ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.19 Справа № 917/996/19

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т. М., при секретарі судового засідання Сілаєвій О. Ф., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою Приватного підприємства "Караван"

до Київського відділу державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство "Банк "Київська Русь"

Масалов Володимир Олександрович

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Фінанс"

Насирова Марина Ігорівна

про звільнення майна з-під арешту

За участю представника позивача: Жилін Р.О.;

від інших учасників справи: не з`явилися

встановив:

До Господарського суду Полтавської області надійшов позов Приватного підприємства "Караван" до Київського відділу державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про звільнення майна з-під арешту та скасування розшуку з заставного майна: автомобіля марки: SCANIA, модель: R113М, типу вантажний сідловий тягач, 1992 року випуску, кузов: № НОМЕР_1 , реєстраційний номер: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 , накладеного постановою від 11.08.2011 у виконавчому провадженні № 27255197 (стягувач ПАТ "Сведбанк") та постановою від 22.11.2011 у виконавчому провадженні № 24835817 (стягувач - ОСОБА_3 )

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що він є заставодержателем вказаного автомобіля, дана застава має вищий пріоритет, що виключає звернення стягнення на транспортний засіб для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями; арешт спірного майна фактично позбавляє позивача права розпоряджатися своїм майном; дії відповідача в частині не звільнення майна з-під арешту порушують права позивача як нового кредитора та заставодержателя. Оскільки позивач має вищий пріоритет щодо заставного майна, то, на його думку, відсутні підстави для звернення стягнення на автомобіль для задоволення вимог інших стягувачів у виконавчому провадженні, у зв`язку з чим накладений відповідачем арешт на автомобіль є незаконним.

Відповідач у відзиві (вхід. № 7906 від 29.07.2019р.) проти позову заперечує посилаючись на те, на виконанні у Київському ВДВС міста Полтава ГТУЮ у Полтавській області перебуває зведене виконавче провадження № 42239619 про стягнення з ОСОБА_1 на користь юридичних осіб боргу на загальну суму 77364,02 грн. Це зведене виконавче провадження не завершено. Виконавчі документи у виконавчих провадженнях № 27255197 та № 24835817 були повернуті стягувачам на підставі ч.7 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки транспортний засіб боржника не був виявлений протягом року з дня оголошення розшуку. Вказана підстава не має наслідку у вигляді зняття арешту та припинення розшуку майна (а.с.62).

Третя особа (Публічне акціонерне товариство "Банк "Київська Русь") в письмових пояснень проти задоволення позову не заперечує та прохає розглянути справу без участі її представника (а.с.91).

Інші заяви по суті справи від сторін та третіх сторін до суду не надходили.

У даній справі судом були вчинені такі процесуальні дії.

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.06.2019р. даний позов було передано на розгляд судді Безрук Т.М. (а.с.1).

За ухвалою господарського суду від 25.06.2019р. було залишено позовну заяву без руху та встановлено строк для усунення недоліків. Позивач у встановлений судом строк виправив вказані недоліки, подавши доповнення до позовної заяви (а.с.2-3, 45-52).

За даним позовом ухвалою Господарського суду Полтавської області 10.07.2019 відкрито провадження у справі № 917/996/19, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у підготовче засідання та встановлено сторонами строки для подання заяв по суті справи (а.с.56-57).

Ухвалою від 29.08.2019р. суд продовжив строк проведення підготовчого провадження на 30 днів (а.с.104-105).

За ухвалою від 10.10.2019р. суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Про час та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями від 12.07.2019р., від 03.09.2019р., від 19.09.2019р., від 11.10.2019р., від 25.10.2019р. та розписками сторін від 10.10.2019р., від 24.10.2019р.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази та пояснення, що містяться в матеріалах справи.

Судом також встановлено, що ПП «Караван» позовну заяву до Київського відділу державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області з такими ж вимогами подавав до Полтавського окружного адміністративного суду

Ухвалою від 27 травня 2019 року Полтавський окружний адміністративний суд відмовив у відкритті провадження в адміністративній справі № 440/1798/19 та роз`яснив, що розгляд даної справи відноситься до юрисдикції місцевого загального суду (Київського районного суду м. Полтави) в порядку цивільного судочинства (а.с.37-38).

ПП «Караван» позовну заяву до Київського відділу державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області з такими ж вимогами подавав до Київського районного суду м. Полтави.

Київського районного суду м. Полтави 06 червня 2019 року Київський районний суд м. Полтави відмовив у відкритті провадження в цивільній справі № 552/3206/19 та роз`яснив, що розгляд даної справи відноситься до юрисдикції господарських судів в порядку господарського судочинства (а.с.39).

Після чого ПП «Караван» звернувся з даною позовною заявою до Господарського суду Полтавської області.

Судом враховується правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 158/534/16-а (провадження № 11-835апп18) про те, якщо особа неодноразово зверталася до судів різної юрисдикцій, жоден з судів не прийняв до провадження справу, то з метою недопущення порушення права на доступ до правосуддя цей спір у відповідній справі має бути розглянуто судом, до якого звернулася особа.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі № 2а-4618/10/0308 (провадження № 11-201апп18), зазначив, що Європейський суд з прав людини констатував порушення «самої суті права заявника на доступ до суду», а отже, порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, указавши, що «заявниця опинилася в замкнутому колі, у ситуації, коли внутрішньодержавні суди вказували один на одного і відмовлялися розглядати її справу, зважаючи на нібито обмеження своїх судових повноважень. Внутрішньодержавні суди фактично залишили заявницю у судовому вакуумі без будь-якої вини з її сторони». Європейський суд з прав людини також наголосив, що погоджується з тим, що правила визначення юрисдикції, що застосовуються до різних судів у межах однієї мережі судових систем держав, безумовно, розроблені таким чином, щоб забезпечити належну реалізацію правосуддя. Заінтересовані держави повинні очікувати, що такі правила будуть застосовуватися. Однак ці правила або їх застосування не повинні обмежувати сторони у використанні доступного засобу правового захисту (рішення від 22 грудня 2009 року у справі «Безімянная проти Росії», заява № 21851/03).

Враховуючи, звернення ПП «Караван» за вирішенням цього спору до судів як адміністративної, так і цивільної юрисдикцій, які відмовили у розгляду позову та спрямували його до господарського суду, дана позовна заява була прийнята до розгляду Господарським судом Полтавської області.

В судовому засіданні 05.11.2019р. судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно з ч. 6 ст. 233, ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

28 грудня 2007 року між Акціонерним банком "Київська Русь" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 1776-03-07-2 за яким ОСОБА_1 отримав грошові кошти у розмірі 100000 грн. строком з 28 грудня 2007 року по 28 грудня 2010 року на придбання автомобіля вантажного сідлового тягачу марки SCANIA, модель R113М, 1992 року випуску, кузов № НОМЕР_1 (а.с.15).

ОСОБА_1 є власником транспортного засобу - вантажного сідлового тягачу марки SCANIA, модель R113М, 1992 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер: НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а.с.19) та обліковою карткою приватного ТЗ від 16.07.2011р. (а.с.123).

16 квітня 2008 року між Акціонерним банком "Київська Русь" та ОСОБА_1 укладено договір застави № 1096-01 в забезпечення своєчасного та належного виконання зобов`язань за договором про надання кредиту № 776-03-07-2 від 28.12.2007 року (а.с.16-17).

У відповідності до цього договору застави ОСОБА_1 предав у заставу Акціонерному банку "Київська Русь" транспортний засіб - вантажний сідловий тягач марки SCANIA, модель R113М, 1992 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер: НОМЕР_2 .

Реєстрація застави проведена 18.04.2008, що підтверджується витягом про реєстрацію у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 18206635 від 18.04.2008р. (а.с.18).

05.08.2019р. Київський районний суд м. Полтави прийняв заочне рішення у справі № 2-4140/2010 за позовом Акціонерного банку "Київська Русь" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, звернення стягнення на заставне майно, яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 1776-03-07-2 від 28.12.2007 у сумі 96728,99 грн. звернуто стягнення на предмет застави - транспортний засіб: вантажний сідловий тягач марки SCANIA, модель R113М, 1992 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер: НОМЕР_2 , на підставі договору застави № 1096-01 від 16.04.2018 (з врахуванням ухвал про виправлення описок від 04.02.2011 та від 10.10.2011); (а.с.20-22).

Відповідно до відмітки на рішенні, воно набрало законної сили (а.с.20).

30 липня 2014 року Полтавський окружний адміністративний суд у справі №816/2806/14 (за адміністративним позовом ПАТ «Київська Русь» до Київського ВДВС Полтавського МУЮ, ВДВС Полтавського РУЮ, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 про звільнення з-під арешту та скасування розшуку з заставного майна) виніс постанову, якою зняв арешт та скасував розшук з автомобіля марки: SCANIA, модель: R113M, типу вантажний сідловий тягач, 1992 року випуску, кузов: № НОМЕР_1 , реєстраційний номер: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 , оголошені та накладені постановою Київського ВДВС Полтавського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22 березня 2011 року по ВП №24835817, постановою Київського ВДВС Полтавського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20 грудня 2011 року по ВП №27255197, постановою Київського ВДВС Полтавського МУЮ про розшук майна боржника від 20 грудня 2011 року по ВП №2725519, постановою ВДВС Полтавського РУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 11 вересня 2012 року по ВП №34206731, постановою Київського ВДВС Полтавського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16 грудня 2013 року по ВП №40107026, постановою Київського ВДВС Полтавського МУЮ про розшук майна боржника від 25 лютого 2014 року по ВП № 39933950 (а.с.26-28).

Як свідчить Протокол електронного аукціону №UA-EA-2018-02-28-000030-a від 25 квітня 2018 року, Приватне підприємство «Караван» через електронний майданчик: dgf.prozorro.sale (Оператор електронних торгів: ТОВ «ЗАКУПКИ.ПРОМ.УА») придбало у власника активів ПАТ «Банк «Київська Русь» лот за № F29GL14378: право вимоги по Кредитному договору №1776-03-07-2 від 28 грудня 2007 року, укладеного з фізичною особою: забезпечення - житловий будинок з господарськими будівлями, загальною площею 18,6 кв.м., житловою площею 6,8 кв.м.; земельна ділянка площею 0,13 га., з кадастровим номером та цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; вантажний сідловин тягач марки: SCANIA, модель: R113M, 1992 року випуску, кузов: № НОМЕР_1 , реєстраційний номер: НОМЕР_2 ; одна порука фізичної особи.

13 червня 2018 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» (в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію) та ПП «Караван» був укладений Договір № UA-EA-2018-02-28-000030-a/42 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги.

Згідно п. 2.1. Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором банк відступає шляхом продажу новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги банку до позичальника/заставодавця, зазначеного у додатку № 1 до договору, надалі за текстом-позичальник/боржник, включаючи права вимоги до правонаступників боржника, спадкоємців боржника, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржникам або які зобов`язані виконати обов`язки боржника, за:

кредитним договором з усіма договорами про внесення змін та доповнень, що є невід`ємною частиною, надалі за текстом - «Основний договір»;

договором застави з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до нього, укладених з метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за основним договором, надалі за текстом - «договір забезпечення»;

Згідно п.2.2. Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за цим договором новий кредитор в день укладення цього договору набуває усі права кредитора за основним договором та договором забезпечення включаючи, проте не обмежуючись: право вимагати належного виконання боржником зобов`язань за основним договором та договором забезпечення неустойок у розмірах, вказаних у додатку № 1 до цього договору, передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань, відшкодування за договором страхування, тощо. Розмір прав вимогам, які переходять до нового кредитора, вказаний у додатку №1 до цього договору. Права кредитора за основним договором переходять до нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку /рахунків боржника, що надане банку відповідно до умов основного договору.

З моменту переходу права вимоги новий кредитор стає правонаступником банку у всіх судових справах та/ або виконавчих провадженнях щодо основного договору та договору забезпечення, права вимоги за якими відступаються за цим договором.

Позивач у позові зазначає, що в квітні місяці 2019 року йому стало відомо про існування таких постанов Київського відділу державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області у виконавчих провадженнях:

- постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 11 серпня 2011 року у виконавчому провадженні № 27255197 - стягувач ПАТ «Сведбанк».

- постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22 листопада 2011 року у виконавчому провадженні № 24835817 - стягувач ОСОБА_3 .

23 квітня 2019 року Приватне підприємство «Караван» звернулось до Київського відділу державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області з клопотанням про звільнення заставного майна з-під арешту та припиненням розшуку, шляхом винесення відповідних постанов (а.с.34).

Київський відділ державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області листом від 06 травня 2019 року № 2/786 повідомив ПП «Караван» про відсутність підстав для звільнення заставного майна з-під арешту та припинення розшуку (а.с.35).

У відзиві на позов Київський відділ державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області повідомив наступне:

- на виконанні у Київському ВДВС міста Полтава ГТУЮ у Полтавській області перебуває зведене виконавче провадження № 42239619, про стягнення з ОСОБА_1 на користь юридичних осіб боргу на загальну суму 77364,02 грн.;

- в період з 2011 по 2013 роки до складу зведеного виконавчого провадження також входили:

- виконавче провадження № 27255197 з примусового виконання виконавчого листа Київського районного суду від 26.07.2010 № 2-1513, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Сведбанк» (ТОВ «Вердикт Фінанс») боргу в розмірі 36 291,81 грн.,

- виконавче провадження № 24835817 з примусового виконання виконавчого листа Київського районного суду від 19.01.2011 № 2-640/10, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу в розмірі 63 872,00 грн.

- в межах виконавчих проваджень:

- постановою № 27255197 від 02.08.2011 та № 24835817 від 22.03.2011 накладено арешт на все майно боржника (а.с.77-84);

-постановою № 24835817 від 22.11.2011 накладено арешт на транспортні засоби боржника TOYOTA CAMRY ДНЗ НОМЕР_4 та SCANIA, модель R113М, ДНЗ НОМЕР_2,

- постановою № 27255197 від 11.01.2012 та № 24835817 від 22.11.2011 оголошено в розшук транспортні засоби боржника TOYOTA CAMRY ДНЗ НОМЕР_4 та SCANIA, модель R113M, ДНЗ НОМЕР_2 (а.с.77-84).

- постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 30.07.2014 у справі № 816/2806/14 знято арешт та скасовано розшук з автомобіля SCANIA, модель R113M, типу вантажний сідловий тягач, 1992 року випуску, оголошений та накладений постановами Київського ВДВС Полтавського МУЮ від 22 березня 2011 року № 24835817, від 20 грудня 2011 року № 27255197, від 20 грудня 2011 року № 27255197, від 11 вересня 2012 року № 34206731 року, від 16 грудня 2013 року № 40107026, від 25 лютого 2014 року № 39933950 (а.с.66-89).

Згідно інформації, наданої Регіональним сервісним центром в Полтавській області від 06.09.2019р. (вхід. № 9697 від 12.09.2019р.), на даний час щодо спірного транспортного засобу обліковуються такі арешти:

-за зверненням Київського ВДВС ПОЛТ МУЮ від 22.11.2011р. № 50012,

-за зверненням Київського ВДВС ПОЛТ МУЮ від 11.08.2011р. № 15/62220,

-за зверненням Банку Київська Русь від 11.02.2010р. № 1318-89/02,

-за зверненням Київського ВДВС ПОЛТ МУЮ від 22.11.2011р. № 19/50011 (а.с.124).

Позивач у позові прохає зняти арешт та скасувати розшук з автомобіля марки: SCANIA, модель: R113M, тішу вантажний сідловий тягач, 1992 року випуску, кузов: № НОМЕР_1 , реєстраційний номер: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що:

- арешт рухомого майна та оголошення заборони на його відчуження, застосовані відповідачем на виконання рішень суду, фактично позбавляє ПП «Караван» права розпоряджатися своїм майном, що у даному випадку має суттєвий негативний вплив на юридичну визначеність у сфері особистих прав і цивільних правовідносин, що порушує принцип, закріплений у ст. 1 Першого Протоколу Конвенції та справедливий баланс між інтересами захисту права власності та загальними інтересами.

- дії Київського відділу державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області в частині не звільнення з-під арешту та скасування розшуку з заставного майна є неправомірними та такими, що порушують права ГІП «Караван», як нового кредитора та заставодержателя.

- позивач має вищий пріоритет щодо заставного майна (є обтяжувачем з вищим пріоритетом), що виключає передбачену ст. 51 ЗУ «Про виконавче провадження» можливість звернення стягнення на транспортний засіб для задоволення вимог інших стягувачів, які не є заставодержателями, у зв`язку з чим накладений відповідачем арешт на автомобіль є незаконним.

При вирішенні спору суд зазначає наступне.

Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

В частині першій та другій статті 57 Закону України від 21 квітня 1999 року N 606-XIV «Про виконавче провадження» (який діяв на дату вчинення арешту) вказано, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Згідно з ч. 1 ст. 23 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції станом на дату вчинення реєстрації спірного обтяження) державна реєстрація обмежень речових прав на нерухоме майно проводиться органом державної реєстрації прав, зокрема, на підставі постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно.

Отже, у даному випадку Київський відділ державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, накладаючи арешт на спірне майно, діяв як суб`єкт владних повноважень, реалізовуючи надані йому повноваження.

Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено підстави для зняття арешту з майна:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

В ч. 3 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» вказано, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається.

Згідно витягу з Автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавчі документи у виконавчих провадженнях № 27255197 та № 24835817 були повернуті стягувачам на підставі ч.7 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки транспортний засіб боржника не був виявлений протягом року з дня оголошення розшуку.

Вказана підстава не має наслідку у вигляді зняття арешту та припинення розшуку майна.

Отже, згідно вимог діючого законодавства відповідач не міг вчинити дії щодо зняття арешту зі спірного майна.

Таким чином, відповідач не вчинив неправомірних дій стосовно спірного майна; він не є тією особою, яка порушує права позивача щодо спірного майна.

На даний час відповідач не вступав з позивачем у цивільно-правові відносини щодо спірного майна, він не володіє цим майном та не вчиняє перешкод в його користуванні.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач реалізував свої владні повноваження щодо накладення арешту на майно. Доказів неправомірності дій відповідача на дату накладення арешту позивач суду не надав.

Позивач в даному випадку не може розпоряджатися спірним майном не внаслідок цивільно-правових дій відповідача щодо цього майна, а внаслідок реалізації ним своїх владних повноважень.

Відповідач не оспорює прав позивача на спірне майно, фактично не утримує це майно.

Своїми діями відповідач реалізовував надані йому повноваження.

Отже, Київський відділ державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області є неналежним відповідачем у даній справі у господарському процесі.

Позивач не є стороною виконавчого провадження в межах якого, накладено арешт на спірне майно; позивач не є власником цього майна. Позивач, звертаючись із даним позовом, вказує на порушення його права пріоритету на отримання заставного майна.

Отже, слід врахувати правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 03.07.20189 у справі № 826/14603/17 про визнання протиправною та скасування постанови про арешт майна боржника за позовом особи, яка не є ні стороною, ні іншим учасником виконавчого провадження. ВП ВС у постанові від 3.07.2019 зазначила, що коли суд господарської юрисдикції ухвалив рішення в межах предмета спору, а державний виконавець на стадії виконання цього рішення використав свої повноваження, як-от: наклав арешт на майно боржника, оголосив обмеження на його відчуження й таким чином порушив право чи пріоритет на це майно третьої особи (особи, яка не була стороною чи учасником провадження в господарському суді та не є стягувачем чи боржником у виконавчому провадженні), то є підстави презюмувати, що в такому правовому відношенні державний виконавець діє як публічна посадова особа, здійснює насамперед публічно-владні, обов`язкові управлінські функції, які нерідко забезпечуються примусом. У цьому разі державний виконавець набуває статусу посадової особи - суб`єкта владних повноважень. Отже, якщо суб`єкт владних повноважень порушує право чи законні інтереси, зокрема юридичної особи, що спричиняє спір саме у сфері публічно-правових відносин, остання вправі звернутися до суду адміністративної юрисдикції. Адже саме цей суд є тим органом, юрисдикція якого поширюється на справи в публічно-правових спорах юрособи із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішення, дій чи бездіяльності.

Крім того, для розгляду справи у господарському суді, виходячи зі змісту спірних правовідносин, відповідачами у справу слід залучати власника майна та особу, в інтересах якої накладено арешт на майно.

Разом з тим, суд не може залучити до участі у даній справі власника майна, оскільки він виступає у спірних відносинах як фізична особа, а не як суб`єкт підприємницької діяльності.

Також, з матеріалів справи вбачається, що спірний арешт майна накладався на виконання рішення загальних місцевих судів, а не господарського суду, а договір застави був укладений на забезпечення виконання зобов`язання фізичної особи, а не як суб`єкта підприємницької діяльності.

Таким чином, позивачем обрано не той спосіб захисту порушеного права, оскільки відповідач не перебуває в цивільних чи господарських відносинах з позивачем стосовно спірного майна та фактично не чинить перешкод позивачу у користуванні та розпорядження майном.

З огляду на викладене, у позові слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (через Господарський суд Полтавської області).

Дата складення повного судового рішення: 11.11.2019.

Суддя Т. М. Безрук