ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2019 м.Дніпро Справа № 904/8718/16

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Кощеєва І.М., Подобєда І.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційні скарги Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" та Фізичної особи - підприємця Марчука Валерія Костянтиновича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.08.2019 (повний текст складений 27.08.2019, головуючий суддя Ліпинський О.В., судді Назаренко Н.Г., Красота О.І.) у справі №904/8718/16

за позовом: Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк", м. Дніпро

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват - Фінансист", м. Дніпро

до відповідача-2: Фізичної особи - підприємця Марчука Валерія Костянтиновича, м. Костопіль, Рівненська область

про стягнення 67 917 грн. 58 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк", назву якого змінено на Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк", звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват - Фінансист" та Фізичної особи - підприємця Марчука Валерія Костянтиновича на свою користь 35 800 грн. заборгованості за кредитом, 24 050,03 грн. заборгованості по процентах за користування кредитом, 6 778,75 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором, 1 288,80 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 14.08.2019 у справі №904/8718/16 позов задоволено частково:

- з Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват-Фінансист" та Фізичної особи - підприємця Марчука Валерія Костянтиновича на користь Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" солідарно стягнуто 35 800 грн. заборгованості за кредитом;

- з Фізичної особи - підприємця Марчука Валерія Костянтиновича на користь Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" стягнуто 363,18 грн. судового збору;

- з Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват-Фінансист" на користь Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" стягнуто 363,18 грн. 18 коп. судового збору;

- в решті позовних вимог відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване неналежним виконанням відповідачем-2 зобов`язань в частині своєчасного та повного погашення суми кредиту.

Місцевий господарський суд встановив, що в матеріалах справи містяться докази отримання відповідачем-2 кредитних коштів, а також відсутні докази погашення ним суми основного боргу, тому місцевий господарський суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Місцевим господарським судом зазначено, що в заяві відповідача-2 про відкриття поточного рахунку від 03.03.2011 не зазначені: процентна ставка за користування кредитними коштами, умови про сплату комісії банку, відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання, їх розмір.

Місцевий господарський суд дійшов до висновку, що матеріали справи не містять належного підтвердження, що саме до поданої позивачем редакції Умов та Правил надання банківських послуг приєднався відповідач-2 та погодився на умови, які вони містять. При цьому, роздруківка із сайту позивача не прийнята судом у якості належного доказу з посиланням на те, що цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносила відповідні зміни в Умови.

З метою встановлення змісту редакції Умов та Правил надання банківських послуг, яка була розміщена на сайті позивача на час підписання відповідачем-2 заяви про відкриття рахунку (03.03.2011), судом було призначено проведення експертизи, яка через несплату позивачем частини її вартості проведена не була.

Враховуючи положення процесуального закону, зважаючи на те, що позивач ухилився від сплати частини вартості експертного дослідження, яка була покладена на нього ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 01.02.2018, що стало перешкодою в її проведенні, місцевим господарським судом відмовлено у визнанні обставини, для з`ясування якої було призначено таку експертизу, зокрема, у встановленні того, що надана позивачем редакція Умов та Правил надання банківських послуг була розміщена на сайті банку та діяла на час підписання відповідачем-2 заяви про відкриття поточного рахунку.

Місцевим господарським судом визнано, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про погодження сторонами в письмовій формі ціни договору, яка встановлена у вигляді сплати процентів за користування кредитними коштами, комісії за користування кредитом, а також відповідальності (штрафу, пені), в зв`язку із чим, у суду відсутні правові підстави для задоволення позову в цій частині. При цьому місцевим господарським судом врахована правова позиція, викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі №342/180/17.

Оскільки відповідач-1 відповідно до договору поруки №10221ROT0S05K від 11.08.2015 зобов`язався відповідати за невиконання відповідачем-2 зобов`язань за кредитним договором, місцевий господарський суд дійшов до висновку про стягнення заборгованості у сумі 35 800 грн. солідарно з відповідачів-1,2.

Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.08.2019 у справі №904/8718/16 в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий господарський суд дійшов до помилкового висновку про обґрунтованість позовних вимог лише в частині стягнення заборгованості за кредитом у сумі 35 800,00 грн., оскільки позивач вважає доведеним підписання відповідачем-2 Умов та Правил надання банківських послуг в редакції, наданій до матеріалів справи, тому позовні вимоги, на його думку, підлягають задоволенню у повному обсязі.

Апелянт не погоджується із урахуванням місцевим господарським судом правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі №342/180/17, оскільки вказаний спір, за його твердженням, стосувався споживчого кредитування та надання кредиту споживачу (фізичній особі), а не підприємцю.

Апелянт зазначає, що ним надано до матеріалів справи накази банку про затвердження редакцій Умов та Правил надання банківських послуг, як чинних на час приєднання відповідачем-2 до них, так і станом на час подання позову.

Апелянт наголошує, що у період з 03.03.2011 по 25.12.2013 відповідач-2 сумлінно виконував зобов`язання за кредитним договором, що підтверджує його обізнаність про Умови та Правила надання банківських послуг та прийняття правочину (разом із Умовами) до виконання.

Апелянт не погоджується із невизнанням обставин, що надана позивачем редакція Умов та Правил надання банківських послуг була розміщена на сайті банку та діяла на час підписання відповідачем-2 заяви про відкриття поточного рахунку, оскільки, на думку апелянта, поставлені місцевим господарським судом питання на розгляд експерта не відповідали методичним рекомендаціям, що фактично унеможливлювало надання висновку експерта щодо відповідних доказів.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.09.2019 (колегією суддів у складі головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач), суддів Подобєда І.М., Кощеєва І.М.) відкрито апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.08.2019 у справі №904/8718/16, розгляд справи призначено у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення (виклику) учасників справи.

Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, Фізична особа - підприємець Марчук Валерій Костянтинович звернувся до Центрального апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.08.2019 у справі №904/8718/16 в частині стягнення 35 800,00 грн. та ухвалити в нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий господарський суд дійшов до помилкового висновку про наявність заборгованості відповідача-2 у сумі 35 800,00 грн., оскільки при прийнятті рішення місцевим господарським судом не надано оцінки обставинам самостійного утримання позивачем у період з 24.10.2014 по 28.01.2016 коштів з рахунку відповідча-2 на погашення грошових коштів у сумі 85 104,00 грн.

Апелянт (відповідач-2) зазначає, що позивачем безпідставно утримані кошти у сумі 85 104,00 грн., що на 49 304,00 грн. більше стягнутої за рішенням суду заборгованості.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.09.2019 (колегією суддів у складі головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач), суддів Подобєда І.М., Кощеєва І.М.) відкрито апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги Фізичної особи - підприємця Марчука Валерія Костянтиновича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.08.2019 у справі №904/8718/16, розгляд справи призначено у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення (виклику) учасників справи.

01.10.2019 від Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" надійшов відзив на апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Марчука Валерія Костянтиновича, в якому позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечує. Зазначає, що відповідач-2 не звертався із відповідним позовом щодо неправомірності або помилковості відповідних переказів з рахунків відповідача-2 або про повернення неправомірно утриманих коштів без достатньої правової підстави.

Позивач наголошує, що твердження відповідача-2 про самостійне утримання позивачем коштів із рахунку на погашення кредиту не відповідає фактичним обставинам справи.

11.10.2019 від Фізичної особи - підприємця Марчука Валерія Костянтиновича надійшов відзив на апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк", в якому відповідач-2 проти задоволення апеляційної скарги заперечує. Вважає помилковими посилання позивача на неможливість застосування до спірних правовідносин правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17. Відповідач-2 погоджується із висновком місцевого господарського суду про те, що в матеріалах справи відсутні докази приєднання відповідача-2 до тієї редакції Умов та правил, яка надана позивачем, оскільки вони можуть бути змінені банком. Оскільки заява відповідача-2 не містить положень про відсотки, комісію та штрафні санкції, відповідно, на думку відповідача-2, відсутні і підстави для їх стягнення.

11.11.2019 від Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" надійшли додаткові пояснення, в яких позивач посилається на судову практику у подібних відносинах про задоволення позовних вимог у повному обсязі, прийнятих після постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17.

Відповідно до частини 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (частина 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України)

Враховуючи, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апелянтом не наведено конкретних обставин справи, які перешкоджали б розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд здійснює перегляд оскаржуваного рішення суду першої інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Апеляційний господарський суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків місцевого господарського суду, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 03.03.2011 Фізичною особою - підприємцем Марчуком Валерієм Костянтиновичем підписано заяву про відкриття поточного рахунку та картку зі зразками підпису (надалі - Заява).

Відповідно до змісту даної заяви, з її підписанням Фізична особа - підприємець Марчук Валерій Костянтинович погодився із Умовами та Правилами надання банківських послуг (надалі - Умови), в тому числі Тарифами Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом з заявою складають договір банківського обслуговування № б/н від 03.03.2011 (надалі - договір), та взяв на себе зобов`язання виконувати умови цього договору.

Відповідно до умов договору Фізичній особі - підприємцю Марчуку Валерію Костянтиновичу був встановлений кредитний ліміт на поточний рахунок № НОМЕР_1 , в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв`язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших), що визначено і врегульовано Умовами та правилами надання банківських послуг (Умови).

Як зазначає Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк":

- відповідно п. 3.2.1.1.16. Умов, що надані ним у справу, при укладанні договорів і угод, чи вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання Клієнта до Умов і правил надання банківських послуг, або у формі Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки, або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк /інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі, Банк і Клієнт допускають використання підписів Клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований Банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі Клієнта з правом "першого" підпису. Підписання договорів і угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі;

- відповідно до п. 3.2.1.1.1. Умов кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення обігових коштів та здійснення поточних платежів Клієнта, в межах кредитного ліміту; про розмір ліміту Банк повідомляє Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банка та Клієнта;

- відповідно до п. 3.2.1.1.3. Умов кредит надається в обмін на зобов`язання Клієнта щодо його повернення, сплаті процентів та винагороди.

Акціонерним товариством Комерційним банком "Приватбанк" надано до матеріалів справи Умовами та Правилами надання банківських послуг в повній редакції.

Так, відповідно до 3.2.1.1.8 Умов проведення платежів Клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться Банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання Клієнта до Умов і правил надання банківських послуг, або у формі Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки, або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі - "Угода".

За змістом п. 3.2.1.1.6. наданих позивачем Умов ліміт може бути змінений Банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами Банку. Підписавши Угоду, Клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна Ліміту проводиться Банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших).

Відповідно до розділу 3.2.1.4. Умов, яким затверджений порядок розрахунків за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку Клієнта при закритті банківського дня, Клієнт виплачує проценти, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована процентна ставка).

За період користування кредитом, отриманими Клієнтом до 31.01.2015 включно і до моменту обнулення кредитного ліміту, за період користування кредитом, з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнулення дебетового сальдо в одну з дат до 25-го числа поточного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 1-го до 20-го (включно) числа поточного місяця або до 25-го числа наступного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилась з 21-го до кінцевого числа поточного місяця, розрахунок відсотків здійснюється за відсотковою ставкою у розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. За сумами кредиту, отриманими з 01.02.2015 період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнулення дебетового сальдо не повинен перевищувати 30 днів (п. 3.2.1.4.1.1 Умов, що надані до справи).

За сумами кредиту, отриманими клієнтом до 31.01.2015 включно і до моменту обнуління кредитного ліміту у випадку необнулювання дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулюванню, протягом 90 днів з кінцевої дати періоду, в якому сальдо підлягає обнулінню, Клієнт виплачує Банку за користування кредитом проценти в розмірі 36% річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулюванню.

За сумами кредиту, отриманими клієнтом до 01.02.2015 за користування кредитом у період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку Позичальника при закритті банківського дня Клієнт сплачує банку за користування кредитом відсотки у розмірі 30 % річних.

За сумами кредиту, отриманими клієнтом до 01.05.2015 за користування кредитом у період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку Позичальника при закритті банківського дня Клієнт сплачує Банку за користування кредитом відсотки у розмірі 33 % річних.

За сумами кредиту, отриманими клієнтом до 01.01.2016 при наявності дебетового сальдо на поточному рахунку Позичальника при закритті банківського дня, проводиться нарахування відсотків за користування кредитом у розмірі 32% річних. Списання нарахованих відсотків проводиться по 1-х числах кожного місяця, за попередній місяць (п.3.2.1.4.1.2 Умов, що надані до справи).

У випадку непогашення кредиту, отриманими клієнтом до 31.01.2015 включно і до моменту обнуління кредитного ліміту, протягом 90 днів з дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов`язання Клієнта щодо погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні Клієнтом будь-якого з грошового зобов`язання Клієнт сплачує Банку відсотки за користування кредитом у розмірі 56 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення Клієнтом будь-якого з грошових зобов`язань і при реалізації права Банку на встановлення іншого строку повернення кредиту, передбаченого Умовами і правилами надання Банківських послуг, Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення, виходячи з 360 днів у році. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов`язань.

У випадку порушення клієнтом, на якого поширюється дії п.3.2.1.8 Умов, будь-якого з грошових зобов`язань та при реалізації права Банку на встановлення іншого строку повернення коштів, передбаченого Умовами і правилами надання банківських послуг (п.3.2.1.1.8), Клієнт сплачує банку пеню у розмірі 56% річних від суми непогашеної заборгованості за кожний день прострочки. Сплата пені здійснюється починаючи з дня, що йде за днем порушення зобов`язань. При цьому відсотки за користування кредитом і комісія не нараховується та не сплачується.

За сумами кредиту, отриманими з 01.02.2015 у разі непогашення кредиту впродовж 30 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягає обнулінню, починаючи з 31-го дня після дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягає обнулінню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов`язання клієнта з погашення заборгованості вважається порушеними. При порушенні Клієнтом будь-якого з грошових зобов`язань Клієнт сплачує Банку відсотки за користування кредитом у розмірі 60% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення Клієнтом будь-якого з грошових зобов`язань і при реалізації права Банку на встановлення іншого терміну повернення кредиту, передбаченого Умовами і правилами надання Банківських послуг, Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення, виходячи з 360 днів у році. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов`язань.

За сумами кредиту, отриманими з 01.05.2015 у разі непогашення кредиту впродовж 30 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягає обнулінню, починаючи з 31-го дня після дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягає обнулінню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов`язання клієнта з погашення заборгованості вважається порушеними. При порушенні Клієнтом будь-якого з грошових зобов`язань Клієнт сплачує Банку відсотки за користування кредитом у розмірі 66% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення Клієнтом будь-якого з грошових зобов`язань і при реалізації права Банку на встановлення іншого терміну повернення кредиту, передбаченого Умовами і правилами надання Банківських послуг, Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення, виходячи з 360 днів у році. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов`язань.

За сумами кредиту, отриманими з 01.01.2016 у разі непогашення кредиту впродовж 30 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягає обнулінню, починаючи з 31-го дня після дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягає обнулінню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов`язання Клієнта з погашення заборгованості вважається порушеними. При порушенні Клієнтом будь-якого з грошових зобов`язань Клієнт сплачує Банку відсотки за користування кредитом у розмірі 64% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення Клієнтом будь-якого з грошових зобов`язань і при реалізації права Банку на встановлення іншого терміну повернення кредиту, передбаченого Умовами і правилами надання Банківських послуг, Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення, виходячи з 360 днів у році. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов`язань.

Під "непогашенням кредиту", мається на увазі невиникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня (п. 3.2.1.4.1.4 наданої редакції Умов).

Розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати.

Відповідно до п. 3.2.1.4.4 Умов Клієнт сплачує Банку винагороду за використання Ліміту відповідно до п.3.2.1.1.6, 3.2.1.2.3.2 1-го числа кожного місяця у розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній місяць, в порядку, передбаченого Умовами та Правилами надання банківських послуг.

При несплаті винагороди, відсотків у відповідні їм дати сплати, вони вважаються простроченими.

Відповідно до п. 3.2.1.2.3.4. (а) наданих Умов Банк має право при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбаченого Умовами, змінити умови кредитування - вимагати від Клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов`язань за кредитом в повному обсязі.

Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" посилається на неналежне виконання зобов`язань Фізичною особою - підприємцем Марчуком Валерієм Костянтиновичем в частині своєчасного повернення заборгованості за кредитом у сумі 35 800,00 грн. за період з 05.05.2014 по 08.09.2016, сплати процентів за користування кредитом у сумі 24 050,03 грн. за період з 01.09.2013 по 08.09.2016; комісії за користування кредитом у сумі 1288,80 грн. за період з 01.06.2016 по 08.09.2016; пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором у сумі 6778,75 грн. за період з 19.09.2011 по 08.09.2016.

Предметом спору є стягнення заборгованості за кредитом у сумі 35 800, 00 грн., процентів у сумі 24 050,03 грн., комісії у сумі 1 288,80 грн., пені у сумі 6 778,75 грн.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 Цивільного кодексу України).

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частина 2 статті 1054 Цивільного кодексу України).

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (частина 1 статті 1046 Цивільного кодексу України).

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 Цивільного кодексу України).

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина 2 статті 1050 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, останній має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 Цивільного кодексу України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 Цивільного кодексу України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Аналізуючи зазначені приписи чинного законодавства, слід дійти висновку, що у разі укладення кредитного договору плата за користування кредитними коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договором (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Матеріалами справи підтверджується підписання Фізичною особою - підприємцем Марчуком Валерієм Костянтиновичем заяви про відкриття поточного рахунку від 03.03.2011, в якій процентна ставка за користування кредитними коштами не зазначена. Також вказана заява не містить умов про сплату комісії банку, а також, встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та їх визначеного розміру.

Обґрунтовуючи право вимоги щодо стягнення відсотків за користування кредитом, пені та комісії, у тому числі їх розміру і порядок нарахування, позивач посилався на Умови та Правила надання банківських послуг, які надав до суду, і які за його доводами були розміщеними на сайті:://privatbank.ua/terms/ на час підписання Фізичною особою - підприємцем Марчуком Валерієм Костянтиновичем заяви про відкриття поточного рахунку та є невід`ємною частину спірного договору.

Фізична особа - підприємець Марчук Валерій Костянтинович не погоджується із доводами позивача щодо приєднанням до Умов та Правил надання банківських послуг, в редакції, яка надана позивачем та ставить під сумнів доводи Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" в цій частині.

З метою встановлення змісту редакції Умов та Правил надання банківських послуг, яка була розміщена на сайті Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" на час підписання Фізичною особою - підприємцем Марчуком Валерієм Костянтиновичем заяви про відкриття рахунку (03.03.2011), місцевим господарським судом було призначено проведення експертизи, яка через несплату Акціонерним товариством Комерційним банком "ПриватБанк" частини її вартості проведена не була.

Місцевий господарський суд дійшов до висновку, що матеріали справи не містять належного підтвердження, що саме до поданої Акціонерним товариством Комерційним банком "ПриватБанк" редакції Умов та Правил надання банківських послуг приєднався Фізична особа - підприємець Марчук Валерій Костянтинович та погодився на умови, які вони містять. При цьому, роздруківка із сайту Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" не прийнята судом у якості належного доказу, з посиланням на те, що цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити, і вносила відповідні зміни в Умови.

Відповідно до частини 4 статті 102 Господарського процесуального кодексу України України у разі ухилення учасника справи від участі в експертизі, що перешкоджає її проведенню, суд залежно від того, яка особа ухиляється, а також яке ця експертиза має значення, може визнати встановленою обставину, для з`ясування якої експертиза була призначена, або відмовити у її визнанні.

Враховуючи вищезазначені положення процесуального закону, зважаючи на те, що Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" ухилився від сплати частини вартості експертного дослідження, яка була покладена на нього ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 01.02.2018, що стало перешкодою в її проведенні, місцевий господарський суд відмовив у визнанні обставини, для з`ясування якої було призначено таку експертизу, зокрема, у встановленні того, що надана Акціонерним товариством Комерційним банком "Приватбанк" редакція Умов та Правил надання банківських послуг, була розміщена на сайті банку та діяла на час підписання Фізичною особою - підприємцем Марчуком Валерієм Костянтиновичем заяви про відкриття поточного рахунку.

Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" не погоджується із таким висновком місцевого господарського суду, посилаючись на те, що до матеріалів справи додані накази банку про затвердження редакцій Умов та Правил надання банківських послуг як чинних на час приєднання відповідачем-2 до них, так і станом на час подання позову, тому вважає доведеним факт розміщення редакції Умов та Правил надання банківських послуг, копія якої надана до матеріалів справи.

Між тим, апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду, що роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та правила кредитування.

За таких обставин, є правильний висновок місцевого господарського суду, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 Цивільного кодексу України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим Акціонерним товариством Комерційним банком "Приватбанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин (03.03.2011) до моменту звернення до суду із вказаним позовом 03.10.2016, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу-2 Умови та Правила банківських послуг, відсутність у заяві про відкриття поточного рахунку домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем-2 кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (статті 76-79 Господарського процесуального кодексу України)

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Апеляційний господарський суд погоджується із місцевим господарським судом, що надані позивачем Правила надання банківських послуг Банку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Вищезазначене узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17.

Апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта про помилковість застосування до спірних правовідносин правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 по справі № 342/180/17 (висновок надано щодо споживчого кредитування та надання кредиту споживачу (фізичній особі), а не підприємцю), оскільки вказану правову позицію застосовано місцевим господарським судом з урахуванням правил надання оцінки всім доказам та доводам, наведеними сторонами відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Посилання позивача на судову практику в аналогічних спорах про задоволення подібних позовів у повному обсязі після прийняття постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17, відхиляються апеляційним господарським судом, оскільки у справі №904/8718/16 має місце заперечення відповідача-2 (позичальника) стосовно редакції Умов та Правил, тому при прийнятті рішення у цій справі підлягають з`ясуванню і ці доводи, саме з цього питання і призначалась місцевим господарським судом судова експертиза.

Доводи апелянта, що поставлені місцевим господарським судом питання на розгляд експерта не відповідали методичним рекомендаціям, що фактично унеможливлювало надання висновку експерта щодо відповідних доказів, відхиляються апеляційним господарським судом, оскільки оскарження ухвали про призначення судової експертизи передбачено статтею 255 Господарського процесуального кодексу України окремо від рішення.

Також апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта щодо належного виконання відповідачем зобов`язань у період з 03.03.2011 по 25.12.2013, що підтверджує його обізнаність про Умови та Правила надання банківських послуг та прийняття правочину (разом із Умовами) до виконання, оскільки відповідач-2 ставить під сумнів не саме існування Умов та Правил надання банківських послуг, а редакцію Умов та Правил надання банківських послуг, до яких приєднався шляхом підписання відповідної заяви.

Оскільки у заяві, підписаній відповідачем-2, відсутні умови договору про встановлення розміру відсотків та комісії, відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру міститься відсилання до Умов та Правил надання банківських послуг, однак позивачем не доведено в установленому порядку про погодження відповідачем-2 з конкретними Умовами та Правилами надання банківських послуг, апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для відмови у задоволенні позову про стягнення відсотків, комісії та пені.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується отримання Фізичною особою - підприємцем Марчуком Валерієм Костянтиновичем кредитних коштів, апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення суми заборгованості за кредитом у розмірі 35 800,00 грн.

Також апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду про звернення позивача до суду в межах позовної давності та відсутності підстав для застосування позовної давності за заявою відповідача-2.

Фізична особа - підприємець Марчук Валерій Костянтинович не погоджується із стягненням заборгованості у сумі 35 800,00 грн., посилаючись на самостійне утримання позивачем у період з 24.10.2014 по 28.01.2016 коштів з рахунку відповідча-2 на погашення грошових коштів у сумі 85 104,00 грн., у зв`язку з чим, за твердженням відповідача-2, позивачем безпідставно утримані кошти у сумі 85 104,00 грн., що на 49 304,00 грн. більше стягнутої за рішенням суду заборгованості.

Апеляційний господарський суд відхиляє вказані доводи апелянта (відповідача-2), оскільки питання неправомірності утримання (стягнення, списання, отримання) коштів не є предметом спору у цій справі та підлягає розгляду в окремому позові, який (як зустрічний) не був поданий у встановленому порядку.

За змістом частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржник

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина 1 статті 554 Цивільного кодексу України).

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. (частина 2 статті 554 Цивільного кодексу України).

11.08.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Приват-Фінансист", як поручителем та Публічним акціонерним товариством Комерційним банком "ПриватБанк", як кредитором, був укладений договір поруки №10221ROT0S05K, предметом якого є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання зобов`язань Фізичною особою - підприємцем Марчуком Валерієм Костянтиновичем своїх обов`язків за договором №б/н від 03.03.2011, р/р 8687.

Поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов`язків за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагороди, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків, зазначених у кредитному договорі (пункт 2 договору поруки).

Цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 01.01.2030 (пункт 8 договору поруки).

Оскільки поручитель поручився за зобов`язаннями боржника (Фізичної особи - підприємця Марчука Валерія Костянтиновича) у повному обсязі, Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" набув право вимоги до поручителя як відповідача щодо погашення заборгованості за кредитним договором.

За таких обставин апеляційний господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення солідарно з Фізичної особи - підприємця Марчука Валерія Костянтиновича та Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват-Фінансист" 35 800,00 коп. заборгованості є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянтів, наведені в обґрунтування апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційних скарг - без задоволення.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянтів.

З огляду на викладене та керуючись ст. 129, ст. 276, ст. 282, ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" та Фізичної особи - підприємця Марчука Валерія Костянтиновича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.08.2019 у справі №904/8718/16 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.08.2019 у справі №904/8718/16 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" покласти на Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк".

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги Фізичної особи - підприємця Марчука Валерія Костянтиновича покласти на Фізичну особу - підприємця Марчука Валерія Костянтиновича.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя І.М. Подобєд