ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" листопада 2019 р. м. Київ Справа№ 910/8604/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Тищенко А.І.

Іоннікової І.А.

при секретарі судового засідання Івасенко Є.Г.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 07.11.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецвагонтрансойл" та Акціонерного товариства "Українська залізниця" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.08.2019 про задоволення заяви про забезпечення позову

у справі № 910/8604/19 (суддя Полякова К.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Івано-Франківськцемент"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про зобов`язання укласти договір та вчинити певні дії

В судовому засіданні 07.11.2019 відповідно до ст.ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.08.2019 заяву Приватного акціонерного товариства "Івано-Франківськцемент" про забезпечення позову у справі № 910/8604/19 задоволено повністю.

З метою забезпечення позову до завершення розгляду справи №910/8604/19 по суті заборонено Акціонерному товариству "Українська залізниця" вносити зміни в Автоматизований банк даних парку вантажних вагонів, пов`язані зі зміною власника наступних залізничних вантажних вагонів №№: 53126090, 53126108, 53126116, 53126132, 53126140, 53126157, 53126165, 53126173, 53126181, 53126199, 53126207, 53126215, 53126223, 53126231, 53126249, 53126256, 53126264, 53126272, 53126280, 53126298, 53126306, 53126314, 53126322, 53126330, 53126348, 53126355, 53126363, 53126371, 53126389, 53412649, 53412672, 53424917, 53425039, 53425062, 53425187, 53425245, 53425302, 53425427, 53425450, 53425484, 53425518, 53425575, 53606786, 53606901, 53606968, 53606992, 53607024, 53607081, 56073448, 56073455, 56073463, 56073471, 56073489, 56073505, 56073513, 56073521, 56073539, 56073547, 56073554, 56073562, 56073570, 56073588, 56073612, 56073638, 56073646, 56073661, 56073679, 56073687, 56073703, 56073711, 56073729, 56073737, 56073752, 56073760, 56073778, 56073786, 56073802, 56073810, 56073828, 56073836, 56073844, 56073851, 56073869, 56073877, 56073885, 56073901, 56073919, 56073927, 56073935, 56073943, 56073950, 56073968, 56073976, 56073984, 56074008, 56074016, 56074024.

Не погодившись з оскаржуваною ухвалою, Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом норм матеріального та процесуального права, не відповідністю висновків, викладених в оскаржуваному рішенні, обставинам справи.

Апелянт зазначає, що в оскаржуваній ухвалі суд зазначив, що до початку судового засідання 08.08.2019 від позивача надійшли додаткові документи до заяви про забезпечення позову, тобто позивачем не було дотримано вимоги ч. 1 ст. 139 ГПК України.

На переконання скаржника, суд обмежив права залізниці на доступ до правосуддя, а розгляд заяви позивача відбувся негласно, що унеможливило належну підготовку Залізниці для участі в судовому засіданні та подання заперечення щодо такої заяви в порядку, передбаченому ст. 141 ГПК України.

Зауважує, що позов у справі не може забезпечуватися забороною вчинення дій, які не мають стосунку до предмету позову і не впливають на можливість виконання судового рішення у справі (укладання договору, розпорядження майном власником), а також з приводу яких немає підстав вважати, що такі можуть бути вчинені відповідачем чи третьою особою в рамках їх звичайної та законної господарської діяльності, або є похідними за своєю суттю (переміщення).

Судом не враховано, що ТОВ «Спецвагонтрансойл» та компанія «Океанос Транс ОЮ» не були учасниками спірних правовідносин.

Також не погодившись з оскаржуваною ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецвагонтрансойл" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та відмовити в задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Івано-Франківськцемент".

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала впливає на права та інтереси ТОВ «Спецвагонтрансойл», оскільки позбавляє останнього можливості реалізувати в повній мірі свої права та обов`язки, як власника майна.

Апелянт вказує, що позивачем не було надано жодних доказів на підтвердження того, що відповідач чи будь - які треті особи вчиняють дії, які ускладнюють або призведуть до неможливості виконання судового рішення і порушення прав позивача.

Зазначає, що вимагаючи заборонити відповідачу вчиняти певні дії, позивач не зазначив в чому саме полягала незаконність дій третіх осіб, в тому числі ТОВ «Спецвагонтрансойл, як законного власника відповідних вагонів.

На його думку, суд проігнорував той факт, що винесене рішення після набрання ним законної сили підлягатиме виконанню на території України всіма підприємствами, установами та організаціями незалежно від того, які відомості до Автоматизованого банку даних парку вантажних вагонів вносилися до набрання відповідним рішенням законної сили.

У відзивах на апеляційні скарги представник позивача спростовує доводи апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецвагонтрансойл" та Акціонерного товариства "Українська залізниця", просить їх відхилити, вказує про обґрунтованість оскаржуваної ухвали.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 02.09.2019 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" передано на розгляд судді Калатай Н.Ф., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Калатай Н.Ф., судді Зубець Л.П., Мартюк А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.09.2019 колегією суддів у визначеному складі відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.08.2019 у справі № 910/8604/19. Розгляд справи № 910/8604/19 призначено на 25.09.2019.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 02.09.2019 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецвагонтрансойл" передано на розгляд судді Калатай Н.Ф., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Калатай Н.Ф., судді Зубець Л.П., Мартюк А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.09.2019 колегією суддів у визначеному складі відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецвагонтрансойл" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.08.2019 у справі № 910/8604/19. Об`єднано апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецвагонтрансойл" та Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" в одне апеляційне провадження для спільного розгляду. Розгляд справи № 910/8604/19 призначено на 25.09.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.09.2019 задоволено клопотання Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про участь у судовому засіданні, призначеному на 25.09.2019, в режимі відеоконференції. Доручено Господарському суду Львівської області (79014, м. Львів, вулиця Личаківська, 128) забезпечити проведення відеоконференції 25.09.2019 у приміщенні Господарського суду Львівської області.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2019, у зв`язку з перебуванням головуючого судді (судді-доповідача) Калатай Н.Ф. на лікарняному з 24.09.2019 по 25.09.2019 та у відпустці з 27.09.2019 по 01.11.2019 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Тищенко А.І., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.10.2019 у справі №910/8604/19 колегією суддів у визначеному складі відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецвагонтрансойл" та Акціонерного товариства "Українська залізниця" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.08.2019 про задоволення заяви про забезпечення позову у справі №910/8604/19. Призначено справу №910/8604/19 до розгляду на 15 год. 10 хв. 07.11.2019. Зазначено, що розгляд справи відбудеться в режимі відеоконференції.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду та витягу з протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 04.11.2019, у зв`язку з перебуванням судді Михальської Ю.Б., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Тищенко А.І., Іоннікова І.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.11.2019 колегією суддів у визначеному складі відкрито апеляційне провадження, вирішено розгляд справи проводити в режимі відеоконференції у визначений раніше час 07.11.2019.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецвагонтрансойл" в судовому засіданні апеляційної інстанції 07.11.2019 підтримав доводи своєї апеляційної скарги та апеляційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця", просив їх задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати та відмовити в задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Івано-Франківськцемент".

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції 07.11.2019 підтримав доводи своєї апеляційної скарги та апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецвагонтрансойл", просив їх задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 07.11.2019 заперечував проти задоволення апеляційних скарг з підстав, викладених у відзивах на апеляційну скаргу, просив їх відхилити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no.4241/03 від 28.10.2010).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженої ухвали норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів оскарження у справі та встановлено судом першої інстанції, Приватне акціонерне товариство "Івано-Франківськцемент" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про зобов`язання укласти договір про занесення даних до Автоматизованого банку даних парку вантажних вагонів про власні вантажні вагони у зв`язку із зміною власника, а також зобов`язання вчинити дії щодо внесення даних до вказаного банку даних, оскільки відповідач відмовив у здійсненні вказаних дій.

05.08.2019 від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій заявник просить до завершення розгляду справи №910/8604/19 по суті заборонити Акціонерному товариству "Українська залізниця" вносити зміни в Автоматизований банк даних парку вантажних вагонів, пов`язані зі зміною власника наступних залізничних вантажних вагонів №№: 53126090, 53126108, 53126116, 53126132, 53126140, 53126157, 53126165, 53126173, 53126181, 53126199, 53126207, 53126215, 53126223, 53126231, 53126249, 53126256, 53126264, 53126272, 53126280, 53126298, 53126306, 53126314, 53126322, 53126330, 53126348, 53126355, 53126363, 53126371, 53126389, 53412649, 53412672, 53424917, 53425039, 53425062, 53425187, 53425245, 53425302, 53425427, 53425450, 53425484, 53425518, 53425575, 53606786, 53606901, 53606968, 53606992, 53607024, 53607081, 56073448, 56073455, 56073463, 56073471, 56073489, 56073505, 56073513, 56073521, 56073539, 56073547, 56073554, 56073562, 56073570, 56073588, 56073612, 56073638, 56073646, 56073661, 56073679, 56073687, 56073703, 56073711, 56073729, 56073737, 56073752, 56073760, 56073778, 56073786, 56073802, 56073810, 56073828, 56073836, 56073844, 56073851, 56073869, 56073877, 56073885, 56073901, 56073919, 56073927, 56073935, 56073943, 56073950, 56073968, 56073976, 56073984, 56074008, 56074016, 56074024.

Вказана заява обґрунтована існуванням обставин, які у випадку не вжиття судом заходів по забезпеченню позову у вигляді заборони відповідачеві вчиняти певні дії, що можуть призвести до того, що ефективний захист порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, буде значно утрудненим.

Позивач вказує, що йому стало відомо про факт звернення до відповідача третіх осіб, які заявляючи свої права на вказані вагони намагались внести відповідні зміни в Автоматизований банк даних парку вантажних вагонів, шляхом подання заявки про внесення змін пов`язаних зі зміною відомостей про власника даних вагонів.

Зазначає, що йому також стало відомо про звернення у 2019 році іншої юридичної особи ТОВ «Спецвагонтрансойл», яка також заявляючи свої права на дані вагони звернулась до підприємства, що входить в структуру АТ «Укрзалізниця» - Регіональної філії «Львівська залізниця» виробничого структурного підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо Коломия», стосовно проведення технічного огляду цих вагонів з складенням актів огляду технічного стану для подальшого звернення до ГІОЦ для внесення змін в Автоматизований банк даних парку вантажних вагонів стосовно зміни власника даних вагонів.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду про обґрунтованість заяви Приватного акціонерного товариства "Івано-Франківськцемент" про забезпечення позову з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 140 ГПК України суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

За наслідками дослідження вимог заяви, наведеного заявником обґрунтування вимог та доданих ним до заяви доказів, суд не встановив підстав, які б вказували на необхідність виклику заявника та/або витребування від нього додаткових пояснень або додаткових доказів.

Частиною першою статті 138 ГПК України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими Господарським процесуальним кодексом України для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими ГПК України; після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З аналізу вказаної норми вбачається, що заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду. Однак особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.

Тобто, положення вказаної статті пов`язують вжиття заходу забезпечення з ефективним захистом або поновленням порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, реальним виконанням судового рішення, а також із наявністю обставин, що достеменно свідчать про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

При цьому, в силу положень ч. 1 ст. 74 ГПК України обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення конкретного позову та на які така сторона посилається.

У п. 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" зазначено, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову є засобом, що гарантує виконання майбутнього рішення господарського суду, який полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, мають тимчасовий характер і діють до закінчення розгляду справи по суті заявлених вимог.

За загальним правилом умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтована вірогідність утруднення або неможливість виконання майбутнього рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відтак, забезпечення позову у господарському процесі застосовується з метою забезпечення виконання судового рішення.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до ст.74 ГПК України. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести адекватність засобу забезпечення позову.

Судом першої інстанції досліджені надані заявником докази в обґрунтування обраного способу забезпечення, та встановлено, що компанія "Океанос Транс ОЮ" звернулася до відповідача з листом від 29.10.2018 №181029-2 щодо переоформлення 97 вагонів на представництво компанії та можливості у подальшому здачі їх в оренду або продажу. При цьому, вказані у листі номери вагонів повністю співпадають із номерами вагонів, щодо внесення змін до відомостей про власника на які позивачем заявлено позовні вимоги.

Також, позивачем подано копію листа від 25.03.2019 № 416 начальника експлуатаційного вагонного депо Коломия, адресованого ТОВ "Спецвагонтрансойл", в якому йдеться про можливість вирішення питання щодо проведення технічного огляду вагонів у кількості 97 одиниць з подальшим складанням актів огляду технічного стану із керівництвом регіональної філії "Львівська залізниця" та зауважено, що всі вказані ТОВ "Спецвагонтрансойл" у листі від 22.03.2019 № 05/2203 вагони знаходяться згідно довідок "Intranet-серверу ГІОЦ Укрзалізниці" у власності ООО "ИстЛайн", оператор ПрАТ "Івано-Франківськцемент".

Відповідно до наданої позивачем копії протоколу від 26.03.2019 наради під головуванням заступника директора виконавчого регіональної філії "Львівська залізниця" з рухомого складу матеріально-технічного постачання ОСОБА_1 постановлено запропонувати представнику ТОВ "Спецвагонтрансойл" звернутися до ПрАТ "Івано-Франківськцемент" щодо потреби технічного огляду 97 вагонів та надання згоди на доступ до вагонів.

Як вбачається із копії листа від 22.03.2019 № 05/2203 ТОВ "Спецвагонтрансойл", останнє просило провести технічний огляд вагонів у кількості 97 одиниць, номери яких співпадають із номерами вагонів, щодо яких заявлено позовні вимоги у даній справі.

При цьому, позивач у відповіді від 27.03.2019 № 01/487-7 на лист відповідача від 27.03.2019 № 6401-5-2/429 відмовив у наданні дозволу для допуску працівників залізниці для огляду технічного стану вагонів в інтересах ТОВ "Спецвагонтрансойл".

У зв`язку з цим, відповідач надав відповідь від 03.07.2019 № в.о.Н-10/3517, в якій повідомив ТОВ "Спецвагонтрансойл", що власником запитуваних ним вагонів є інша особа, внаслідок чого для прийняття рішень щодо комісійного огляду вагонів товариству необхідно надати відповідні документи на підтвердження набуття права власності на такі вагони. Така вимога адресована ТОВ "Спецвагонтрансойл" також повторно 11.07.2019.

Як передбачено пунктом 2.2 Порядку внесення (зміни) даних по власних вантажних вагонах до Автоматизованого банку даних парку вантажних вагонів, затвердженого заступником генерального директора Укрзалізниці В.О. Жураківським 24.11.2015, для внесення (зміни) даних по власних вантажних вагонах в Автоматизований банк даних парку вантажних вагонів необхідно надати, зокрема, акт огляду технічного стану вантажних вагонів.

Таким чином, направлення ТОВ "Спецвагонтрансойл" відповідного листа відповідачу з проханням провести технічний огляд вагонів та скласти акти огляду також свідчить про можливість подання товариством у подальшому заяв про внесення змін до Автоматизованого банку даних парку вантажних вагонів щодо власника таких вагонів.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ГПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Співмірність заходів до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами передбачає співвіднесення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

При цьому, оскільки у цій справі позивач звернувся до суду з позовною вимогою немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в цьому випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18.

Беручи до уваги наявність доказів звернення до відповідача декількох осіб із заявами, що стосуються можливості вчинення реєстраційних дій по зміні власника, як вважає позивач, його вагонів та проведення їх технічного огляду, є достатньо обґрунтовані припущення вважати, що відповідач може вжити заходи по задоволенню таких заяв та внесення змін до Автоматизованого банку даних парку вантажних вагонів, у зв`язку з чим невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Статтею 16 ЦК України, положення якої кореспондують з положеннями статті 20 Господарського кодексу України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зазначеними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Отже, невжиття обраного заявником заходу забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії, а саме: вносити зміни в Автоматизований банк даних парку вантажних вагонів, пов`язаних зі зміною власника, як вважає позивач,належних йому, на праві власності вагонів у кількості 97 одиниць, може призвести до порушення прав заявника на справедливий та ефективний захист порушеного права при поданні позову, оскільки в разі вчинення відповідачем таких дій позивач не зможе захистити свої порушені права та охоронювані законом інтереси в межах одного судового провадження за його позовом про внесення змін до вказаної бази даних щодо власника спірних вагонів. У такому випадку виникне необхідність подачі нових позовів до суду з метою захисту позивачем його порушеного права. При цьому, існує ймовірність також переміщення спірних вагонів за розпорядженнями інших осіб в якості власників, що, як наслідок, утруднить виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що забезпечення позову у наведений спосіб є співмірним із заявленими позивачем вимогами та, у той же час, не призводить до вирішення справи по суті.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову не призводить до порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних законом інтересів відповідача та не обмежує здійснення його господарської діяльності, а лише стосується заборони вчинення відповідачем дій щодо об`єктів, власником яких вважає себе позивач.

Доводи апеляційних скарг є необґрунтованими з огляду на наступне.

Заява про забезпечення позову повністю відповідає встановленим до неї процесуальним вимогам, в тому числі положенням ст. 139 ГПК України, подання заявником додаткових доказів, які обґрунтовують наявність підстав для забезпечення позову, не суперечать положенням ГПК України.

Заява про вжиття заходів забезпечення позову розглядалась судом першої інстанції гласно у відкритому судовому засіданні у встановленому законом порядку з викликом осіб.

Вжиті судом першої інстанції заходи по забезпеченню позову не порушують прав третіх осіб.

Треті особи, на які посилаються апелянти (ТОВ «Спецвагонтрансойл» та компанія «Океанос Транс ОЮ») та які вважають себе власниками спірних вагонів, не позбавлені можливості звернутися до суду з відповідним позовом про визнання права власності на вагони, чи оскарження законності набуття позивачем прав на дане майно.

Не визнання третьою особою права позивача на спірне майно не є перешкодою для вжиття судом оскаржуваних заходів по забезпеченню позову у даній справі з предметом позову щодо зобов`язання відповідача вчинити певні дії відносно такого майна.

Посилання ТОВ «Спецвагонтрансойл» на судове рішення Арбітражного суду Свердловської області від 29.05.2018 у справі №А60/42204/2016, яким було замінено АТ «Росдорлізинг» на його правонаступника компанію «Океанос Транс ОЮ» є необґрунтованим, оскільки воно не стосується позивача, оскільки він не був учасником даної справи.

Доводи скаржників, що позивач намагається легалізувати дані вагони, шляхом набуття права власності на них, через отримання судового рішення у даній справі, не заслуговують на увагу.

Внесення змін до відомостей до Автоматизованого банку даних парку вантажних вагонів стосовно зміни власника вагонів не створює / змінює чи припиняє в особи право власності на майно (вагони).

Тобто, факт внесення змін відомостей до Автоматизованого банку даних парку вантажних вагонів сам по собі не створює / змінює чи припиняє право власності на дане майно у відповідної особи. Внесення таких змін є технічним процесом по реєстрації відомостей в базі даних АТ «Укрзалізниця», в тому числі для обліку власників вагонів чи інших осіб, які мають на них відповідні речові права.

Доводи апелянтів про визнання за позивачем права власності на спірні вагони оскаржуваною ухвалою не ґрунтуються на матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржниками зроблено не було.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994, серія А, №303-А, п.29).

За таких обставин решту аргументів апелянтів суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття ухвали про забезпечення позову у даній справі та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про задоволення заяви Приватного акціонерного товариства "Івано-Франківськцемент" про забезпечення позову.

Доводи позивача, викладені у відзивах на апеляційні скарги, колегія суддів вважає обґрунтованими з вищевикладених підстав.

Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваної ухвали.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецвагонтрансойл" та Акціонерного товариства "Українська залізниця" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.08.2019 про забезпечення позову у справі №910/8604/19.

Судові витрати за розгляд апеляційних скарг у зв`язку з відмовою в їх задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянтів.

Керуючись ст.ст. 129, 255, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецвагонтрансойл" та Акціонерного товариства "Українська залізниця" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.08.2019 про забезпечення позову у справі №910/8604/19 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.08.2019 про забезпечення позову у справі №910/8604/19 залишити без змін.

3. Матеріали оскарження у справі №910/8604/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено 13.11.2019.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді А.І. Тищенко

І.А. Іоннікова