ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"13" листопада 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2308/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г.

при секретарі судового засідання Аганін В.Ю.

розглянувши справу №916/2308/19

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „ФІТО-ЛЕК (61125, м. Харків, вул. Катерининська, буд. 46; )

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „ТАБЛЕТКА А (65069, м.Одеса, Дніпропетровська дорога, 96; )

Про стягнення 4773160,51 грн.

Представники:

від позивача: Геньбач Н.О., адвокат за довіреністю

від відповідача: не з`явився

Встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю „ФІТО-ЛЕК звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю „ТАБЛЕТКА А про стягнення 3942260,77 грн.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „ФІТО-ЛЕК обґрунтовано неналежним виконанням з боку відповідача прийнятих на себе зобов`язань за умовами Договору поставки лікарських засобів №216 від 15.04.2016р. та направлено на стягнення заборгованості у розмірі 3942260,77 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 13.08.2019р. прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „ФІТО-ЛЕК до розгляду та відкрито провадження у справі №916/2308/19. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на "09" вересня 2019 р. о 12:00.

04.09.2019р. до господарського суду Одеської області від позивача надійшла заява вх. № ГСОО 2-4222/19, відповідно до якої Товариство з обмеженою відповідальністю „ФІТО-ЛЕК просило суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „ТАБЛЕТКА А заборгованість у розмірі 4701325,08 грн., з яких сума боргу 3752260,77грн., пеня 772335,51 грн., інфляційні втрати 108581,55 грн. та 3% річних у розмірі 68147,25 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 09.09.2019р. відкладено підготовче засідання на "30" вересня 2019 р. о 11:45.

16.09.2019р. за вх.№2-4438/19 господарський суд одержав клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, згідно з яким позивач просив суд забезпечити проведення судового засідання у справі №916/2308/19, яке призначене на 30 вересня 2019 р. о 11:45, в режимі відеоконференції.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 17.09.2019р. відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю „ФІТО-ЛЕК у задоволенні клопотання за вх.№2-4438/19 від 16.09.2019р. про проведення судового засідання по справі №916/2308/19, яке призначене на 30.09.2019р. о 11:45, в режимі відеоконференції.

30.09.2019р. до господарського суду Одеської області від Товариства з обмеженою відповідальністю „ФІТО-ЛЕК надійшла заява, відповідно до якої позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 4773160,51 грн., з якої сума боргу 3712260,77 грн., пеня 899084,87 грн., індекс інфляції 86891,13 грн. та 3% річних 74923,74 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 30.09.2019р. продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі №916/2308/19 на 30 днів до 13.11.2019р. Відкладено підготовче засідання на "23" жовтня 2019 р. о 12:00. Викликано учасників справи у підготовче засідання, призначене на 23.10.2019р. о 12:00.

30.09.2019р. господарський суд Одеської області одержав заяву про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, згідно з яким позивач просив суд забезпечити проведення судового засідання у справі №916/2308/19, яке призначене на 23 жовтня 2019 р. о 12:00, в режимі відеоконференції, проведення якої доручити господарському суду Харківської області.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 30.09.2019р. клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю „ФІТО-ЛЕК від 30.09.2019р. задоволено. Доручено господарському суду Харківської області забезпечити проведення судового засідання у справі №916/2308/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „ФІТО-ЛЕК до Товариства з обмеженою відповідальністю „ТАБЛЕТКА А про стягнення 4701325,08 грн. 23 жовтня 2019р. о 12:00.

07.10.2019р. до господарського суду Одеської області представником позивача було подано клопотання щодо залучення до матеріалів справи листа Товариства з обмеженою відповідальністю „ТАБЛЕТКА А вих. № 98 від 22.03.2019р., відповідно до якого було зазначено, зокрема, що наразі сформувалась заборгованість перед позивачем в сумі 4215132,42 грн. та зазначено щодо планування погашення суми заборгованості.

23.10.2019р. до господарського суду Одеської області від відповідача надійшло клопотання, відповідно до якого відповідач просив суд відкласти розгляд справи та надати час для ознайомлення з матеріалами справи.

23.10.2019р. у судовому засіданні представник позивача заявив усне клопотання про проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 23.10.2019р. відкладено підготовче засідання на "04" листопада 2019 р. о 10:00. Викликано учасників справи у підготовче засідання, призначене на 04.11.2019р. о 10:00. Клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю „ФІТО-ЛЕК задоволено. Доручено господарському суду Харківської області забезпечити проведення судового засідання у справі №916/2308/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „ФІТО-ЛЕК до Товариства з обмеженою відповідальністю „ТАБЛЕТКА А про стягнення 4701325,08 грн. 04 листопада 2019р. о 10:00.

31.10.2019р. до господарського суду Одеської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

04.11.2019р. у судовому засіданні представник позивача заявив усне клопотання про проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 04.11.2019р. закрито підготовче провадження у справі № 916/2308/19. Призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на "13" листопада 2019 р. о 09:30. Викликано учасників справи у судове засідання, призначене на 13.11.2019р. о 09:30. Клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю „ФІТО-ЛЕК задоволено. Доручено господарському суду Харківської області забезпечити проведення судового засідання у справі №916/2308/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „ФІТО-ЛЕК до Товариства з обмеженою відповідальністю „ТАБЛЕТКА А про стягнення 4773160,51 грн. 13 листопада 2019р. о 09:30.

08.11.2019р. до господарського суду Одеської області від Товариства з обмеженою відповідальністю „ФІТО-ЛЕК надійшло клопотання про залучення до матеріалів справи копії акту взаєморозрахунків.

Також, 13.11.2019р. до господарського суду Одеської області від позивача надійшла відповідь на відзив. Судом було прийнято такі документи до розгляду та залечено до матеріалів справи, враховуючи наявність поважних причин пропуску строку на їх подання до суду з боку позивача, оскільки відзив відповідача позивачем було отримано після ухвалення судом ухвали про призначення справи для розгляду по суті.

Позивач підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „ТАБЛЕТКА А на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „ФІТО-ЛЕК основний борг у розмірі 3712260грн. 77 коп., пеню у розмірі 899084 грн. 87 коп., інфляційні втрати у розмірі 86891грн. 13 коп., 3% річних у розмірі 74923 грн. 74 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 71597 грн. 41 коп.

Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю „ФІТО-ЛЕК в повному обсязі та просить суд відмовити в їх задоволенні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив.

15 квітня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю „ФІТО-ЛЕК (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю „ТАБЛЕТКА А (Покупець) було укладено Договір №216 (надалі Договір), за умовами якого постачальник бере на себе зобов`язання передати (поставити) у власність покупцю протягом дії договору товар в асортименті і кількості, вказаній в накладних, які є невід`ємною частиною даного договору. Покупець зобов`язується прийняти цей товар і своєчасно здійснити його оплату на умовах, визначених даним договором.

Відповідно до п. 1.2. Договору, предметом поставки є наступний товар: лікарські засоби (згідно Закону України „Про лікарські засоби, супутні товари, які мають право придбавати та продавати аптечні заклади та їх структурні підрозділи (згідно „Переліку, затвердженому наказом МОЗ України.).

Згідно до п. 2.1. Договору, кількість і асортимент товару узгоджується сторонами і зазначається у видатковій накладній на кожну поставку.

Відповідно до п. 3.1. Договору, ціни на товари що поставляються за даним договором, вказані в національній валюті України.

Умовами п. 3.3. Договору визначено, що ціни на товар зазначаються в кожній накладній, що є додатком до даного договору. Загальна сума Договору складає суму вартості товарів згідно видаткових накладних, які є невід`ємною частиною даного договору і відвантажених протягом дії даного договору. (п. 3.4. Договору).

Відповідно до п. 3.5. Договору, розрахунку за товар здійснюється по сумам, вказаним у видаткових накладних, шляхом відстрочення платежу протягом 21 календарного дня з моменту отримання товару покупцем. Датою поставки вважається дата отримання товару покупцем, про що покупцем робиться відмітка у видатковій накладній. Якщо дата отримання товару не вказана покупцем у видатній накладній, датою отримання товару вважається дата виписки видаткової накладної.

Згідно до п. 3.7. Договору, покупець при проведенні оплати за поставлений йому постачальником товар при кожному платежі зобов`язаний вказати номер договору і/або видаткової накладної, за якими проводиться оплата. Крім цього, при наявності у покупця заборгованості за отриманий товар за декількома видатковими накладними, отримана від нього оплата буде зарахована в рахунок погашення заборгованості за товар, що отриманий раніше, незалежно від призначення оплати, зазначеної в платіжному дорученні.

Пунктом 5.1. Договору визначено, що постачальник поставляє покупцю товар, який є в наявності на складі, після узгодження асортименту цін і якості товару, що поставляється.

Відповідно до п. 5.3. Договору, сторонами було узгоджено умови поставки товару, а саме: „Франко-завод (EXW). Місце відвантаження склад Постачальника: м. Харків, вул. Примакова, 46. „Фрахт/перевезення оплачено до ...*(СРТ). „Поставка в пункті ...* (DAP), назва місця призначення обмовляється сторонами при кожній поставці товарів., відповідно до Інкотермс 2010р.

Положеннями п. 5.4. Договору визначено сторонами, що товар вважається прийнятим покупцем по кількості, згідно супровідних документів, за якістю, згідно сертифікатів якості наданих постачальником.

Умовами п. 7.1. Договору визначено, що у разі невиконання і неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, відповідно до чинного законодавства України.

Положеннями п. 7.2. Договору сторонами було узгоджено, що за прострочення платежу обумовленого в пункті 3.5. даного договору, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, а також суму боргу з урахуванням індексу інфляції, згідно ст. 625 ЦК України за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми.

Згідно до п. 10.1. Договору, цей договір набуває чинності з моменту підписання обома сторонами і обміну копіями документів, завірених мокрими печатками, вказаних в п. 12.4.. і діє до 31 грудня 2020р.. а щодо зобов`язань за договором до повного їх виконання.

Також за час дії договору, сторонами було укладено додаткові угоди.

Позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю „ФІТО-ЛЕК на користь відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю „ТАБЛЕТКА А, на виконання зобов`язань за умовами Договору №216 від 15.04.2016р. було здійснено поставку товару, відповідних до видаткових накладних за період з 20.11.2018р. по 20.03.2019р., перелік яких наведений в матеріалах справи, всього на суму 3945752,67 грн. Відповідний товару було отримано Товариством з обмеженою відповідальністю „ТАБЛЕТКА А, що підтверджено підписом та печаткою відповідача на наданих до суду накладних.

Позивачем було зазначено, що згідно акту звірки розрахунків за період з 01.10.2018р. по 28.02.2019р., сторонами було погоджено, що борг станом на 01.10.2018р. становить грошову суму у розмірі 3881234,86 грн., станом на 28.02.2018р. 4478419,22 грн.

Також позивачем зазначалось суду, що станом на 01.08.2019р. заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю „ТАБЛЕТКА А перед позивачем складала 3942260,77 грн.

Під час розгляду справи Товариством з обмеженою відповідальністю „ФІТО-ЛЕК було подано відповідну заяву та зазначено, що станом на 23.09.2019р. за відповідачем рахується борг по сплаті вартості отриманого товару у розмірі 3712260,77 грн., яка наразі є неоплаченою з боку Товариства з обмеженою відповідальністю „ТАБЛЕТКА А.

Приймаючи до уваги неналежне виконання з боку відповідача прийнятих на себе зобов`язань за умовами Договору №216 від 15.04.2016р., позивачем було здійснено нарахування пені у розмірі 899084,87 грн., інфляційних втрат у розмірі 86891,13 грн. та 3% річних у розмірі 74923,74 грн.

Крім того, позивачем було залучено до матеріалів справи Акт звірки взаєморозрахунків за період з 01.03.2019р. по 23.09.2019р., складений та підписаний між сторонами, скріплений печатками, відповідно до якого борг відповідача становить грошову суму у розмірі 3712260,79 грн.

Надаючи відзив на позовну заяву. відповідачем було зазначено суду, що з обставинами позивача, викладеними в позовній заяві, а також в заяві про збільшення позовних вимог, відповідач не погоджується та вважає позовні вимоги, в тому числі розрахунки по нарахуванню штрафних санкцій, не обґрунтованими та безпідставними, а письмові документи - неналежними не недопустимими доказами.

Відповідачем було зазначено суду, що більшість накладних оформлені в порушенням вимог договору та Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України, що надані позивачем документи не містять обов`язкових реквізитів, не містять посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції. Також було зазначено суду, що відповідач не визнає наявності заборгованості за договором поставки в розмірі 3712260,77 грн. Крім того відповідачем було зазначено суду, що розрахунки штрафних санкцій здійснено не вірно, оскільки за посиланням відповідача, позивачем було не вірно застосовано ставку НБУ, які діяла у відповідні періоди.

Заперечуючи проти позову, відповідач вказував, що позивачем не були належним чином обґрунтовані свої позовні вимоги, а надані позивачем видаткові накладні, які оформлені не належним чином, не підтверджують викладених в позовній заяві обставин, так як відповідно до договору поставки, важливе значення мають такі обов`язкові документи, як довіреності на підтвердження повноважень осіб, які позивачем не були надані до суду.

Позивачем, надаючи відповідь на відзив, було зазначено суду, що копії видаткових накладних є належним та допустимим доказом на підтвердження виконання позивачем поставки товару та отримання його відповідачем, оскільки складені з урахуванням вимог ст. 9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, підписи осіб завірені відтиском печатки, та позивачем під час розгляду справи було доведено факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, та доведена підстава виникнення у відповідача обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Також позивачем було зазначено, що відповідно до наданих актів взаєморозрахунків, відповідачем здійснювалась часткова оплата боргу, після звернення з позовною заявою до суду відповідачем було сплачено 230000,00 грн. боргу.

Також підписаний акт звірки взаєморозрахунків станом на 01.03.2019р., станом на 23.09.2019р., лист від 22.03.2019р. відповідача, за твердженням позивача, свідчать про визнання факту поставки товару.

Суд, розглянувши матеріали справи, вислухавши у судових засіданнях пояснення представника позивача, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, правовідносини між Товариством з обмеженою відповідальністю „ФІТО-ЛЕК, як постачальником, та Товариством з обмеженою відповідальністю „ТАБЛЕТКА А, як покупцем, виникли на підставі укладеного між ними15 квітня 2016 року Договору №216.

Стаття 712 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено що, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст.655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.656 Цивільного кодексу України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

За положеннями ст.662 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст.663 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.664 Цивільного кодексу України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Відповідно ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За матеріалами справи судом встановлено, що позивачем на користь відповідача було здійснено поставку товару, що підтверджується видатковими накладними за період з 20.11.2018р. по 20.03.2019р., перелік яких наведений у відповідному реєстрі та копії яких містяться в матеріалах справи.

Судом також враховано, що відповідно до Акту звірки взаєморозрахунків за період з 01.03.2019р. по 23.09.2019р., який складений та підписаний між сторонами, скріплений печатками, борг відповідача становить грошову суму у розмірі 3712260,79 грн.

Таким чином, дослідивши обставини спору, судом було встановлено факт неналежного виконання Товариством з обмеженою відповідальністю „ТАБЛЕТКА А прийнятих на себе зобов`язань за умовами Договору №216 від 15.04.2016р., щодо повної сплати відповідачем вартості отриманого з боку позивача товару, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, не спростовано з боку відповідача належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті 3712260,77 грн. основного боргу за отриманий товар - є обґрунтованими, підтверджені відповідними доказами і підлягають задоволенню судом.

Відповідно до ст. 230 Господарського Кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Статтею 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Загальна сума пені, яка заявлена до стягнення з відповідача становить грошову суму у розмірі 899084,87 грн. Суд, переривши розрахунок позивача щодо сплати відповідачем пені у розмірі 899084,87 грн., вважає такий розрахунок вірним, а вимоги про її стягнення правомірними.

Не приймаються судом до уваги заперечення відповідача щодо здійсненого розрахунку, оскільки позивачем вірно було застосовано облікову ставку НБУ, що діяла на момент виникнення прострочення. Також суд зазначає, що за час розгляду справи з боку відповідача не було надано контр-розрахунок штрафних санкцій.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приймаючи до уваги неналежне виконання з боку відповідача прийнятих на себе зобов`язань за умовами укладеного договору, позивачем було здійснення нарахування 3% річних у розмірі 74923,74 грн. та інфляційних втрат у розмірі 86891,13 грн.

Суд, переривши розрахунок позивача щодо сплати відповідачем 3 % річних у розмірі 74923,74 грн. та інфляційних втрат у розмірі 86891,13 грн., вважає такі розрахунки вірними, а вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат - правомірними.

Судом також на приймаються до уваги та відхиляються заперечення відповідача, викладені у відзиві, оскільки видаткові накладні, надані позивачем до матеріалів справи в якості доказів на підтвердження здійснення поставки товару, містять всі обов`язкові реквізити, які повинні мати первинні документи згідно до вимог Закону України „Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що між сторонами було складено, підписано та скріплено печатками підприємств Акт звірки взаєморозрахунків за період з 01.03.2019р. по 23.09.2019р., згідно з яким борг відповідача становить грошову суму у розмірі 3712260,79 грн., що свідчить про визнання боргу відповідачем. (Аналогічну позицію викладено у Постанові Верховного Суду від 03.07.2019р. по справі №187/789/17.).

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п. 1 ст. 86 Господарського процесуального Кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог Державної екологічної інспекції в Одеській області зі стягненням Сільськогосподарського виробничого кооперативу „Правда збитків у розмірі 151111,87 грн.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

Підсумовуючи вищевикладене, надавши відповіді на доводи учасників справи, суд приходить до висновку, що заперечення відповідача є такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, не підтверджені документально, а вимоги позивача у даній справі обґрунтовані, підтверджені наданими доказами, тому підлягають задовленню судом у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати у розмірі 71597,41 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України

ВИРІШИВ:

1.Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „ФІТО-ЛЕК задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „ТАБЛЕТКА А (65069, м.Одеса, Дніпропетровська дорога, 96; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „ФІТО-ЛЕК (61125, м. Харків, вул. Катерининська, буд. 46; ) основний борг у розмірі 3712260 (три мільйони сімсот дванадцять тисяч двісті шістдесят) грн. 77 коп., пеню у розмірі 899084 (вісімсот дев`яносто дев`ять тисяч вісімдесят чотири) грн. 87 коп., інфляційні втрати у розмірі 86891 (вісімдесят шість тисяч вісімсот дев`яносто одну) грн. 13 коп., 3% річних у розмірі 74923 (сімдесят чотири тисячі дев`ятсот двадцять три) грн. 74 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 71597 (сімдесят одна тисяча п`ятсот дев`яносто сім) грн. 41 коп.

Повний текст рішення складено 20 листопада 2019 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.Г. Д`яченко