ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.19 Справа № 917/1469/19

За позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут" ( 36007, м. Полтава, вул. Маршала Бірюзова, 47-а , ; адреса для листування: 39600, м. Кременчук, проспект Свободи, 8 Кременчуцький центр обслуговування споживачів №2 )

до Комунального підприємства "Кременчуцьке тролейбусне управління" (39631, м.Кременчук, вул. Київська, 69, )

про стягнення 24 706 грн. 91 коп.

Суддя Ореховська О.О.

Секретар судового засідання Кобець Н.С.

Сторони у справі явку своїх уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, їх явка в судове засідання обов`язковою не визнавалась.

Cправа розглядається за наявними в ній матеріалами в порядку спрощеного провадження відповідно до ст. 247 Господарського процесуального кодексу України.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут" звернулось до господарського суду Полтавської області з позовною заявою (вх. № 1718/19 від 20.08.2019р.) до Комунального підприємства "Кременчуцьке тролейбусне управління" про стягнення пені в розмірі 24 706 грн. 91 коп.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.08.2019р. даний позов був переданий на розгляд судді Ореховської О.О.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 27.08.2019р. зазначену позовну заяву прийнято судом та відкрито провадження у справі № 917/1469/19. Справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням ( без виклику) учасників справи. Ухвала суду від 27.08.2019 р. отримана позивачем та відповідачем , що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення № 083, 404 та №390.

13.09.2019р. за вх. №9719 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач вказує на те, що позивачем не враховано, що на виконання ЗУ "Про ринок електричної енергії" 28.12.2018 року КП "Кременчуцьке тролейбусне управління" приєдналось до публічного договору про постачання електричної енергії згідно заяви-приєднання від 28.12.2018р. Споживач внаслідок виникнення правовідносин із постачальником у відповідності до ЗУ "Про ринок електричної енергії", фактично не мав можливості своєчасно здійснити оплату електроенергії за січень 2019 в термін до 25 грудня 2018 року визначений Комерційною пропозицією № 7, зокрема з підстав відносин що виникли між сторонами лише з 01.01.2019 року згідно із п.10.1 Договору про закупівлю електричної енергії від 22.04.2019 № 21510346. З огляду на вказане, відповідачем здійснено контррозрахунок пені ( а.с .53) , відповідно до якого відповідач визнає суму пеню в розмірі 22 042, 94 грн., щодо нарахування позивачем пені в сумі 1 796, 42 грн. відповідач заперечує.

Позивачем 07.10.2019р. до суду подано відповідь на відзив (вх. №10834), в якому ТОВ "Полтаваенергозбут" вказує на те, що пеня нарахована за несвоєчасну оплату обумовлених Договором №21510346 від 01.01.2019р. платежів за електричну енергію в частині попередньої оплати за лютий 2019р., а не за своєчасну передплату за січень 2019р.

Відповідачем 21.10.2019р. подано до суду заперечення на відповідь на відзив (вх. №.11326), в яких зазначає, що пеня в сумі 1 796, 42 грн. за несвоєчасну переоплату нарахована безпідставно, внаслідок несвоєчасного надання рахунків на оплату.

Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення ( ч. 5 ст. 240 ГПК України).

Відповідно до ст. 233 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами по справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне:

01 січня 2019 року КП "Кременчуцьке тролейбусне управління" (відповідач) відповідно до Правил роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року № 312, (далі - ПРРЕЕ) та ознайомившись з умовами договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (далі - Договір) на сайті електропостачальника в мережі Інтернет за адресою http://energo.pl.ua приєднався до умов Договору про постачання електричної енергії споживачу на умовах комерційної пропозиції № 7 (далі - Комерційна пропозиція).

За умовами Договору та Комерційної пропозиції постачальник електричної енергії - ТОВ "ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ" (позивач, Учасник) взяв на себе обов`язок з 01 січня 2019 року продавати електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач КП "Кременчуцьке тролейбусне управління" ( відповідач, Замовник) взяв на себе обов`язок оплачувати вартість використаної (купованої-) електричної енергії та здійснювати інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Відповідно до обраної споживачем Комерційної пропозиції оплата електричної енергії, здійснюється Споживачем у формі попередньої оплати. Попередня оплата здійснюється до 25 числа місяця, що передує розрахунковому періоду у розмірі повної вартості очікуваного споживання електричної енергії згідно з замовленим Споживачем обсягом споживання електричної енергії який визначається за формулою ПП=Wзам. * Ц* %, де

WsaM.- замовлені обсяги споживання електроенергії на розрахунковий період;

Ц - прогнозована ціна електричної енергії.

Комерційною пропозицією визначено, що оплата рахунка за фактично використану електричну енергію Постачальника має бути здійснена Споживачем протягом 5 робочих днів від дня його отримання.

Згідно, Комерційної пропозиції "У разі несвоєчасної оплати платежів, обумовлених цією комерційною пропозицією, у тому числі нездійснення попередньої оплати та оплати додатково заявлених обсягів купівлі електричної енергії, Споживач сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати"

Відповідно до наданих позивачем рахунків, Актів про прийняття-передавання товарної продукції та роздруківки з автоматизованої системи про надходження платежів (а.с.42-47) відповідач не своєчасно здійснював оплату за поставлену електричну енергію.

Позивач у позовній заяві зазначає, що споживач - КП "Кременчуцьке тролейбусне управління" порушив умови оплати і терміни розрахунку за використану електричну енергію, які передбачені Договором про постачання електричної енергії споживачу № 21510346 від 22.04.2019 року та Комерційної пропозиції №7.

Оскільки на протязі дії Договору про постачання електричної енергії Замовником було порушено умови вищезазначеного Договору, Учасником (ТОВ "ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ") було нараховано пеню у розмірі 24 706,91 грн..

Вважаючи свої права порушеними, позивач просить суд стягнути з відповідача вказану суму пені.

При винесенні рішення суд виходить з наступного:

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 Господарського кодексу України(далі - ГК) України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК, ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Суд при вирішенні спору враховує, що правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються нормами про договір поставки.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.2. ст. 712 ЦК).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 664 ЦК України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Відповідно до ч. 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За ст. 611 ЦК України в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Ст. 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобовязання, якщо він не почав його виконувати або не виконав його у строк, встановлений договором.

Згідно з ч. 1 ст. 548 ЦК України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст.ст.546, 549 ЦК України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України.

Як вказувалось вище, сторонами узгоджено, що оплата рахунка за фактично використану електричну енергію Постачальника має бути здійснена Споживачем протягом 5 робочих днів від дня його отримання..

Факт виконання позивачем обов`язку продавати електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок споживача (відповідача) з лютого по травень 2019 року підтверджується рахунками (а.с.43,45,46,47) та Актами про прийняття-передавання товарної продукції (а.с.44,45,46,47). Несвоєчасність виконання виконання зобов"язань КП "Кременчуцьке тролейбусне управління" підтвержується роздруківкою з автоматизованої системи про надходження платежів (а.с.42)

Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобовязань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобовязань.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Умовами Комерційної пропозиції №7, що - У разі несвоєчасної оплати платежів, обумовлених цією комерційною пропозицією, у тому числі нездійснення попередньої оплати та оплати додатково заявлених обсягів купівлі електричної енергії, Споживач сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Позивач за прострочення строків оплати електричної енергії нарахував та просить стягнути з відповідача пеню в сумі 24 706,91 грн.

З урахуванням умов договору, Комерційної пропозиції №7, господарський суд, здійснивши перерахунок, дійшов до висновку, що розрахунок пені позивачем здійснено вірно.

Згідно з ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Частиною 2, 3 ст. 80 ГПК України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 551 ЦК України розмір неустойки (до якої віднесено штраф і пеню) встановлюється договором або актом цивільного законодавства і може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Стаття 233 ГК України також встановлює, що у разі, якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

При цьому, суд зауважує, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Верховний суду у Постанові від 16.05.2018 р. (справа 917/1734/17) зазначив, наступне : " ... судами попередніх інстанцій не враховано, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір стягуваних санкцій (частина 1 статті 233 ГК України). Схоже правило міститься в частині 3 статті 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Право господарського суду зменшити у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання закріплено в пункті 3 частини 1 статті 83 ГПК України, в редакції до 15.12.2017. Як наслідок, господарськими судами не перевірено обставини щодо наявності чи відсутності підстав для зменшення розміру стягуваних санкцій".

Враховуючи вищенаведене, інтереси позивача, а також те, що дії відповідача щодо несвоєчасного виконання взятих на себе зобов`язань за Договором та Комерційної пропозиції №7 не мали негативних наслідків для позивача у вигляді збитків, відсутність основого боргу відповідача за поставлену електричну енергію , виходячи із загальних засад, встановлених у ст. 3 ЦК України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає за доцільне скористатись наданим йому ч. 3ст. 551 ЦК України, ч. 1 ст. 233 ГК України правом та зменшити розмір нарахованої позивачем пені на 20%, тобто до 19 765,51 грн., цим самим забезпечивши баланс інтересів сторін.

При цьому, при визначенні розміру (відсоткового співвідношення) зменшення пені суд керується своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи зазначене, позовні вимоги в частині стягнення пені судом задовольняються частково в сумі 19 765,51 грн. В іншій частині позовних вимог щодо стягнення пені суд у позові відмовляє.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 19 765,51 грн. пені обґрунтовані, підтверджені документально, а тому підлягають задоволенню, в іншій частині - позов задоволенню не підлягає.

При подачі даного позову позивачем сплачено 1921,00 грн. судового збору за платіжним дорученням № від 02.08.2019р. Факт надходження даного судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджено випискою від 05.08.2019р.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки на підставі ст. 233 ГК та ч. 3 ст. 551 ЦК України покладається на відповідача повністю без урахування зменшення неустойки, оскільки таке зменшення є наслідком не необґрунтованості позовних вимог в цій частині, а виключно застосування судами свого права на таке зменшення, передбаченого наведеними нормами.

Дана позиція викладена у постанові Верховного суду від 04.05.2018 р. у справі № 917/1068/17.

З огляду на викладене, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 129, 232-233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Кременчуцьке тролейбусне управління" (39631, м.Кременчук, вул. Київська, 69, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут" ( 36007, м. Полтава, вул. Маршала Бірюзова, 47-а , , р/р НОМЕР_1 відкритий в ПАТ "Банк Кредит Дніпро", МФО 0305749, код 14352406) 19 765,51 грн. пені, а також 1921,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1,2 ст. 241 Господарського процесуального кодексу України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 256 Господарського процесуального кодексу України). Згідно з ст. 257 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено 04.11.2019р.

Суддя Ореховська О.О.