ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2412/19

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Бачур А.В.

За участю представників сторін:

Від позивача: Дворнікова А.Ю. на підставі ордеру;

Від відповідачів: не з`явились;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Ісагіс до Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, товариства з обмеженою відповідальністю „Авто сервіс компанія про визнання договору оренди припиненим,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Ісагіс (далі по тексту ТОВ „Ісагіс) звернулося до господарського суду із позовною заявою до Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області (далі по тексту - Таїровська селищна рада), товариства з обмеженою відповідальністю „Авто сервіс компанія (далі по тексту ТОВ „Авто сервіс компанія) про визнання договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:0422, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 Пивоварна АДРЕСА_2 , № б/н, від 25.08.2016р., укладеного між відповідачами, припиненим з 12.06.2019р. Позовні вимоги обґрунтовані фактом переходу права власності на об`єкт нерухомого майна від ТОВ „Авто сервіс компанія до ТОВ „Ісагіс, що, за переконанням позивача, має наслідком припинення договірних відносин між відповідачами щодо оренди земельної ділянки, на якій розташований вказаний об`єкт нерухомого майна.

ТОВ „Авто сервіс компанія та Таїровська селищна рада не скористались наданим законом правом на участь своїх представників у судовому процесі. При цьому, у поданих до суду клопотаннях відповідачі просили розглянути справу за відсутності представників останніх на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

25.08.2016р. між Таїровською селищною радою (Орендодавець) та ТОВ „Авто сервіс компанія (Орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до п. 1.1 якого Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне володіння і користування земельну ділянку площею 4,6797 га (кадастровий номер земельної ділянки :01:003:0422), що знаходиться на території Таїровської селищної ради в межах населеного пункту за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Таїрове, вул. Пивоварна, 11, для розміщення комплексу по продажу та обслуговуванню автомобілів.

Відповідно до п. 2.1, 2.2 договору оренди земельної ділянки від 25.08.2016р. в оренду передається земельна ділянка площею 4,6797 га, в тому числі за складом угідь: 4,6797 га забудовані землі, що розташовані на території Таїровської селищної ради в межах населеного пункту за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Таїрове, вул. Пивоварна, 11. На земельній ділянці, яка передається в оренду за цим договором, розміщений об`єкт нерухомого майна спецавтоцентр, який належить на праві власності Орендарю.

Згідно з п. 3.1 договору оренди земельної ділянки від 25.08.2016р. договір укладено строком на 10 років, який починає обчислюватись з дня державної реєстрації договору відповідно до законодавства. Договір за взаємною згодою сторін укладається у простій письмовій формі.

Положеннями п. п. 4.1, 4.3, 4.4 договору оренди земельної ділянки від 25.08.2016р. визначено, що орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі. Орендна плата у розмірі 3-х відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки у розмірі 1 718 385,84 грн. Орендна плата сплачується Орендарем рівними частками щомісяця в строки до 15 числа в розмірі 143 198,82 грн. та вноситься на рахунок Орендодавця.

Відповідно до п. п. 5.1, 5.2 договору оренди земельної ділянки від 25.08.2016р. земельна ділянка передається в оренду для розміщення комплексу по продажам та обслуговуванню автомобілів. За основним цільовим призначенням орендована земельна ділянка належить до категорії земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Умовами п. п. 7.1, 7.2 договору оренди земельної ділянки від 25.08.2016р. встановлено, що земельну ділянку передано в оренду відповідно до ст. 123 Земельного кодексу України на підставі рішення 14-сесії V скликання Таїровської селищної ради від 18.07.2008р. №1009-V в редакції рішення 8-їсесії VІІ скликання Таїровської селищної ради від 31.05.2016р. №223- VІІ. Об`єкт оренди за договором оренди земельної ділянки вважається переданим Орендодавцем Орендарю з моменту державної реєстрації речового права оренди.

З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-019 від 10.06.2019р. вбачається, що земельна ділянка площею 4,6797 га (кадастровий номер земельної ділянки :01:003:0422), передана Таїровською селищною радою в оренду ТОВ „Авто сервіс компанія строком на 10 років.

12.06.2019р. між ТОВ „Авто сервіс компанія (Продавець) та ТОВ „Ісагіс (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Луняченко Н.В. за №1638, відповідно до п. 1.1 якого Продавець передає (продає) у власність, а Покупець приймає у власність (купує) спецавтоцентр ( далі об`єкт), загальною площею 1877,9 кв. м., що знаходиться за адресою: Одеська обл., Овідіопольський район, смт. Таїрове, вулиця Пивоварна, буд. 11, який складається з: літ. 1 СТО - 3, бетон, загальною площею 155,0 кв. м.; літ. 2 прохідна (КПП), бетон, загальною площею 72,0 кв. м.; літ. 3 САЦ, бетонні блоки, загальною площею 1110,9 кв. м.; літ. 4 КПП-2, бетон, загальною площею 15,8 кв. м.; літ. 5 охоронне приміщення, бетонні блоки, загальною площею 202,1 кв. м.; літ. 6 вбиральня, бетонні блоки, загальною площею 4,5 кв. м.; літ. 7 ємкість для води, метал, загальною площею 5,8 кв. м.; літ. 8 склад-ангар, бетон, загальною площею 251,3 кв. м.; літ. 9, 10, 11 сторожові вежі, бетонні блоки, загальною площею 60,5 кв. м.; літ. 12-16 ворота; літ. 17 огорожа, збірні з/п плити; літ. 18 площадка накопичувач. Об`єкт розташований на земельній ділянці загальною площею 4,6797 га, кадастровий номер :01:003:0422, за адресою: Одеська АДРЕСА_3 ., Овідіопольський район, смт АДРЕСА_4 Таїрове, вулиця Пивоварна, буд. 11 (далі земельна ділянка).

Відповідно до п. 1.2 договору купівлі-продажу нерухомого майна від 12.06.2019р. об`єкт, що відчужується, належить Продавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 18.09.2007р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Нарохою О.В. за реєстровим №3560 та зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна: 37, номер запису про право власності: 6016473 згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності номер №23025299 від 16.06.2014р., виданого Реєстраційною службою Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області.

Згідно з п. 1.4 договору купівлі-продажу нерухомого майна від 12.06.2019р. об`єкт, який є предметом цього договору, розташований на земельній ділянці, загальною площею 4,6797 га, кадастровий номер: :01:003:0422, цільове призначення для розміщення комплексу по продажу та обслуговуванню автомобілів, категорія земель - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, вид використання: J.11 - згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку номер витягу НВ-019, виданого 10.06.2019р. Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області, яка орендується Продавцем відповідно до договору оренди земельної ділянки, укладеного 25.08.2016р. з Таїровською селищною радою, строком на 10 років, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером іншого речового права за №17013897 згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру "прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна номер інформаційної довідки №71109031 від 21.10.2016р. Одеською філією державного підприємства "Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень", реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №237.

Положеннями п. 2.1 договору купівлі-продажу нерухомого майна від 12.06.2019р. визначено, що за домовленістю сторін Продавець продає об`єкт нерухомого майна за ціною у розмірі 800 000,00 грн. Вказана сума була сплачена Покупцем у повному розмірі шляхом перерахування на рахунок Продавця.

Згідно з п. 4.1 договору купівлі-продажу нерухомого майна від 12.06.2019р. право власності на об`єкт, що відчужується, переходить від Продавця до Покупця після нотаріального посвідчення цього договору з моменту державної реєстрації права власності відповідно до ст. ст. 182, 210, 334, 363 ЦК України.

Відповідно до п. п. 4.4, 4.5 договору купівлі-продажу нерухомого майна від 12.06.2019р. Покупець зобов`язаний сплачувати земельний податок (орендну плату) за користування земельною ділянкою з моменту укладення цього договору в повному обсязі та у розмірі, встановленому договором оренди земельної ділянки від 25.08.2016р. Покупець самостійно оформлює необхідні документи на землекористування у відповідних службах (організаціях). Продавець зобов`язується не перешкоджати (в тому числі, шляхом підписання відповідних заяв, надання копій документів) Покупцю в переоформленні документів на право подальшого користування земельною ділянкою.

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №170165646 від 12.06.2019р. вбачається, що спецавтоцентр, загальною площею 1877,9 кв. м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ., АДРЕСА_1 район, смт. Таїрове, вулиця Пивоварна, буд. 11, належить на праві власності ТОВ „Ісагіс.

Крім того, на підтвердження обґрунтованості заявлених у межах даної справи позовних вимог ТОВ „Ісагіс було надано суду державний акт про право постійного користування землею серії ОД-18 від 01.06.1995р., виданий Овідіопольською районною радою народних депутатів Одеської області про надання акціонерному товариству „ЗАЗ (Запорізький автомобільний завод „Комунар) у постійне користування земельної ділянки площею 4,68 га, а також договір купівлі-продажу майна №03-03/08 від 03.03.2008р., укладений між закритим акціонерним товариством з іноземною інвестицією „Запорізький автомобілебудівний завод та ТОВ „Авто сервіс компанія.

Звертаючись до господарського суду із позовними вимогами до Таїровської селищної ради та ТОВ „Авто сервіс компанія позивачем було наголошено, що в результаті придбання об`єкта нерухомого майна до ТОВ „Ісагіс фактично перейшло право користування земельною ділянкою. Проте, Таїровська селищна рада відмовляється розірвати договір оренди земельної ділянки від 25.08.2016р. та укласти з позивачем новий договір, що, за твердження позивача, свідчить про наявність правових підстав для визнання договору оренди від 25.08.2016р. припиненим у судовому порядку. При цьому, доказів на підтвердження звернення позивача до селищної ради із пропозицією розірвати договір оренди, як і доказів відмови від розірвання такого договору з боку відповідача ТОВ „Ісагіс суду надано не було.

Вирішуючи питання про обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Варто зауважити, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим, суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

При цьому, особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) від 04.11.1950р. передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

До господарського суду вправі звернутись кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, тобто має значення лише суб`єктивне уявлення особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту.

При цьому, особа, заявляючи позов та обираючи спосіб захисту, повинна дбати про те, щоб резолютивна частина рішення, в якій остаточно закріплюється висновок суду щодо вимог позивача, могла бути виконана в процесі виконавчого провадження у справі, адже у кінцевому результаті ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Як зазначалось вище по тексту рішення, ТОВ „Ісагіс в обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на факт переходу до нього права власності на об`єкт нерухомого майна, що, за переконанням позивача, свідчить про припинення договору оренди земельної ділянки від 25.08.2016р., укладеного між відповідачами, з приводу чого господарський суд вважає за необхідне зауважити наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про оренду землі» від 6 жовтня 1998 року

№ 161-XIV (з наступними змінами та доповненнями) орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про оренду землі» строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.

Положеннями ст. 31 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійного договору (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства/концесії). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

Господарським судом було встановлено, що 25.08.2016р. між Таїровською селищною радою та ТОВ „Авто сервіс компанія було укладено договір оренди земельної ділянки (кадастровий номер земельної ділянки :01:003:0422), право оренди якої було зареєстровано у Державному земельному кадастрі, що підтверджується витягом НВ-019 від 10.06.2019р.

При цьому, в подальшому ТОВ „Авто сервіс компанія на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 12.06.2019р. було відчужено на користь позивача об`єкт нерухомого майна, який розташований на орендованій земельній ділянці. Факт переходу права власності на спецавтоцентр до ТОВ „Ісагіс підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №170165646 від 12.06.2019р.

Згідно зі ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків та об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації).

Положеннями ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу України передбачено, що у випадку якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

В силу приписів ч. 3 ст. 7 Закону України «Про оренду землі» до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Підсумовуючи вищенаведені приписи чинного законодавства, господарський суд дійшов висновку, що у разі переходу права власності на майно, що знаходиться на орендованій земельній ділянці, до нового власника з моменту набуття права власності на це майно переходить право оренди земельної ділянки, на якій вказане майно розміщене у тому самому обсязі та умовах, які були у попереднього власника. Отже, з моменту набуття права власності на нерухоме майно особа, яка стала новим власником такого майна, одночасно набуває права оренди земельної ділянки, на якій розміщене це майно у зв`язку з набуттям права власності на нього та, відповідно, припиненням права користування попереднього власника земельною ділянкою, на якій це майно розміщене.

З огляду на викладене господарський суд зауважує, що ТОВ „Ісагіс, яким було придбано право власності на об`єкт нерухомого майна стало орендарем земельної ділянки за договором від 25.08.2016р. , на якій таке майно розміщене у тому ж обсязі та на умовах, як і попередній власник. При цьому, дія договору оренди земельної ділянки (кадастровий номер :01:003:0422) від 25.08.2016р. щодо ТОВ „Авто сервіс компанія як попереднього власника нерухомого майна припинилась в момент укладення договору купівлі-продажу, тобто з 12.06.2019р., в силу прямої вказівки закону.

Позиція господарського суду з цього питання відповідає висновкам, наведеним у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 915/672/17, від 16.05.2019р. у справі № 922/2469/18, від 20.06.2019р. по справі №904/712/18.

Підсумовуючи вищевикладене, господарський суд дійшов висновку про перехід до ТОВ „Ісагіс права оренди за договором оренди земельної ділянки (кадастровий номер :01:003:0422) від 25.08.2016р. після укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна від 12.06.2019р. При цьому, дія договору оренди від 25.08.2016р. щодо ТОВ „Авто сервіс компанія припинилась з моменту відчуження об`єкта нерухомого майна, яке розташоване на орендованій земельній ділянці.

Необхідно зауважити, що захист цивільних прав та інтересів судом здійснюється у спосіб, передбачений ч. 2 ст. 16 ЦК України. Положеннями п. 7 ч. 2, ч. 3 ст. 16 ЦК України врегульовано, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 20 ГПК України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів. Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом, зокрема визнання наявності або відсутності прав; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб`єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.11.2018р. по справі №905/2260/17 дійшла висновку, що положеннями ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України не передбачено такого способу захисту права та інтересу, як визнання договору припиненим, а реалізація такого способу захисту, як зміна або припинення правовідношення може відбуватися шляхом розірвання договору. Звертаючись до суду з вимогою щодо визнання договору припиненим, позивач прагне досягти правової визначеності, тобто прагне підтвердження судом припинення прав орендодавця на одержання орендної плати. Водночас відповідно до абзацу 2 ч. 2 ст. 20 ГПК України у цьому разі належним способом захисту є визнання відсутності права відповідача. Вказана правова позиція Великої Палати Верховного Суду щодо обрання неналежного способу захисту у випадку звернення до суду із позовом про визнання договору припиненим також відповідає висновкам, які наведені у постанові Верховного Суду від 17.09.2019р. по справі №918/762/18 та у постанові від 10.09.2019р. по справі №910/15494/18.

Підсумовуючи вищевикладене, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, які були встановлені судом під час вирішення даного спору, щодо переходу до ТОВ „Ісагіс права оренди за договором оренди земельної ділянки (кадастровий номер :01:003:0422) від 25.08.2016р. після укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна від 12.06.2019р., господарський суд дійшов висновку про недоведеність позивачем факту порушення його прав, оскільки набуття позивачем статусу орендаря за договором оренди в силу прямої вказівки закону має наслідком відсутність у селищної ради обов`язку з укладення нового договору із позивачем. За таких обставин безпосередньо недоведеність позивачем факту порушення його прав, як і обрання останнім неналежного способу захисту, має наслідком необхідність відмови у задоволенні заявлених ТОВ „Ісагіс позовних вимог.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи вищезазначене, суд дійшов висновку щодо необхідності відмови у задоволенні заявленого товариством з обмеженою відповідальністю „Ісагіс до Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, товариства з обмеженою відповідальністю „Авто сервіс компанія позову про визнання договору оренди припиненим відповідно до ст. ст. 15, 16, 377 Цивільного кодексу України, ст. 20 Господарського кодексу України, ст. ст. 93, 120 Земельного кодексу України, ст. 6, 7, 29, 31 7 Закону України «Про оренду землі».

Судові витрати зі сплати судового збору покладаються судом на позивача відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236 238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 14.11.2019р.

Суддя С.П. Желєзна