СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" листопада 2019 р. Справа № 922/129/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Барбашова С.В. , суддя Істоміна О.А.,

за участі секретаря судового засідання Марченко В.О.,

за участі:

прокурора відділу прокуратури Харківської області - Ногіної О.М., посвідчення № 032167 від 11.02.2015;

1-го відповідача (Головного управління Держгеокадастру у Харківської області) - не з`явився;

2-го відповідача (ФО Тумасяна А.О.) - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Заступник прокурора Харківської області (вх. № 1522Х/3) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 23 квітня 2019 року (повний текст складено 02.05.2019) у справі № 922/129/19 про залишення позову без розгляду

за позовом заступника керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області, м. Ізюм Харківської області,

до: 1) Головного управління Держгеокадастру у Харківської області, м. Харків;

2) Фізичної особи ОСОБА_1 , смт Шевченкове Шевченківського району Харківської області;

про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсними договорів, скасування рішень, зобов`язання повернути земельні ділянки,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2019 року заступник керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Харківської області та ФО Тумасяна А.О. , в якій просить:

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 03.02.2017 № 1587-СГ "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду";

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 27.04.2017 № 7122-СГ "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду";

- визнати недійсним, укладений 13.05.2017 між Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області та ОСОБА_1 договір оренди землі сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, площею 17,0931 га, яка розташована за межами населених пунктів Гетьманівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, що зареєстрований 04.09.2017 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, та скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки;

- визнати недійсним, укладений 07.07.2017 між Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області та ОСОБА_1 договір оренди землі сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, площею 23,4294 га, яка розташована за межами населених пунктів Василенківської сільської ради Шевченківського району Харківської області, що зареєстрований 04.09.2017 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, та скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки;

- скасувати рішення державного реєстратора Шевченківської селищної ради Клінкуш М.Л. про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку площею 17,0931 га з кадастровим номером :01:001:0351 від 04.09.2017 (номер запису про інше речове право 22203282);

- скасувати рішення державного реєстратора Шевченківської селищної ради Клінкуш М.Л. про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку площею 23,4294 га з кадастровим номером :02:001:0006 від 04.09.2017 (номер запису про інше речове право 22203365);

- зобов`язати ОСОБА_1 повернути державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області земельну ділянку загальною площею 17,0931 га, яка розташована за межами населених пунктів Гетьманівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, кадастровий номер :01:001:0351 вартістю 467926,00 грн та земельну ділянку загальною площею 23,4294 га, яка розташована за межами населених пунктів Василенківської сільської ради Шевченківського району Харківської області, кадастровий номер :02:001:0006 вартістю 705030,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на підставі наказів Головного управління Держгеокадастру у Харківській області "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду" від 03.02.2017 № 1587-СГ та від 27.04.2017 № 7122-СГ між Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області та ОСОБА_1 укладено договори оренди земельних ділянок для ведення фермерського господарства від 13.05.2017 та 07.07.2017 відповідно. Зазначає, що недотримання 1-м відповідачем - Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області вимог земельного законодавства призвело до незаконної передачі земельних ділянок в користування 2-му відповідачу - ОСОБА_1 без проведення обов`язкових земельних торгів (аукціону), чим порушуються інтереси держави в особі органів виконавчої влади. Посилається на те, що саме Головне управління Держгеокадастру у Харківської області (1-й відповідач) є органом, уповноваженим державою на здійснення нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, зокрема законності укладення цивільно-правових угод з цих питань. Недотримання Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області вимог законодавства призвело до незаконної передачі земельних ділянок у користування 2-му відповідачу, тому прокурор звертається з даним позовом самостійно.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.04.2019 у справі № 922/129/19 (суддя Буракова А.М.) позов залишено без розгляду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України. З посиланням на приписи ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", суд першої інстанції дійшов висновку, що прокурором при подані позову до суду не визначено орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах у даній справі, не наведено підстав для представництва інтересів держави у даній справі та обставин нездійснення уповноваженими органами наданих їм повноважень. Свої висновки Господарський суд Харківської області обґрунтовує з посиланням, зокрема на правові висновки, викладені в постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 924/1256/17.

Повний текст зазначеної ухвали складено 02.05.2019.

Заступник прокурора Харківської області не погодився з зазначеною ухвалою, 10.05.2019 звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, справу направити на розгляд до Господарського суду Харківської області, відшкодувати прокуратурі судові витрати за подання апеляційної скарги. Посилаючись на ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та чч. 4, 5 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України зазначає, що внесення позову прокурором самостійно у якості позивача зумовлене відсутністю такого органу або відсутністю у нього повноважень (та обов`язку) щодо звернення до суду з позовними заявами певної категорії. В останньому випадку відповідний уповноважений орган процесуальними правами та обов`язками сторони не наділяється, їх реалізує виключно прокурор, як позивач. Не погоджується з твердженням суду першої інстанції відносно того, що належним позивачем у даній справі є Держгеокадастр, а не прокурор, як самостійний позивач. Вважає, що у даному виключному випадку в особі одного органу (Головного управління Держгеокадастру у Харківській області) одночасно поєднується порушник вимог земельного законодавства та «контролер», який здійснює державний нагляд (контроль) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, який до того ж не наділений повноваженнями щодо звернення до суду на захист інтересів держави з позовам наведеної категорії. Ваажає, що відповідно до ст. 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», посадові особи Держгеокадастру (державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель), незалежно від рівня органу, в якому вони займають посади та безпосередньо реалізують державний нагляд (контроль), мають право звертатися до суду з позовом щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився; інших підстав звернення до суду згаданого органу чинним законодавством не передбачено. Тому, приймаючи до уваги, що даний позов не пов`язаний з відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також поверненням самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився, та враховуючи, що чинним законодавством визначено орган, уповноважений державою здійснювати функції контролю за використанням та охороною земель, однак, як вважає прокурор, у вказаного державного органу відсутні повноваження щодо звернення до суду з даного питання, що унеможливлює здійснення ним захисту інтересів держави у даній сфері, тому прокурором пред`явлено цей позов в інтересах держави як позивачем, який володіє спеціальною процесуальною правоздатністю.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.05.2019 у справі № 922/129/19 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора, встановлено іншим учасникам справи строк для подання відзивів та призначено апеляційну скаргу до розгляду на 06.06.2019 о 09:30 год.

На виконання зазначеної ухвали 1-й відповідач - Головне управління Держгеокадастру у Харківської області надав відзив на апеляційну скаргу, в якому не погоджується з доводами прокурора, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, ухвалу Господарського суду Харківської області від 23.04.2019 у справі № 922/129/19 залишити без змін. Зазначає, що захищати інтереси держави повинні відповідні суб`єкти владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а не прокурор, який не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень для захисту інтересів держави. Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 5, встановлено, що Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства, що реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів. Органами, які уповноважені перевіряти законність та обґрунтованість актів Головного Управління як територіального органу Держгеокадастру, є відповідно Держгеокадастр та Міністерство аграрної політики та продовольства. Тому прокурором безпідставно при поданні позову не визначено орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах у даній справі, не обґрунтовано наявність підстав для представництва інтересів держави у даній справі, а також не наведено обставин нездійснення уповноваженими органами наданих їм повноважень.

2-й відповідач - ФО Тумасян А.О. своїм правом щодо надання відзиву на апеляційну скаргу прокурора не скористався, відзив не надав.

У відповідності до ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.06.2019 у справі № 922/129/19 апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Харківської області на ухвалу Господарського суду Харківської області від 23.04.2019 у справі № 922/129/19 зупинено до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у подібних правовідносинах у справі № 587/430/16-ц та зобов`язано сторони повідомити Східному апеляційному господарському суду про результати перегляду в касаційному порядку справи № 587/430/16-ц.

09.10.2019 за вх. № 9613 до Східного апеляційного господарського суду надійшло клопотання прокуратури Харківської області (вих. № 05/2-3730-19 від 04.10.2019) про поновлення провадження по справі № 922/129/19 в порядку ч. 1 ст. 230 Господарського процесуального кодексу України, з посиланням на те, що 30.09.2019 в Єдиному державному реєстрі судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України було оприлюднено повний текст постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц (номер судового провадження 14-104цс19).

15.10.2019 у зв`язку з відпусткою судді Медуниці О.А. проведено повторний автоматичний розподіл справи № 922/129/19 та для розгляду зазначеної справи визначено колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Барбашова С.В., суддя Істоміна О.А.

За приписами ч. 14 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, у разі зміни складу суду, розгляд справи починається спочатку.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.10.2019 у справі № 922/129/19 у зв`язку з усуненням обставин, що викликали зупинення апеляційного провадження по даній справі, поновлено провадження за апеляційною скаргою, призначено апеляційну скаргу до розгляду в судовому засіданні на 07.11.2019 об 11:00 год. та викликано в судове засідання учасників справи.

Прокурор відділу прокуратури Харківської області в судовому засіданні 07.11.2019 підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі.

1-й відповідач - Головне управління Держгеокадастру у Харківської області та 2-й відповідач - ФО Тумасян А.О. в судове засідання 07.11.2019 не прибули, про причини відсутності в судовому засіданні не повідомили, хоча про місце, день та час розгляду справи були належно повідомлені, що підтверджується роздруківкою довідки з офіційного Веб-сайту ПАТ «УКРПОШТА» щодо вручення поштового відправлення та поштовим зворотним рекомендованим повідомленням № 860.

У відповідності до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка в судове засідання сторін або інших учасників справи, належно повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на зазначене та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України щодо 30-денного строку на розгляд апеляційної скарги на ухвали суду першої інстанції, а також зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо документів для розгляду по суті апеляційної скарги прокурора, з метою недопущення невиправданого затягування судового процесу й порушення прав учасників справи щодо розгляду справи судом упродовж розумного строку, колегія суддів дійшла висновку про перегляд ухвали суду першої інстанції без участі 1-го та 2-го відповідачів.

Розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, вислухавши пояснення прокурора в судовому засіданні, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права та дотримання норм процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування ухвали суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як зазначає Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц (провадження № 14-104/16-ц), у випадку, коли держава вступає у цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема у цивільних правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах.

Аналогічна правова позиція викладена в пп. 6.21, 6.22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 5023/10655/11 та пп. 4.19, 4.20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 915/478/18.

В судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через відповідний орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (див. пункт 35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.02.2019 у справі № 761/3884/18). Тобто, під час розгляду справи в суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1311 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

За приписами ст. 1 Закону України «Про прокуратуру», прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави.

У випадках, визначених цим Законом, на прокуратуру покладається функція з представництва інтересів громадянина або держави в суді (п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прокуратуру»).

Відповідно до пункту 2 Рекомендації Rec(2012)11 Комітету Міністрів Ради Європи державам-учасникам «Про роль публічних обвинувачів поза системою кримінальної юстиції», прийнятій 19 вересня 2012 року на 1151-му засіданні заступників міністрів, якщо національна правова система надає публічним обвинувачам певні обов`язки та повноваження поза системою кримінальної юстиції, їх місія полягає в тому, щоби представляти загальні або публічні інтереси, захищати права людини й основоположні свободи та забезпечувати верховенство права.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 15 січня 2009 року по справі «Менчинська проти Росії» (Menchinskaya v. Russia, заява № 42454/02, § 35) звертає увагу на те, що сторонами цивільного провадження є позивач і відповідач. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (абз. 1, 2 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»).

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу (абз. 1-3 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»).

Вказаним приписам кореспондують відповідні приписи ст. 53 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Згідно з абз. 2 ч. 5 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України, у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Виходячи з викладеного, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках:

1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах;

2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

При цьому, зважаючи на приписи ч. 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України та ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", участь прокурора в судовому процесі можлива за умови обґрунтування підстав для звернення до суду, а саме: має бути доведено нездійснення або неналежне здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах суб`єктом влади, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або підтверджено відсутність такого органу.

У даній справі заступник керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Харківської області та ФО ОСОБА_1 та на виконання ч. 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України та ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" в тексті позовної заяви обґрунтував свою позицію щодо відсутнотсі органу, уповноваженого державою здійснювати функції захисту її інтересів у спірних правовідносинах, з посиланням на нездійснення або неналежне здійснення захисту інтересів держави органом, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах (тобто навів підставу для представництва інтересів держави), а також обґрунтував, у чому, на його погляд, полягає порушення цих інтересів (тобто навів підстави позову). Суд першої інстанції під час розгляду справи мав самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади, зокрема повноважень органу Держгеокадастру відповідно до Положення про Головного управління Держгеокадастру у Харківської області, затвердженого Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016 № 308, здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Ухвалою від 21.01.2019 у справі № 922/129/19 (т. 1 а.с. 2-4) Господарський суд Харківської області залишив без руху позовну заяву прокурора з підстав неподання документів на підтвердження копії позовної заяви з доданими до неї документами на адресу 1-го відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Харківської області. Жодних недоліків цієї заяви в частині відсутності обґрунтування прокурором підстави для здійснення представництва інтересів держави суд першої інстанції не виявив.

Господарський суд Харківської області постановив ухвалу від 04.02.2019, якою відкрив провадження по справі, мотивуючи тим, що прокурор надав докази усунення недоліків позовної заяви.

З дати відкриття провадження по справі до часу винесення оскарженої ухвали відбулось 5 судових засідань: 15.02.2019 (т. 1 а.с. 142-143), 07.03.2019 (т. 1 а.с. 180-181), 02.04.2019 (т. 1 а.с. 198-199), 15.04.2019 (т. 1 а.с. 201-202) та 23.04.2019 (т. 1 а.с. 207-213). В усіх судових засіданнях приймали участь представники прокуратури.

Тобто, допустивши згідно з абз. 2 ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів держави, місцевий господарський суд майже через 3 місяці після відкриття провадження у справі 23.04.2019 виніс ухвалу про залишення позовної заяви прокурора без розгляду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України. Підставою для залишення позовної заяви без розгляду суд вказав те, що органами, які уповноважені перевіряти законність та обґрунтованість актів Головного управління як територіального органу Держгеокадастру, є відповідно Держгеокадастр та Міністерство аграрної політики та продовольства України, а прокурор при подані позову до суду безпідставно не визначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у даній справі, не обґрунтував наявність підстав для представництва інтересів держави, а також не навів обставин нездійснення уповноваженими органами наданих їм повноважень.

Ст. 226 Господарського процесуального кодексу України передбачає вичерпний перелік підстав для залишення позовної заяви, провадження за якою відкрите, без розгляду через виникнення обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

З тексту позовної заяви вбачається, що прокурор зазначив у позовній заяві підставу для здійснення ним представництва, тобто виконав вимоги ч. 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України та ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру". Проте суд вказав, що прокурор не обгрунтував та не надав доказів на підтвердження цієї підстави представництва.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів та показань свідків (стаття 73 ГПК України).

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, правові підстави позову.

Вказане відповідає ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Системне тлумачення вказаних приписів дозволяє дійти висновку, що ст. 53 Господарського процесуального кодексу України вимагає вказувати у позовній заяві докази на підтвердження підстав заявлених позовних вимог (на підтвердження обставин, якими обґрунтовані ці вимоги). Незгода суду з наведеним у позовній заяві на виконання частини 4 цієї статті обґрунтуванням прокурора щодо визначеної ним підстави представництва, як і неподання прокурором доказів відсутності органів влади, які мають повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, не є підставою для залишення позову без розгляду, як помилково вважає суд першої інстанції.

Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади, зокрема повноважень органів Держгеокадастру, здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

З огляду на вказане, якщо підставою для представництва інтересів держави прокурор зазначив відсутність органу, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, довід прокурора щодо відсутності такого органу суд повинен перевірити незалежно від того, чи надав прокурор докази вчинення ним дій, спрямованих на встановлення відповідного органу. Процедура, передбачена абз. 3, 4 ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" застосовується до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження з такого захисту.

Вказана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду в від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц (провадження № 14-104/16-ц).

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що місцевий господарський суд, приймаючи оскаржувану ухвалу, неповністю дослідив обставини, які мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального права, а тому апеляційна скарга Заступника прокурора Харківської області підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Харківської області від 23.04.2019 у справі № 922/129/19 підлягає скасуванню як така, що перешкоджає подальшому провадженню по справі, з направленням справи на розгляд до Господарського суду Харківської області.

Стосовно клопотання прокурора про відшкодування судових витрат за подання апеляційної скарги, судова колегія зазначає наступне.

Згідно з вимогами ч. 14 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Тобто, якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами статті 129 ГПК.

Аналогічну правову позицію викладно в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30.05.2018 у справі № 923/794/17.

З огляду на зазначене, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції про залишення позову без розгляду та направляючи справу № 922/129/19 для на розгляду до суду першої інстанції, Східний апеляційний господарський суд не має правових підстав для здійснення розподілу судових витрат, оскільки нормами Господарського процесуального кодексу України не передбачено розподіл судових витрат на зазначеній стадії судового розгляду.

Розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом апеляційної скарги Заступника прокурора Харківської області на ухвалу Господарського суду Харківської області від 23.04.2019 у справі № 922/129/19 буде здійснено судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами ст. 129 ГПК.

Враховуючи вищезазначене, клопотання прокурора про відшкодування судових витрат за подання апеляційної скарги задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 129, п. 3 ч. 1 ст. 1311 Конституції України, ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ч. 14 ст. 32, чч. 4, 5 ст. 53, ч. 14 ст. 129, ч. 2 ст. 254, п. 14 ч. 1 ст. 255, ст.ст. 269, 270, 271, ч. 2 ст. 273, п. 6 ч. 1 ст. 275, пп. 1, 4 ч. 1 ст. 280, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду.

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Заступник прокурора Харківської області на ухвалу Господарського суду Харківської області від 23 квітня 2019 року по справі № 922/129/19 задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 23 квітня 2019 року по справі № 922/129/19 скасувати.

Справу направити на розгляд до Господарського суду Харківської області.

Повний текст постанови складено 12.11.2019.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з п. 2 ч. 1 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Н.М. Пелипенко

Суддя С.В. Барбашова

Суддя О.А. Істоміна