14.11.2019Справа № 910/6275/19
За позовом Комунального комплексного позашкільного закладу "Київський міський будинок учителя";
до Загальноосвітнього навчального приватного закладу "Хореографічна гімназія "Кияночка";
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Департамент комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації);
про виселення, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення 5 580,44 грн.
Суддя Данилова М.В.
Без виклику представників сторін
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем в порушення вимог п. 9.7 договору оренди № 2069 від 05.11.2015 року не передано за актом приймання-передачі об`єкт оренди у зв`язку з закінченням строку дії договору оренди.
Рішенням господарського суду міста Києва від 22.10.2019 року у справі № 910/6275/19 Позов задоволено повністю. Зобов`язано Загальноосвітній навчальний приватний заклад «Хореографічна гімназія «Кияночка» (03058, м.Київ, вул. Борщагівська, буд. 204-Г, ) звільнити та повернути по акту приймання-передачі Комунальному комплексному позашкільному навчальному закладу «Київський міський будинок учителя» (01030, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 57 ) об`єкт оренди, а саме: нежитлові приміщення загальною площею 14,40 кв.м., за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 57, літ. А. Стягнуто з Загальноосвітнього навчального приватного закладу "Хореографічна гімназія "Кияночка" (03058, м.Київ, вул. Борщагівська, буд. 204-Г, ) на користь Комунального комплексного позашкільний навчальний заклад «Київський міський будинок учителя» (01030, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 57 ) 3 711 (три тисячі сімсот одинадцять) грн. 95 коп. заборгованості з оплати орендної плати та відшкодування послуг на утримання об`єкту оренди, 1 335 (одну тисячу триста тридцять п`ять) грн. 98 коп. неустойки, 6 723 (шість тисяч сімсот двадцять три) грн. 50 коп. судових витрат на професійну правничу допомогу та 3 842 (три тисячі вісімсот сорок дві) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

31.10.2019 року через відділ діловодства суду від Комунального комплексного позашкільного закладу «Київський міський будинок учителя» надійшла заява «Про стягнення судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу) з Відповідача» б/н від 28.10.2019 року.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 31.10.2019 року заяву б/н від 28.10.2019 року передано на розгляд судді Мандриченко О.В.

Розпорядженням керівника апарату № 05-23/2705 від 31.10.2019 року призначено повторний автоматизований розподіл матеріалів справи, у зв`язку з відпусткою судді Мандриченко О.В.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.10.2019 року заяву » б/н від 28.10.2019 року передано на розгляд судді Даниловій М.В.

В обґрунтування поданої заяви, Комунальний комплексний позашкільний заклад «Київський міський будинок учителя» посилається на те, що в межах даної господарської справи, Позивач додатково поніс витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 921 грн., що підтверджується Договором № 25-07/2019/232 про надання правової допомоги від 31.07.2019 року; Додатком № 1 до Договору № 25-07/2019/232 про надання правової допомоги від 31.07.2019 року; Актом від 25.10.2019 року прийому-передачі наданих послуг до Договору № 25-07/2019/232 про надання правової допомоги від 31.07.2019 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 п. 1 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

За приписами ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Положеннями ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Судом встановлено, що при подані доказів на підтвердження понесених судових витрат представником позивача не дотримані вимоги ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, а саме до заяви не додано платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг.

Відповідно до вимог ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Клопотання про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Отже, додаткове рішення - це засіб виправлення неповноти основного судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасувати чи змінити, проте, він має право виправити деякі його недоліки, зокрема неповноту. Неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом.

Відповідно до ч. 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, суд вважає за необхідне прийняти додаткове рішення про відмову в задоволенні вимог Позивача про розподіл судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу адвоката, та відсутності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1 921 грн.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В задоволені заяви Комунального комплексного позашкільного закладу «Київський міський будинок учителя» «Про стягнення судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу) з Відповідача» б/н від 28.10.2019 року - відмовити.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне додаткове рішення складено 14.11.2019р.

Суддя М.В. Данилова