УХВАЛА

м. Київ

06.11.2019Справа № 910/14369/16
За скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОПРОДЕКСПОРТ"

на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука Віталія Григоровича

у справі № 910/14369/16

за позовом компанії LACTOPUR INC

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОПРОДЕКСПОРТ"

про стягнення 185400 дол. США попередньої оплати, 8000 дол. США суми втраченого прибутку (упущеної вигоди), 43000 дол. США збитків.

Господарський суд міста Києва у складі

судді Спичак О.М.

за участю секретаря судового

засідання Тарасюк І.М.

Представники учасників справи:

від скаржника: Хоруженко В.С.;

від стягувача: не з`явився;

від ВДВС: Пилипчук В.Г.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.09.2016 у справі № 910/14369/16, залишеним в силі постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.12.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 28.03.2017, позовні вимоги компанії LACTOPUR INC було задоволено частково, стягнуто із Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОПРОДЕКСПОРТ" на користь компанії LACTOPUR INC 185400 дол. США попередньої оплати, що еквівалентно 4599602,69 грн. за офіційним курсом Національного банку України, та 2781 дол. США судового збору.

11.01.2017 на виконання рішення судом було видано відповідний наказ.

10.10.2019 на адресу Господарського суду міста Києва надійшла скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОПРОДЕКСПОРТ" на дії приватного виконавця Пилипчука Віталія Григоровича, у якій скаржник просить суд:

- визнати неправомірними дії приватного виконавця Пилипчука В. Г. (виконавчий округ місто Київ) щодо відкриття ним 12.09.2019 виконавчого провадження ВП № 60055800 за заявою LACTOPUR INC про примусове виконання наказу Господарського суду м. Києва від 11.01.2017 № 910/14369/16 про стягнення грошових кошів з ТОВ «Агропродекспорт» та вчинення примусових виконавчих дій в межах вказаного виконавчого провадження;

- визнати неправомірною та зобов`язати приватного виконавця Пилипчука В. Г. скасувати постанову про відкриття виконавчого ВП № 60055800.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.10.2019 розгляд скарги призначити було призначено на 06.11.2019.

06.11.2019 від приватного виконавця надійшли заперечення на скаргу та документи на виконання вимог ухвали суду.

Присутній у судовому засіданні 06.11.2019 представник скаржника повністю підтримав вимоги, викладені у скарзі.

Приватний виконавець заперечив проти задоволення скарги.

Представники стягувача в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч. 2 ст. 342 Господарського процесуального кодексу України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Розглянувши скаргу та наявні у справі докази, Господарський суд міста Києва дійшов висновку про відмову в задоволенні скарги з огляду на наступне.

Скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОПРОДЕКСПОРТ" мотивовована тим, що приватний виконавець, порушуючи вимоги ч. 2 ст. 24 Закону «Про виконавче провадження», не провів на момент розгляду відповідної заяви стягувача про відкриття виконавчого провадження обов`язкову перевірку відомостей про боржника, а відразу відкрив виконавче провадження на підставі неперевіреної та недостовірної інформації.

Судом встановлено, що 12 вересня 2019 року приватний виконавець Пилипчук В.Г. відкрив виконавче провадження №60055800 на підставі заяви стягувача про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання наказу № 910/14369/16 від 26.09.2016.

Стягувач у своїй заяві про відкриття виконавчого провадження вказував про наявність відкритих розрахункових рахунків боржника в установах банків у місті Києві.

З матеріалів справи вбачається, що відкриття виконавчого провадження №60055800 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Пилипчук В.Г. було зумовлено наявністю майна боржника у місті Києві, а конкретно - відкритих рахунках банківських установах, місцезнаходженням яких є місто Київ, про що вказував в своїй заяві стягувач про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

При цьому, частина 2 вказаної статті надає право приватному виконавцю приймати до виконання виконавчі документи, зокрема, за місцезнаходженням майна боржника, та вказує, що виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Частина 4 вказаної статті зазначає, що виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

З аналізу норм чинного законодавства можна зробити висновок, що грошові кошти - є різновидом майна та в вданому випадку місцезнаходження такого майна є м. Київ, оскільки кошти перебувають на рахунках, відкритих у банківських установах, місцезнаходження яких є Київ.

Виходячи із розуміння глави 13 Цивільного кодексу України грошові кошти є майном.

В ст. 190 ЦК України передбачено, що майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 10.09.2018 у справі 905/3542/15.

Так, судом встановлено, згідно наданої скаржником довідки №191003SU17242002 від 03.10.2019, у нього є відкритий рахунок № НОМЕР_1 у АТ КБ «Приватбанк», місцезнаходженням якого є м. Київ.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до приписів ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Відповідно до положень Закону України «Про банки і банківську діяльність», що банківською таємницею зокрема є відомості про банківські рахунки клієнтів.

В ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність», визначає порядок розкриття банківської таємниця підлягає, зокрема, органам державної виконавчої служби, приватним виконавцям на їхню письмову вимогу з питань виконання рішень судів та рішень, що підлягають примусовому виконанню відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", стосовно наявності та/або стану рахунків боржника, руху коштів та операцій на рахунках боржника за конкретний проміжок часу, а також про інформацію щодо договорів боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком;.

З викладеного вбачається, що банк, як фінансова установа на підставі Закону України «Про банки і банківську діяльність», має право надати відомості приватному виконавцю виконавчого округу міста Києві Пилипчук В. Г. про грошові кошти на банківському рахунку боржника тільки після накладення арешту на рахунки боржника.

Отже, на момент відкриття виконавчого достатніми є відомості про наявність відкритих рахунків у банківській установі, а не наявність на них грошових коштів, оскільки така інформація може бути встановлено виконавцем лише в процесі виконавчого провадження.

Крім того, 27.09.2019 до приватного виконавця Пилипчука В. Г. надійшло повідомлення від АТ «Укрексімбанк» за вих.№ БТ/0020400/1367-19 від 16.09.2019 року про те, що залишок коштів на рахунку боржника № НОМЕР_2 складає - 5000,00 грн. Дане повідомлення підтверджує наявність майна, а саме грошових коштів, яке знаходиться на території міста Києва.

21.10.2019 до приватного виконавця Пилипчука В. Г. надійшло повідомлення від АТ «Укрексімбанк» за вих. № БТ/0020400/1541-19 від 08.10.2019 про те, що залишок коштів на рахунку боржника № НОМЕР_2 складає - 5000,00 грн. та те, що у період з 01.07.2019 по 07.10.2019 року рух по коштам боржника не відбувався.

Тобто, дане повідомлення від АТ «Укрексімбанк» підтверджуєте, що на момент відкриття виконавчого провадження № 60055800 боржник мав майно на території виконавчого округа приватного виконавця - міста Київ, а саме грошові кошти. в розмірі - 5000,00 грн. в відділення АТ «Укрексімбанк», адреса якого є - вул. Антоновича, 127, м. Київ, 03150.

Також, відповідно до ст. 4 п.4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим,

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Тому, з огляду на вищенаведеного, суд дійшов висновку, що приватний виконавець на момент надходження заяви про відкриття виконавчого провадження не мав законних підстав для повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки відповідно до викладеної інформації та виходячи із аналізу заяви стягувача про відкриття виконавчого провадження таких підстав не було виявлено.

Відповідно до ч. 5 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби.

Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України.

Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.

Зі змісту ч. 5 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що проведення перевірки інформації про наявність майна боржника на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, є правом виконавця, а не обов`язком, та проводиться у випадку необхідності, якщо виконавець дійде висновку про недостатність даних.

В даному випадку, у приватного виконавця було достатньо інформації та відомостей про майно боржника для відкриття виконавчого провадження.

Крім того, як вбачається з довідки АТ «Кредобанк», доданої скаржником до скарги, Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОПРОДЕКСПОРТ" знаходиться на розрахунково-касовому обслуговуванні в відділенні АТ «Кредобанк» по вул. Велика Васильківська, 23 у м. Києві та йому відкрито поточні рахунки.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що приватний виконавець Пилипчук В.Г. правомірно відкрив виконавче провадження №60055800 щодо примусового виконання наказу № 910/14369/16 від 26.09.2016, підстав для повернення без виконання якого не було.

А тому, скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОПРОДЕКСПОРТ" на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука Віталія Григоровича є безпідставною та необґрунтованою.

Статтею 74 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" № 14 від 26.12.03р. стягувач, боржник або прокурор мають право оскаржити дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів тільки до господарського суду, який розглянув відповідну справу по першій інстанції.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 343 ГПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи викладені вище обставини, скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОПРОДЕКСПОРТ" на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука Віталія Григоровича задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 339-341 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити в задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОПРОДЕКСПОРТ" на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука Віталія Григоровича.

Згідно з ч.1 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано: 11.11.2019.

Суддя О.М. Спичак