподільної системи відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (включаючи нове будівництво та реконструкцію) газорозподільної системи, якою він користується на законних підставах.

Отже, газові мережі від газорозподільних станцій до споживача є газорозподільною системою за безпечну експлуатацію якої відповідає оператор газорозподільної системи.

Відповідно до пункту 1 глави 1 розділу ІІІ Кодексу газорозподільних систем, експлуатацію газорозподільних систем здійснюють виключно Оператори ГРМ.

Оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Таким чином, Кодекс ГРМ визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем, яким є АТ "Оператор газорозподільної системи "Запоріжгаз" із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем.

Так, відповідно до пункту 2 глави 1 розділу ІІІ вказаного Кодексу, власники газової мережі, яка згідно з розділом ІІ цього Кодексу кваліфікується як газорозподільна система (крім газорозподільної системи, що відноситься до державного майна), що не є Операторами ГРМ, та Оператор ГРМ, до мереж якого підключені належні власникам газорозподільні системи (або на території ліцензованої діяльності якого знаходяться споживачі, підключені до цих газорозподільних систем), зобов`язані укласти договір про експлуатацію таких газорозподільних систем, або договір господарського відання чи користування з передачею газорозподільних систем на баланс Оператору ГРМ, або оформити передачу належних власникам газорозподільних систем у власність зазначеному Оператору ГРМ (у тому числі шляхом купівлі-продажу).

Договори експлуатації, господарського відання та користування укладаються за формами, визначеними у додатках 3-5 цього Кодексу (крім газових мереж, що є державним майном).

Згідно з частиною третьою статті 179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Тобто, використання АТ "Оператор газорозподільної системи "Запоріжгаз" складових газорозподільної системи ТОВ "Південь-Буд" неможливе без укладеного відповідного договору.

Предметом цього спору є вимога про розірвання в судовому порядку договору на користування складовими газорозподільної системи №1 від 06.06.2016

Звертаючись з позовними вимогами про розірвання договору на користування складовими газорозподільної системи №1 від 06.06.2016 позивач основним мотивом вказав відсутність підписаного сторонами акту прийому-передачі майна за спірним договором, у зв`язку з чим, вважає, позивач у нього не виникло право користування майном.

Відповідно до пункту 3 розділу VІІ договору на користування складовими газорозподільної системи №1 від 06.06.2016 одностороння зміна чи розірвання цього договору не допускається, крім випадку, передбаченого підпунктом 1 пункту 4 цього розділу. Розірвання цього договору у випадках, не передбачених пунктом 4 цього розділу, здійснюється в судовому порядку.

Пунктом 4 передбачено, що договір може бути достроково розірваний:

1) за взаємною згодою сторін;

2) у випадку ліквідації користувача

Згідно зі статтею 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

За статтею 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Укладений між сторонами договір не порушує майнових прав та інтересів позивача і жодним чином не позбавляє його того, на що він розраховував при укладанні договору (користування майном), оскільки майно як до укладання договору, так і після його укладання знаходиться в його користуванні. Позивач продовжує здійснювати постачання природного газу населенню та отримує кошти за свої послуги.

Аналізуючи можливість дострокового розірвання договору з підстав істотного порушення його умов, суд апеляційної інстанції відзначає, що пропозиція про дострокове розірвання договірних відносин (яку направлятиме ініціююча сторона) повинна містити посилання на конкретну обставину, що вказує на порушення іншою стороною своїх зобов`язань за договором. Така підстава повинна бути обґрунтованою і підтверджуватися відповідними документами (наприклад, акт виявлення порушень), які можуть бути складені ініціюючою стороною в односторонньому порядку із зазначенням відмови іншої сторони від підписання таких документів.

Статтею 652 Цивільного кодексу України передбачена можливість розірвання договору у зв`язку з істотною зміною обставин. У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Враховуючи наведені норми, підставою для розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін є або істотне порушення умов договору, або наявність відповідного застереження в договорі чи пряма вказівка закону щодо відповідних підстав для розірвання договору, або істотна зміна обставин, за наявності одночасно чотирьох умов, передбачених пунктами 1-4 частини 2 статті 652 Цивільного кодексу України.

Позивачем не доведено наявність істотної зміни обставин, якими сторони керувались при укладенні договору, не доведено того факту, що внаслідок настання цих обставин, позивача значною мірою позбавлено того, на що він розраховував при укладенні договору. Позивачем, також не доведено суду обставин того, що виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін.

Судом встановлено, що обставини, на які позивач посилається в обґрунтування позову, не стосуються вищенаведених підстав для розірвання договору, також з них не вбачається одночасна наявність чотирьох умов для розірвання спірного договору, визначених частиною другою статті 652 Цивільного кодексу України та істотних порушень його умов.

Позивач у позовній заяві не посилається на істотне порушення відповідачем умов договору, докази таких порушень в матеріалах справи відсутні, а в тексті проекту додаткової угоди міститься посилання на взаємну домовленість сторін щодо розірвання договору.

Загальне правило розірвання договору за згодою сторін сформульоване у частині першій статті 651 Цивільного кодексу України, зі змісту якого випливає, що сторони мають право у будь-який час домовитись про розірвання договору незалежно від того були порушені умови договору чи ні. Додаткова угода про розірвання договору в цьому випадку укладається при наявності взаємної згоди сторін.

Судом встановлено, що згоди відповідача на розірвання договору не було.

Саме по собі звернення до відповідача з пропозицією достроково розірвати договір, як і відхилення відповідачем пропозиції достроково розірвати договір, не є підставою для розірвання договору в судовому порядку.

Щодо відсутності підписаного сторонами акту приймання-передачі майна за договором, то судом першої інстанції було досліджено, що ця обставина була розглянута Центральним апеляційним господарським судом у справі №908/1467/17 в постанові від 13.05.2019 за участю цих же сторін, яка не була оскаржена в касаційному порядку і набрала законної сили з дня її прийняття.

У вказаній постанові суд з посиланням на постанову Верховного Суду від 20.02.2018 у справі №925/1596/16 дійшов висновку, що факт користування майном може підтверджуватися не лише актом приймання-передачі майна, а і встановленням такого факту судовими рішеннями за участю сторін у справах. В даному випадку це випливає з рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 30.11.2015 у справі №328/4240/15-ц, яким встановлено факт експлуатації газопроводу ПАТ "Запоріжгаз";

- постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.06.2017 у справі №808/1886/16, якою встановлено факт експлуатації об`єкта будівництва "Газифікація сіл Левадне, Долина, Рибалівка, Любимівка Токмацького району. І черга будівництва. Міжселищний газопровід високого та середнього тиску" ПАТ по газопостачанню та газифікації "Запоріжгаз";

- постанови Донецького апеляційного господарського суду від 25.05.2017 у справі №908/3203/16, якою встановлено, що ПАТ по газопостачанню та газифікації "Запоріжгаз" є оператором газорозподільної системи сіл Левадне, Долина, Рибалівка, Любимівка Токмацького району;

- ухвали Господарського суду Запорізької області від 27.04.2016 у справі №908/4164/15 про банкрутство ПП "Компанії "Метан", якою встановлено факт перебування газопроводу на балансі ПАТ по газопостачанню та газифікації "Запоріжгаз" під інвентарним номером № НОМЕР_1 .

Знаходження спірного майна на балансі "Запоріжгаз" підтверджується самим позивачем в поясненнях, наданих у справі №908/4164/15, в яких зазначено, що рішенням Долинської сільської ради Токмацького району Запорізької області від 13.01.2011 №11, на баланс ПАТ "Запоріжгаз", передано вуличні розподільчі газопроводи середнього тиску сіл Левадне, Долина, Рибалівка та Любимівка Токмацького району Запорізької області.

Щодо розбіжностей в параметрах газопроводу вказаних у протоколі розбіжностей до договору і в Декларації про готовність до експлуатації об`єкта, то такі розбіжності пояснюється тією обставиною, що характеристики газопроводу у протоколі розбіжностей були вказані відповідачем виходячи з рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 30.11.2015 у справі №328/4240/15-ц за яким за ТОВ "Південь-Буд" було визнано право замовника будівництва на об`єкт будівництва - газопровід, що не введений в експлуатацію: "Газифікація сіл Левадне, Долина, Рибалівка, Любимівка, Токмацького району Запорізької області. І черга будівництва. Міжселищний газопровід високого та середнього тиску".

Основні параметри газопроводу:

- загальна довжина газопроводу - 15,814 км; у т. ч.:

- підземний газопровід високого тиску: ПЕ100SDR-11x10-2,003км; O90x8,2-2,610км;

- підземний газопровід середнього тиску: ПЕ100SDR-17,6O110x6,3-2,502км; O90х5,2-5,600км; O63x3,6-1,670км; O40x3,7-1,417км; надземний металевий газопровідx3-8,5;O107x4-3,5м; ШГРУ 20-2 В з коректором та ультразвуковим лічильником.

Адреса розташування газопроводу: Долинська сільська рада Токмацького району Запорізької області.

Згідно з частиною першою статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За вимогами частин 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Обставини, викладені Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Запоріжгаз" в апеляційній скарзі, не є підставами для розірвання спірного договору.

За викладених обставин, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що суд першої інстанції всебічно, повно й об`єктивно розглянув всі обставини справи в їх сукупності і керуючись законом, який регулює спірні правовідносини, дійшов обґрунтованого та правомірного висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції всебічно, повно й об`єктивно розглянув всі обставини справи в їх сукупності і керуючись законом, який регулює спірні правовідносини, дійшов обґрунтованого та правомірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у даній справі судового рішення немає.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати на оплату судового збору, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Запоріжгаз" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 30.07.2019 у справі №908/895/19 - залишити без змін.

Судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції покласти на Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Запоріжгаз".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повна постанова складена 13.11.2019.

Головуючий суддя І.М. Подобєд

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.Г. Іванов