ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 року

м. Київ

Справа № 926/767-б/15

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Васьковського О.В. - головуючого, Огородніка К.М., Погребняка В.Я.,

за участі секретаря судового засідання Озерчук М.М.

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Господарського суду Чернівецької області (суддя А.А. Бутирський) від 31.08.2016

та постанову Західного апеляційного господарського суду (головуючий - О.Л. Мирутенко , судді: О.І. Матущак, М.І.Хабіб) від 01.07.2019

за заявою Публічного акціонерного товариства "Піреус Банк МКБ"

до Приватної фірми "Інтервал"

про визнання банкрутом.

Учасники справи:

представник кредитора - не з`явився,

представник боржника -Рабчун Р.О., адвокат,

представник скаржника - ОСОБА_1.

1. Короткий зміст вимог

1.1 27.05.2015 Господарський суд Чернівецької області ухвалив порушити за заявою Публічного акціонерного товариства "Піреус Банк МКБ" провадження у справі про банкрутство Приватної фірми "Інтервал" (далі - Боржник) в порядку загальних норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство), ввести мораторій на задоволення кредиторів, процедуру розпорядження майном, призначити розпорядником майна арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф. тощо.

1.2 11.08.2016 розпорядник майна подав клопотання про визнання Боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури та призначення ліквідатором арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф.

1.3 Клопотання мотивовано ухваленням на засіданні комітетом кредиторів Боржника рішення від 09.08.2016 про перехід до ліквідаційної процедури Боржника та призначення ліквідатора.

2. Короткий зміст рішень судів першої і апеляційної інстанцій

2.1 31.08.2016 Господарський суд Чернівецької області ухвалив постанову (залишену без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 01.07.2019) про визнання Боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури та призначення ліквідатором Боржника арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф. тощо.

2.2 Рішення судів мотивовані неспроможністю Боржника відновити свою платоспроможність та задовольнити визнані судом вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури через значне перевищення суми кредиторської заборгованості Боржника над майновими активами Боржника, які підлягають включенню до ліквідаційної маси. Призначення ліквідатором Боржника арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф. як особи, що виконувала функції розпорядника майна Боржника, мотивовано ухваленням комітетом кредиторів відповідного рішення на засіданні 09.08.2016, поданням цим арбітражним керуючим заяви, в якій він не заперечує проти призначення його ліквідатором у цій справі та здатністю цієї особи виконувати обов`язки ліквідатора.

3. Встановлені судами обставини

3.1 Розпорядник майна Боржника провів аналіз фінансово-господарської діяльності Боржника, встановив надкритичну неплатоспроможність, відсутність активів у Боржника для погашення кредиторської заборгованості та зробив висновок про необхідність застосування ліквідаційної процедури.

3.2 13.06.2016 проведено збори кредиторів Боржника, на яких обрано комітет кредиторів, якому делеговано повноваження з прийняття рішень, передбачених частиною 2 статті 27 Закону про банкрутство.

3.3 09.08.2016 на засіданні комітету кредиторів Боржника прийнято рішення уповноважити розпорядника майна Боржника звернутись до Господарського суду Чернівецької області з клопотанням про визнання Боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури та призначення ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф., який подав заяву, в якій не заперечує проти призначення його ліквідатором у цій справі.

3.4 Згідно з балансом Боржника станом на 31.12.2015 активи Боржника складають 7638,3 тис. грн., а пасив, згідно з реєстром вимог кредиторів, становить 31 159 618 грн. 53 коп. Інших фінансових звітів Боржник не подавав.

4. Короткий зміст вимог касаційної скарги

4.1 22.07.2019 ОСОБА_1 (далі - Засновник) подав касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Західного апеляційного господарського суду від 01.07.2019 та ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 31.08.2016 і направити справу на новий розгляд.

5. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

5.1 Суди ухвалили рішення про визнання Боржника банкрутом, не дослідивши належним чином обставини проведеної інвентаризації майна Боржника, тоді як внаслідок відсутності у розпорядника майна Боржника відповідних первинних, бухгалтерських та фінансових документів Боржника інвентаризацію Боржника неможливо було провести належним чином відповідно до вимог законодавства.

5.2 Суди дійшли хибного висновку щодо суми кредиторських вимог до Боржника та розміру його заборгованості перед кредиторами через оспорювання власником майна Боржника у Верховному Суді цієї заборгованості.

5.3 Розпорядник майна Боржника в рішенні зборів комітету кредиторів, проведених 09.08.2016, вказав завідомо неправдиві відомості з огляду на відсутність в місті Києві адреси - АДРЕСА_1 , за якою ці збори проводились.

5.4 Спростовується висновок судів, що засновник Боржника не звертався із заявою про залучення його до участі у цій справі, оскільки відповідні заяви були подані 18.04.2019 та 07.05.2019, однак щодо цих заяв відсутні рішення.

5.5 Апеляційний суд не з`ясував за вимогою скаржника обставини, чи порушені оскаржуваною постановою про визнання Боржника банкрутом права та законні інтереси власника Боржника.

5.6 Постанова про визнання Боржника банкрутом була ухвалена за відсутності власника Боржника, якого не було повідомлено про час та місце проведення відповідного судового засідання, якого напередодні цього засідання було госпіталізовано через тяжке захворювання внаслідок якого він у 2015 та 2016 періодично перебував на стаціонарному лікуванні та отримав інвалідність.

6. Касаційне провадження

6.1 Суд відхиляє клопотання ліквідатора Кучака Ю.Ф. про закриття касаційного провадження у цій справі за скаргою Засновника з огляду на належність скаржника як одноособового власника та засновника Боржника до учасників провадження у справі про банкрутство в силу закону - у розумінні статті 1 Закону про банкрутство, а саме до уповноваженої особи засновників (учасників, акціонерів) боржника з правом дорадчого голосу, оскільки 100 % частка скаржника у статутному фонді Боржника не потребує від цієї особи окремого рішення учасників щодо уповноваженої особи для представлення їх інтересів у цій справі, а тому Засновник має право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції відповідно до частини 1 статті 254 ГПК України). Статус уповноваженої особи засновників (учасників, акціонерів) боржника як учасника провадження у справі про банкрутство протягом здійснення провадження у цій справі не втрачається та не вимагає ухвали суду для залучення цієї особи як учасника провадження у справі про банкрутство.

7. Позиція Верховного Суду та висновки щодо застосування норм права

7.1 Відповідно до положень частини четвертої статті 205 Господарського кодексу України у разі неспроможності суб`єкта господарювання через недостатність його майна задовольнити вимоги кредиторів він може бути оголошений за рішенням суду банкрутом. Умови, порядок та наслідки оголошення суб`єктів господарювання банкрутами встановлюються цим Кодексом та іншими законами. Ліквідація суб`єкта господарювання - банкрута є підставою припинення зобов`язань за його участі.

7.2 Відповідно до статті 1 Закону про банкрутство категорія "банкрутство" - це визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедур санації та мирової угоди і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Законом, грошові вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

Частиною 1 статті 7 цього закону передбачено, що відповідно до цього Закону щодо боржника застосовується, зокрема, судова процедура банкрутства - ліквідація банкрута.

7.3 Відповідно до пункту 1 статті 26 Закону про банкрутство протягом десяти днів після винесення ухвали за результатами попереднього засідання господарського суду розпорядник майна письмово повідомляє кредиторів згідно з реєстром вимог кредиторів, уповноважену особу працівників боржника та уповноважену особу засновників (учасників, акціонерів) боржника про місце і час проведення зборів кредиторів та організовує їх проведення.

Учасниками зборів кредиторів боржника з правом вирішального голосу є конкурсні кредитори, визнані господарським судом та внесені до реєстру вимог кредиторів.

Нормами частини 6 статті 26 цього Закону визначено, що під час проведення процедур банкрутства інтереси всіх кредиторів представляє Комітет кредиторів, утворений відповідно до цього Закону.

Відповідно до частини 8 статті 26 Закону про банкрутство до компетенції комітету кредиторів належить прийняття рішення, зокрема, про звернення до господарського суду з клопотанням про відкриття процедури санації, визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури у випадках, передбачених цим Законом.

Частинами 1 та 3 статті 27 цього Закону визначено, що у підсумковому засіданні суду у процедурі розпорядження майном боржника здійснюється перехід до наступної судової процедури (процедури санації, ліквідації, мирової угоди) або припиняється провадження у справі.

У підсумковому засіданні господарський суд за пропозицією розпорядника майна боржника та на підставі рішення зборів кредиторів приймає одне з таких судових рішень: про введення процедури санації та затвердження плану санації у разі схвалення плану санації боржника зборами кредиторів та погодження його забезпеченими кредиторами в порядку, встановленому статтею 30 цього Закону; про введення процедури санації та зобов`язання керуючого санацією підготувати план санації у разі відхилення плану санації боржника зборами кредиторів або неподання його боржником; про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; про припинення провадження у справі про банкрутство; про продовження строку процедури розпорядження майном та відкладення підсумкового засідання суду в межах граничного строку, визначеного цим Законом.

Статтею 27 Закону врегульовано питання стосовно закінчення процедури розпорядження майном. Перехід до наступних судових процедур або припинення провадження у справі про банкрутство у процедурі розпорядження майном відбувається у судовому засіданні, яке має назву підсумкового. Питання щодо переходу до наступних процедур банкрутства, зокрема ліквідаційної, господарський суд вирішує з урахуванням рішення Зборів кредиторів.

7.4 За змістом викладених норм Суд дійшов висновку що законодавець визначив процедуру прийняття рішення про введення ліквідаційної процедури та звернення до місцевого господарського суду з відповідним клопотанням, відповідно з якою (процедурою) рішення про введення наступної процедури за розпорядженням майна належить зборам кредиторів (на підставі звіту розпорядника майна та аналізу фінансово-господарської діяльності боржника), а повноваження на звернення до місцевого господарського суду з відповідним клопотанням належить комітету кредиторів, як представницькому органу.

Суд звертається до правової позиції Верховного Суду, що викладена в постановах від 01.08.2018 у справі № 925/308/16, від 10.10.2018 у справі № 908/2418/17, від 10.10.2018 у справі № 908/2462/17, від 15.01.2019 у справі № 910/11903/14, від 27.02.2019 у справі № 904/794/14, від 14.05.2019 у справі № 914/2618/16.

7.5 Нормами частини 1 статті 37 цього закону передбачено, що у випадках, передбачених цим Законом, господарський суд у судовому засіданні за участю сторін приймає постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців.

Банкрут - боржник, неспроможність якого виконати свої грошові зобов`язання встановлена господарським судом.

7.6 Підсумовуючи викладене, Суд дійшов таких висновків.

Завдання підсумкового засідання суду полягають у з`ясуванні ознак банкрутства та наявності можливості визначення наступної судової процедури і подальшого здійснення провадження у справі, виходячи з клопотання комітету кредиторів, однак остаточна їх оцінка надається господарським судом, який здійснює провадження у справі про банкрутство.

Постанова господарського суду про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури є за своєю правовою природою судовим рішенням, яке повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом, належних і допустимих доказів у конкретній справі, які господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При винесенні постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури в суді повинен бути доведений факт неплатоспроможності боржника, як того вимагає норма частини 4 статті 205 Господарського кодексу України. Отже, визнаючи боржника банкрутом, суд має встановити його неоплатність. У зв`язку з чим, при винесенні постанови про визнання боржника банкрутом та при відкритті ліквідаційної процедури суд в обов`язковому порядку повинен з`ясувати як актив, так і пасив боржника та порівняти їх дані і показники.

Суд звертається до правової позиції Верховного Суду, що викладена в постановах від 15.05.2018 у справі № 908/2229/16 та від 24.05.2018 у справі 927/754/16.

7.7 Враховуючи викладене, а також встановлені судами обставини (пункти 3.1-3.4):

- щодо пропозиції розпорядника майна застосувати до Боржника ліквідаційну процедуру через його надкритичну неплатоспроможність, відсутність активів у Боржника для погашення кредиторської заборгованості, що встановлено за результатами проведеного аналізу фінансово-господарської діяльності;

- щодо делегування зборами кредиторами Боржника, проведеними 13.06.2016, обраному комітету кредиторів повноважень з прийняття рішень, передбачених частиною 2 статті 27 Закону про банкрутство;

- щодо прийняття 09.08.2016 на засіданні комітету кредиторів Боржника рішення уповноважити розпорядника майна Боржника звернутись до Господарського суду Чернівецької області з клопотанням про визнання Боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури та призначення ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф., який подав заяву, в якій він не заперечує проти призначення його ліквідатором у цій справі;

- щодо перевищення пасиву Боржника, який згідно з реєстром вимог кредиторів становить 31 159 618 грн. 53 коп., над сумою активів Боржника -, який за відомостями з балансу Боржника становить 7638,3 тис. грн.;

Суд дійшов висновку про обґрунтованість висновку судів про існування підстав для визнання Боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури у зв`язку з недостатністю вартості майна Боржника - юридичної особи.

7.8 Дійшовши цього висновку, Суд відхиляє аргументи скаржника (пункт 5.1) про неналежно проведену розпорядником майна інвентаризацію майна Боржника, оскільки ці заперечення, всупереч вимогам в частині 2 статті 300 ГПК України, зводяться до необхідності встановлення касаційним судом обставин справи та здійснення переоцінки доказів.

Разом з цим, стверджуючи про недостовірність наданої суду розпорядником розпорядника майна інформації за результатами проведеної інвентаризації майна Боржника, скаржник між тим не спростовує висновки судів про неспроможність Боржника відновити свою платоспроможність та задовольнити визнані судом вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури через значне перевищення суми кредиторської заборгованості Боржника над майновими активами Боржника, які підлягають включенню до ліквідаційної маси)

7.9 Суд не бере до уваги аргументи скаржника (пункт 5.2) із запереченням визначеної судами суми кредиторських вимог до Боржника, оскільки ці заперечення стосуються іншого спору - про кредиторські вимоги до Боржника та можуть бути аргументом під час оскарження відповідного судового рішення (рішень) - за результатами розгляду та затвердження вимог кредиторів Боржника.

7.10 Суд відхиляє аргументи скаржника (пункт 5.3) про надані розпорядником майна завідомо неправдиві відомості в рішенні зборів комітету кредиторів через зазначення в цьому рішенні як адреси проведення 09.08.2016 зборів неіснуючої вулиці з огляду на перейменування вулиці Миколи Островського в місті Києві згідно з розпорядженням Київського міського голови від 19.02.2016 № 125/1 "Про перейменування бульвару, вулиць, площі та провулків у місті Києві".

7.11 Суд також відхиляє аргументи скаржника (пункти 5.4, 5.5) про здійснення апеляційним судом провадження у справі без визначення права заявника на апеляційне оскарження у цій справі та без з`ясування, чи порушене право або охоронюваний інтерес заявника, за захистом якого він звернувся у цій справі з огляду на таке.

Факт відкриття ухвалою суду апеляційного провадження за скаргою ОСОБА_1 та здійснення апеляційним судом розгляду цієї скарги по суті - з перегляду оскаржуваного рішення першої інстанції, свідчить про визнання та вирішення судом питання щодо права цієї особи на апеляційне оскарження судового рішення у цій справі у розумінні статті 254 ГПК України, а тому у зв`язку із розглядом скарги по суті з ухваленням постанови не потребує у розумінні статей 237, 238 ГПК України додаткового мотивування в постанові за результатами розгляду цієї скарги із викладенням суті порушеного права або охоронюваного законом інтересу скаржника, за захистом якого він звернувся у цій справі.

7.12 Суд відхиляє аргументи скаржника (пункт 5.6) із викладенням причин, за яких він не брав участі у справі, оскільки ці заперечення зводяться до викладення та обґрунтування поважності причин пропуску скаржником строку на апеляційне оскарження постанови про визнання банкрутом, тоді як ухваливши про відкриття за скаргою ОСОБА_1 апеляційного провадження з перегляду постанови про визнання Боржника банкрутом, апеляційний суд вирішив це питання у розумінні норм статті 256, частини 3 статті 260 та статті 262.

Суд відхиляє аргументи скаржника (пункт 5.6) щодо неповідомлення Засновника про час та місце судового засідання, у якому місцевим судом ухвалена оскаржувана постанова з огляду на те, що скаржник є учасником провадження у справі про банкрутство (уповноваженою особою засновників Боржника) з правом дорадчого голосу (пункт 6.1) та представляє власні корпоративні інтереси як засновника та учасника Боржника під час провадження у справі про банкрутство з правом дорадчого голосу, однак не є стороною у справі про банкрутство у розумінні норм статті 1 Закону про банкрутство, у зв`язку із чим норми цього Закону і норми ГПК України не вимагають від суду повідомлення цього учасника (з правом дорадчого голосу) про час і місце проведення судових засідань у справі про банкрутство.

7.13 Підсумовуючи висновки за результатами розгляду аргументів скаржника (пункти 5.1-5.6), Суд дійшов висновку, що скаржник, заперечуючи судові рішення у справі з підстав неналежності вчинених арбітражним керуючим дій з формування реєстру вимог кредиторів та дій суду з повноти досліджених ним доказів у справі тощо намагається домогтися перегляду судових рішень, що набрали законної сили та є остаточними, та винесення нового рішення у цій справі.

Верховний Суд, ухвалюючи цю постанову, керується принципом res judicata, базове тлумачення якого вміщено в рішеннях Європейського суду з прав людини від 03.12.2003 у справі "Рябих проти Росії", від 09.11.2004 у справі "Науменко проти України", від 18.11.2004 у справі "Праведная проти Росії", від 19.02.2009 у справі "Христов проти України", від 03.04.2008 у справі "Понамарьов проти України", в яких цей принцип розуміється як елемент принципу юридичної визначеності, що вимагає поваги до остаточного рішення суду та передбачає, що перегляд остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду не може здійснюватись лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі, а повноваження судів вищого рівня з перегляду (у тому числі касаційного) мають здійснюватися виключно для виправлення судових помилок і недоліків. Відхід від res judicate можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини, наявності яких у цій справі скаржником не зазначено й не обґрунтовано.

7.14 У зв`язку із викладеним доводи скаржника щодо відсутності підстав для визнання Боржника банкрутом та неправомірності оскаржуваних судових рішень не знайшли свого правого та матеріального підтвердження, оскільки не ґрунтуються на нормі закону та не відповідають обставинам справи, а тому відповідні вимоги не підлягають задоволенню.

7.15 Висновки судів першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях зроблені відповідно до норм законодавства, а також відповідно до встановлених на підставі доказів у справі обставин справи. У зв`язку з викладеним та з урахуванням положень пункту 1 частини 1 статті 308 та статті 309 ГПК України оскаржувані постанова апеляційного суду та постанова місцевого суду підлягають залишенню без змін як законні та обґрунтовані.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Постанову Господарського суду Чернівецької області від 31.08.2016 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 01.07.2019 у справі № 926/767-б/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.В. Васьковський

Судді К.М. Огороднік

В.Я. Погребняк