ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"11" листопада 2019 р. Справа № 924/761/19

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Вибодовського О.Д., при секретарі судового засідання Сорока Д.В., розглянувши матеріали

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Волочиського комунального підприємства "Тепловик", м.Волочиськ

про стягнення 2 557 226,34 грн.

Представники сторін:

Від позивача: Безпалюк О.Л. - за довіреністю від 17.05.2019 р.

Від відповідача: Семенов С.В. - згідно ордеру №099142 від 12.08.2019 р.

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору:

До господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ до Волочиського комунального підприємства "Тепловик", м.Волочиськ про стягнення 2 557 226,34 грн., з яких 1 688 788,53 грн. - основний борг, 242 761,37 грн. - пеня, 126 662,42 грн. - 3% річних та 499 014,02 грн. - інфляційних втрат.

Ухвалою суду від 22.07.2019р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

На адресу суду 01.10.2019р. від позивача надійшла заява про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Також, на адресу суду 02.10.2019р. від представника відповідача надійшло клопотання про зменшення пені на 90 %, посилаючись на аналогічні обставини викладені у подібних справах, зокрема, постанова Верховного суду від 13.08.2019 року у справі №922/3602/18, постанова Верховного суду від 20.06.2019 року у справі №916/2283/18, постанова Верховного суду від 18.06.2019 року у справі №914/891/16, постанова Верховного суду від 13.08.2019 року у справі №922/2104/18, постанова Верховного суду від 30.05.2019 року у справі №916/2268/18, постанова ВГС від 24.04.2017 року у справі №913/903/16, постанова ВГС від 27.04.2015 року у справі №922/3975/13.

Ухвалою суду від 02.10.2019 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідач несвоєчасно здійснив оплату за газ, переданий за договором постачання природного газу від 27.10.2016 р. №2557/1617-БО-34. Як на правову підставу позову посилається на положення ст. ст. 11-16, 258, 509, 525, 526, 530, 549, 610-612, 625, 655, 712 ЦК України, ст. ст. 20, 173, 174, 175, 193, 216, 217, 230, 231, 264, 265 ГК України.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених у позові.

Представник відповідача у судовому засіданні та у поданому відзиві на позов зазначив, що застосування до правовідносин, що виникли між сторонами Договору норм ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України та положень Договору, в частині обов`язку боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, є неправомірним та незаконним адже жодного прострочення такого зобов`язання не відбулось, зобов`язання відповідачем виконувались в порядку та строки, що передбачені чинним законодавством.

Вказане свідчить, що у позивача відсутні підстави для стягнення пені на суму заборгованості та застосування наслідків за порушення грошового зобов`язання, передбачених частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, оскільки з прийняттям Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки", затвердженого постановою КМУ від 18.06.2014 N 217, та відкриттям рахунків з спеціальним режимом використання було змінено порядок і строк проведення розрахунків за поставлений природний газ відповідно до Договору.

Зважаючи на викладене, відповідач просить суд у позові в частині стягнення 242 761,37 грн. - пені, 126 662,42 грн. - 3% річних та 499 014,02 грн. - інфляційних втрат відмовити.

В частині стягнення 1 688 788,53 грн. основного боргу відповідач просив суд в порядку п.2, ч.1, ст.231 ГПК України закрити у зв"язку із проплатою суми боргу, що підтверджується доданими до матеріалів справи платіжними дорученнями №542 від 04.09.2019р. на суму 948 000,00 грн., №573 від 07.08.2019р. на суму 128 090,75 грн., №631 від 06.09.2019р. на суму 612 697,78 грн.

Представник позивача не заперечував щодо закриття провадження у даній справі в частині стягнення з відповідача 1 688 788,53 грн. основного боргу.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

27.10.2016 р. між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ (постачальник) та Волочиським комунальним підприємством "Тепловик", м.Волочиськ (споживач) укладено договір постачання природного газу №2557/1617-БО-34 (далі - договір), відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами (п. 1.2 договору).

У п. 2.1 договору зазначено, що постачальник передає споживачу з 01.10.2016 р. по 31.03.2017 р. (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 632,3 тис. куб. метрів, в тому числі по місяцях (тис.куб.м.): жовтень 30,0 тис. куб. метрів, листопад 99,0 тис. куб. метрів, грудень 101,8 тис. куб. метрів, січень 152,5 тис. куб. метрів, лютий 150,0 тис. куб. метрів, березень 99,0 тис. куб. метрів.

Обсяги природного газу, які планується поставити згідно з цим договором, повністю забезпечують споживача природним газом для потреб, зазначених у пункті 1.2 цього договору. Допускається відхилення споживання обсягу природного газу протягом відповідного місяця постачання газу в розмірі ± 5 відсотків (плюс/мінус п`ять відсотків) від підтвердженого постачальником планового обсягу (номінацій) без узгодження сторін. (п. п. 2.2, 2.4 договору).

Згідно з п. 3.1 договору, зокрема право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.

Приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу (п. 3.4 договору).

Згідно з п. п. 5.1, 5.2 договору ціна на природний газ визначається відповідно до п.5.2 цього договору. В подальшому ціна па газ визначається шляхом підписання Сторонами відповідних додаткових угод до договору на підставі ціни, що розміщується на офіційному веб-сайті постачальника. У разі зміни ціни постачальником, така ціна є обов`язковою для Сторін даного договору. Споживач підписанням цього договору підтверджує, що погоджується з даним порядком визначення та зміни ціни.

Ціна за 1000 куб. метрів природного газу за цим договором з 01 жовтня 2016 року становить 5 416,00 грн., крім того податок на додану вартість (20%) - 1183,20 грн.

До сплати за 1000 куб. м природного газу з ПДВ - 7 099,20 грн.

Оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (п. 6.1 договору).

Відповідно до п.п.6.4, 6.5 договору звірка розрахунків та/або фактичного обсягу використання природного газу здійснюється сторонами протягом десяти днів з моменту письмової вимоги однієї із сторін, підписаної уповноваженою особою на підставі відомостей про фактичну оплату вартості використаного природного газу споживачем та актів його приймання-передачі.

Оплата споживачем вартості наданої оператором газотранспортної системи послуги з балансування здійснюється з урахуванням положень пункту 3.8 цього договору з урахуванням таких особливостей:

- споживач сплачує постачальнику вартість наданої оператором газотранспортної системи послуги з балансування протягом п`яти банківських днів з дня отримання рахунка постачальника;

- оплата здійснюється на поточний рахунок постачальника, який зазначається в надісланому споживачеві рахунку із призначенням платежу.

У разі несплати або несвоєчасної оплати споживачем вартості послуги з балансування оператора газотранспортної системи згідно із складеним постачальником та надісланим споживачеві рахунком споживач несе відповідальність перед постачальником на загальних умовах, визначених цим договором та законодавством.

Згідно з підпункту 6 п. 7.2 договору споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені цим договором.

У п. 8.2 договору сторони передбачили, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить п`ять років (п. 10.3 договору).

Відповідно до п.12.1 договору він набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2016 р. до 31.03.2017 р. (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Договір підписаний представниками сторін, скріплений відтисками їхніх печаток.

31.10.2016 р. сторонами до договору підписано та скріплено відтисками печаток додаткову угоду №1, якою викладено пункт 5.2. статті 5 «Ціна газу» Договору у такій редакції:

« 5.2. Ціна за 1000 куб. м газу за цим договором з 01 листопада 2016 року становить 6 819,00 гривень, крім того податок на додану вартість (20%) - 1 363,80 ґрн.

До сплати за 1000 куб. м природного газу з ПДВ - 8 182,80 грн.»

2. Решта умов цього Договору залишається незмінною і обов`язковою для виконання Сторонами.

3. Дана додаткова угода складена у двох примірниках, по одному для кожної із Сторін, які мають однакову юридичну силу, набуває чинності з дати її підписання Сторонами і діє з 01 листопада 2016 року.

22.11.2016 р. сторонами до договору підписано та скріплено відтисками печаток додаткову угоду №2, якою викладено пункт 5.2. статті 5 «Ціна газу» Договору у такій редакції:

« 5.2. Ціна за 1000 куб. м газу за цим договором з 01 грудня 2016 року становить 7 148,00 гривень, крім того податок на додану вартість (20%) - 1 429,60 грн.

До сплати за 1000 куб. м природного газу з ПДВ - 8 577,60 грн.»

2. Решта умов цього Договору залишається незмінною і обов`язковою для виконання Сторонами.

3. Дана додаткова угода складена у двох примірниках, по одному для кожної із Сторін, які мають однакову юридичну силу, набуває чинності з дати її підписання Сторонами і діє з 01 грудня 2016 року.

16.12.2016 р. сторонами до договору підписано та скріплено відтисками печаток додаткову угоду №3, якою викладено п.2.1. статті 2. «Кількість та фізико-хімічні показники газу» у наступній редакції:

« 2.1. Постачальник передає Споживачу з 01 жовтня 2016 року по 31 березня 2017 р. газ обсягом до 933,0 тис. куб. метрів, в тому числі по місяцях (тис.куб.м.): жовтень 33,0 тис. куб. метрів, листопад 160,0 тис. куб. метрів, грудень 200,0 тис. куб. метрів, січень 200,0 тис. куб. метрів, лютий 180,0 тис. куб. метрів, березень 160,0 тис. куб. метрів.

2. Решта умов цього Договору запишається незмінною і обов`язковою для виконання Сторонами.

3. Дана додаткова угода складена у двох примірниках, по одному для кожної із Сторін, які мають однакову юридичну силу, набуває чинності з моменту її підписання Сторонами та скріплення їх підписів печатками Сторін, поширює свою дію на відносини Сторін, що фактично склались з 01 жовтня 2016 року.

30.12.2016 р. сторонами до договору підписано та скріплено відтисками печаток додаткову угоду №4, якою викладено пункт 5.1. статті 5 «Ціна природного газу» Договору у такій редакції:

« 5.1. Регульована ціна на природний газ (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів,,що включаються до його вартості відповідно до Податкового кодексу України), який постачається за цим договором, визначається згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2015 р. № 758».

2. Викласти пункт 5.2 статті 5 «Ціна природного газу» Договору у такій редакції:

« 5.2 Ціна за 1000 куб. метрів природного газу за цим договором з 23 грудня 2016 року становить 4 942,00 гривні, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%.

До сплати за 1000 куб. м природного газу з ПДВ - 5 930,40 грн.».

3. Виключити пункт 5.3. Договору, відповідно п.5.4. та 5.5. вважати пунктами 5.3. та 5.4 Договору.

4. Решта умов цього Договору залишається незмінною і обов`язковою для виконання Сторонами.

5. Дана додаткова угода складена у двох примірниках, по одному для кожної із Сторін, які мають однакову юридичну силу, набуває чинності з дати її підписання Сторонами і поширює свою дію на відносини Сторін, що фактично склалися з 23 грудня 2016 року.

23.01.2017 р. сторонами до договору підписано та скріплено відтисками печаток додаткову угоду №5, якою вирішено:

1. Доповнити розділ 1 «Предмет договору» після пункту 1.2 пунктом 1.3 в наступній редакції:

« 1.3. Необхідний споживачу плановий обсяг природного газу, зазначений в пункті 2.1 цього Договору, споживач визначає самостійно».

2. Вважати пункт 1.3 розділу 1 «Предмет договору» відповідно пунктом 1.4 цього Договору.

3. Викласти пункти 2.3, 2.4. та 2.5. розділу 2 «Кількість та фізико-хімічні показники газу» абзацом в наступній редакції:

« 2.3. Перегляд та коригування планових обсягів природного газу, що планується передати за цим договором відповідно до п.2.1., може змінюватись за ініціативою споживача шляхом підписання додаткової угоди, в тому числі протягом відповідного місяця постачання газу.

2.4. Допускається відхилення споживання обсягу природного газу протягом відповідного місяця постачання газу в розмірі ±-5 відсотків (плюс/мінус п`ять відсотків) від підтвердженого постачальником планового обсягу без узгодження сторін.

Підписаний сторонами акт приймання - передачі природного газу, відповідно до п.3.4. цього договору, вважається узгодженням сторонами загального обсягу переданого газу у відповідному місяці постачання газу.

2.5. У разі коли протягом дії договору у споживача в окремих точках комерційного обліку з`являється інший постачальник/постачальники природного газу, споживач зобов`язаний не менше ніж за 15 днів письмово повідомити про це постачальника, зазначивши в листі ЕІС - коди точок комерційного обліку споживача, по яких буде здійснюватися постачання природного газу за цим договором.

Споживач також зобов`язаний надати додаткову угоду щодо зміни планованого обсягу за цим договором.»

Замінити в пункті 3.3 розділу 3 «Порядок та умови передачі природного газу» слова «Приймання-передача» словом «Використання споживачем».

5. Доповнити пункт 7.1 розділу 7 «Права та обов`язки сторін» наступній редакції:

"5) безоплатно отримувати інформацію, визначену Законом України «Про особливості доступу до інформації у сферах постачання електричної енергії, природного газу і централізованого постачання гарячої води, централізованого питного водопостачання та водовідведення».

6. Викласти підпункти 3) 4) та 5) пункту 7.4 розділу 7 "Права та обов"язки сторін" в наступній редакції:

« 3) публікувати на своєму офіційному веб-сайті інформацію про загальні умови постачання (у тому числі ціни), права та обов`язки постачальника та споживача, наявні способи досудового розв`язання спорів з постачальником, контактні дані і режим роботи кожної контактної точки (телефони співробітників постачальника, відповідальних за укладання договору, підписання актів приймання-передачі природного газу, стану розрахунків за використаний природний газ із зазначенням їх електронних адрес, тощо);

4) повідомити споживача про намір внесення змін до договору постачання природного газу не пізніше ніж за 30 днів до запланованого набрання чинності таких змін. Така інформація може бути надана споживачу в будь-який спосіб: розміщення на веб-сайті постачальника, відправлення електронного повідомлення на електронну пошту споживача, письмове повідомлення тощо;

5) забезпечити споживача прозорими та простими способами досудового вирішення спорів, розглянути скарги споживача і протягом одного місяця повідомити про результати їх розгляду».

7. Викласти підпункт 1) пункту 11.3 розділу 11 «Інші умови» в наступній редакції:

« 1) усі зміни і доповнення до цього договору оформлюються письмово у формі додаткової угоди про внесення змін до цього договору та підписуються уповноваженими представниками сторін, крім випадків, зазначених у абзаці першому пункту 2.5, пунктах 11.5 та 11.6 цього договору».

8. Додати до розділу 11 «Інші умови» пункт 11.9 в поступній редакції:

« 11.9 При укладанні споживачем договору постачання природного газу з іншим постачальником (відмінним від постачальника із спеціальними обов`язками) цей договір на період постачання газу новим постачальником не розривається, а може бути припинений в частині постачання природного газу на період поставки газу новим постачальником за рішенням споживача, про що споживач письмово інформує постачальника.»

9. Решта умов цього Договору залишається незмінною і обов`язковою для виконання сторонами.

10. Дана додаткова угода складена у двох примірниках, по одному, для кожної, із сторін, які мають однакову юридичну силу, набуває чинності і діє з дати її підписання сторонами.

На підтвердження обставин викладених у позовній заяві позивачем долучено до матеріалів справи підписані сторонами та скріплені відтисками печаток акти приймання-передачі природного газу відповідно до договору від 27.10.2016 р. №2557/1617-БО-34, а саме: від 31.10.2016 р. на суму 234 273,60 грн. (33,000 тис. куб. м.), від 30.11.2016 р. на суму 1 309 248,00 грн. (160,000 тис. куб. м.), від 31.12.2016 р. на суму 1 384 086,61 грн. (177,580 тис. куб. м.), від 31.01.2017 р. на суму 1 274 211,67 грн. (214,861 тис. куб. м.), від 28.02.2017 р. на суму 1 057 959,64 грн. (178,396 тис. куб. м.) та від 31.03.2017 р. на суму 504 202,61 грн. (85,020 тис. куб. м.).

Також, позивачем надано в матеріали справи сформовану виписку по операціях за договором №2557/1617-БО-34 за період 01.10.2016 р. - 30.06.2018 р., в якій відображено надходження від відповідача коштів за договором від 27.10.2016 р. №2557/1617-БО-34, виписки банку ПАТ КБ "Укргазбанк" про зарахування оплат відповідача на рахунок позивача по договору від 27.10.2016 р. №2557/1617-БО-34 та розрахунок суми позову (пені, 3% річних, інфляційних нарахувань).

У зв`язку з несвоєчасною оплатою вартості поставленого та отриманого природного газу за договором від 27.10.2016 р. №2557/1617-БО-34 позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 2 557 226,34 грн., з яких 1 688 788,53 грн. - основний борг, 242 761,37 грн. - пеня, 126 662,42 грн. - 3% річних та 499 014,02 грн. - інфляційних втрат.

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд до уваги бере таке:

Статтями 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 2 п. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтями 526 Цивільного кодексу України, 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами було укладено договір постачання природного газу від 27.10.2016 р. №2557/1617-БО-34, відповідно до якого позивач зобов`язався поставити відповідачу у 2016-2017 роках природний газ, а відповідач зобов`язався оплатити його на умовах цього договору.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України, ч. 7 ст. 193 ГК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (п. 6.1 договору).

Як убачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивачем передано, а відповідачем прийнято природний газ, що підтверджується підписаними сторонами та скріпленими відтисками їхніх печаток актами приймання-передачі природного газу: від 27.10.2016 р. №2557/1617-БО-34, а саме: від 31.10.2016 р. на суму 234 273,60 грн. (33,000 тис. куб. м.), від 30.11.2016 р. на суму 1 309 248,00 грн. (160,000 тис. куб. м.), від 31.12.2016 р. на суму 1 384 086,61 грн. (177,580 тис. куб. м.), від 31.01.2017 р. на суму 1 274 211,67 грн. (214,861 тис. куб. м.), від 28.02.2017 р. на суму 1 057 959,64 грн. (178,396 тис. куб. м.) та від 31.03.2017 р. на суму 504 202,61 грн. (85,020 тис. куб. м.).

Умовами укладеного між сторонами договору передбачено, що споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ.

Відповідачем здійснювались розрахунки за отриманий згідно з договором природний газ, що підтверджується випискою по операціях за договором №2557/1617-БО-34 за період 01.10.2016 р. - 30.06.2018 р., в якій відображено надходження від відповідача коштів за договором від 27.10.2016 р. №2557/1617-БО-34 та виписками банку ПАТ КБ "Укргазбанк" про зарахування оплат відповідача на рахунок позивача по договору від 27.10.2016 р. №2557/1617-БО-34.

У зв`язку із несвоєчасним здійсненням розрахунків за поставлений у жовтні - листопаді 2016 року газ позивач просить стягнути з відповідача 126 662,42 грн. - 3% річних та 499 014,02 грн. - інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд вважає, що зазначені нарахування здійснені в можливих межах, а тому вимоги про стягнення 126 662,42 грн. 3% річних та 499 014,02 грн. - інфляційних втрат є обґрунтованими.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 242 761,37 грн. пені згідно з поданим розрахунком.

Судом враховується, що ст. 230 ГК України передбачено обов`язок учасника господарських відносин сплатити неустойку, штраф, пеню у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

При цьому штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Виходячи із змісту ст. ст. 546, 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися у відповідності до закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити у разі порушення зобов`язання.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У п. 8.2 договору сторони передбачили, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

З огляду на зазначене, перевіривши розрахунок заявлених до стягнення сум пені, судом встановлено, що останні нараховані з урахуванням умов договору та вимог чинного законодавства, а тому позовні вимоги про їх стягнення заявлені обґрунтовано.

Разом з тим згідно зі ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 статті 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому, відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Аналізуючи вищевказане, зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені.

Таким чином, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

У пункті 7 оглядового листа Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку ВГСУ)» від 29.04.2013 року № 01-06/767/2013 зазначено, зокрема, що згідно з положеннями ст. 233 ГК України при зменшенні розміру санкцій повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

У даному випадку виконання зобов`язання відбулося у повному обсязі, з огляду на що неустойка значною мірою втратила своє призначення саме як вид забезпечення у зв`язку з виконанням основного зобов`язання.

Наявність у кредитора можливості стягувати зі споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором (рішення Конституційного Суду від 11.07.2013 року № 7-рп/2013).

З огляду на вищезазначене та враховуючи повне виконання відповідачем зобов`язань з оплати поставленого природного газу за договором, статус відповідача як комунального підприємства, основним видом діяльності якого є постачання теплової енергії споживачам, фінансовий стан відповідача та наявність перед ним заборгованості споживачів та державного бюджету з оплати природного газу, відсутність доказів спричинення збитків позивачу простроченням оплати, стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, які слугують самостійними засобами захисту майнових інтересів та прав позивача, суд вважає за можливе відповідно до ст. 233 ГК України, ст. 551 ЦК України зменшити на 50% розмір заявленої до стягнення пені при ухваленні рішення у цій справі (узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 20.11.2018 р. у справі №923/1099/17).

Таким чином, з огляду на наведене вище, розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 121 380,68 грн. (50% від суми, яка підлягала стягненню).

Що стосується стягнення з відповідача 1 688 788,53 грн. основного боргу, в цій частині провадження у справі підлягає закриттю в підставі п.2, ч.1, ст.231 ГПК України у зв"язку із проплатою відповідачем суми боргу, що підтверджується доданими до матеріалів справи платіжними дорученнями №542 від 04.09.2019р. на суму 948 000,00 грн., №573 від 07.08.2019р. на суму 128 090,75 грн., №631 від 06.09.2019р. на суму 612 697,78 грн.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищенаведене у сукупності, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: в частині стягнення 126 662,42 грн. 3% річних, 499 014,02 грн. інфляційних втрат та 121 380,68 грн. пені. У позові в частині стягнення 121 380,68 грн. пені належить відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 74, 86, 129, п.2, ч.1, ст.231, 233, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Провадження у справі №924/761/19 за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ до Волочиського комунального підприємства "Тепловик", м.Волочиськ про стягнення 1 688 788,53 грн. - основного боргу закрити.

Стягнути з Волочиського комунального підприємства "Тепловик", (м.Волочиськ, вул. Пушкіна, буд. 7А, код 14151820) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", (м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6, код 20077720) 121 380,68 грн. (сто двадцять одну тисячу триста вісімдесят гривень 68 коп.) - пені, 126 662,42 грн. (сто двадцять шість тисяч шістсот шістдесят дві гривні 42 коп.) - 3% річних, 499 014,02 грн. (чотириста дев"яносто дев"ять тисяч чотирнадцять гривень 02 коп.) - інфляційних втрат та 11 205, 85 грн. (одинадцять тисяч двісті п"ять гривень 85 коп.) - витрат зі сплати судового забору.

Видати наказ.

У решті позову про стягнення 121 380,68 грн. - пені відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України, з урахуванням п. 17.5 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 13.11.2019 р.

Суддя О.Д. Вибодовський

Віддрук 3 прим.:

1- до справи

2- позивачу - 01601, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, 6;

3 - відповідачу - 31200, м.Волочиськ, вул.Пушкіна, буд.7, А.