ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.11.2019 Справа № 905/1370/19

Господарський суд Донецької області у складі:

судді Фурсової С.М.,

при секретарі судового засідання Корецькій А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду справу за позовом акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, місто Київ, вулиця Б.Хмельницького, будинок №6; )

до комунального підприємства «Тепломережа» (83049, місто Донецьк, вулиця Куйбишева, будинок №109; )

про стягнення 1 424 734,62 гривень,-

за участю представників сторін:

від позивача: Єфременко О.О. (адвокат за довіреністю №14-192 від 17.05.19)

від відповідача: не з`явився

С У Т Ь С П О Р У

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою до комунального підприємства «Тепломережа» про стягнення 1 424 734,62 гривень, з яких: 461 159,05 гривень пені, 443 648,72 гривень 3% річних, 519 926,85 гривень інфляційних втрат.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу №15/08/12-БО від 06.07.2012 в частині своєчасної оплати фактично переданого газу за серпень-грудень 2012 року, у зв`язку з чим позивачем нараховано пеню, інфляційні та річні.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 29.07.2019 відкрито провадження по справі №905/1370/19, вирішено розглядати її за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 20.08.2019.

Ухвалою господарського суду від 20.08.2019 у зв`язку з перебуванням відповідача у місті Донецьку, судом вирішено продовжити відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву, на підставі чого відкладено підготовче засідання на 03.09.2019.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 03.09.2019, судом продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, відкладено підготовче засідання на 03.10.2019, продовжено сторонам строк на подання заяв по суті спору.

Ухвалою суду від 03.10.2019 відкладено підготовче засідання на 15.10.2019, продовжено сторонам строк на подання заяв по суті спору.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 15.10.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 04.11.2019.

Ухвалою суду від 04.11.2019, судом відкладено розгляд справи по суті на 18.11.2019.

У судовому засідання 18.11.2019 представник позивача наполягав на задоволенні позову в повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві. Повідомив суду про зміну поштового індексу в юридичній адресі позивача та організаційно правової форми установи позивача.

Відповідач явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, своїм правом на подання відзиву по справі не скористався, в інший спосіб своєї позиції не довів.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.9 ст.165 ГПК України).

Одночасно, за висновками суду, комунальне підприємство «Тепломережа» було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи з урахуванням наступних обставин.

За приписами статті 122 Господарського процесуального кодексу України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Згідно з відомостями, які наявні у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням комунального підприємства «Тепломережа» є: 83049, місто Донецьк, вулиця Куйбишева, будинок №109.

У відповідності до листів Харківської дирекції Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» відділення поштового зв`язку призупинили приймання та пересилання поштових відправлень на адресу населених пунктів Донецької та Луганської областей, у т.ч. м. Донецьк.

З огляду на те, що відповідач знаходиться на території, на яку не здійснюється пересилання поштової кореспонденції, на офіційному веб-порталі «Судова влада України» (dn.arbitr.gov.ua) розміщувались оголошення про дату та час судових засідань у справі №905/1370/19.

Таким чином, господарським судом було вжито всіх можливих та залежних від суду заходів для повідомлення відповідача про день, місце та час всіх судових засідань.

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне розглянути справу за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд

В С Т А Н О В И В

06 липня 2012 року між публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі по тексту позивач або продавець) та комунальним підприємством «Тепломережа» (далі по тексту відповідач або покупець) було укладено договір купівлі-продажу природного газу №15/08/12-БО (далі по тексту Договір), за умовами якого продавець зобов`язується передати у власність покупцю у 2012 році природний газ, ввезений на митну територію України продавцем за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити цей природний газ, на умовах цього Договору (пункт 1.1 Договору).

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України (далі по тексту ГК України), статей 11, 202, 509 ЦК України, і згідно статті 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до пункту 1.2 Договору, газ, що продається за цим Договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами.

Сторонами у пункті 2.1 Договору узгоджено, що продавець передає покупцеві з 01 серпня 2012 року по 31 грудня 2012 року газ обсягом до 3 770,0 тис.куб.м., в щомісячних обсягах вказаних у даному пункті.

Приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця. Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов`язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірника акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використання газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов`язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаних уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акт є підставою для остаточних розрахунків між сторонами (пункти 3.3, 3.4 Договору).

Ціна газу узгоджена сторонами у розділі 5 Договору.

Оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (пункт 6.1 Договору).

У пункті 9.3. договору сторони узгодили строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків, річних, встановлюється тривалістю у 5 років.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу з 01 серпня 2012 року по 31 грудня 2012 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (пункт 11.1 Договору).

Рішенням господарського суду Донецької області від 24.06.2014 у справі

№905/2907/14 стягнуто з комунального підприємства «Тепломережа» на користь публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 105 082,27 гривень пені, 851 938,03 гривень штрафу, 131 396,74 гривень 3% річних, 19 921,18 гривень інфляційних втрат.

Згідно ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.

Отже, рішення господарського суду від 24.06.2014 у справі

№905/2907/14 має преюдиціальне значення, а встановлені ним факти повторного доведення не потребують, тобто наявність у комунального підприємства «Тепломережа» перед публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу №15/08/12-БО у вигляді штрафу, пені станом на 10.04.2013, 3 % річних станом на 10.04.2013, інфляційних нарахувань станом на січень 2013 року.

Оцінивши договір, з якого виникли права та обов`язки сторін, господарський суд дійшов висновку, що укладений між сторонами правочин підпадає під правове регулювання норм статей 712, 655-697 ЦК України та статей 264-271 ГК України.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей встановлених цим Кодексом, що передбачено приписами другого абзацу пункту першого статті 193 ГК України.

Частиною другою статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами частини першої статті 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередньої оплати), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк на встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Частина перша статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною другою наведеної статті визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами статей 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За відсутності інших підстав, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України).

Як випливає з правової позиції Верхового Суду України, висловленої в постановах № 6-49цс12 від 06.06.2012; № 6-40цс11 від 14.11.2011, правовідношення, в якому боржник зобов`язаний передати гроші як предмет договору або сплатити їх як ціну договору, є грошовими зобов`язаннями.

Господарським судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за Договором виконав належним чином, а саме поставив відповідачу природний газ, що підтверджується підписаним актом приймання-передачі, а відповідач порушив умови Договору та не здійснив своєчасну оплату вартості отриманого природного газу, допустивши порушення строків розрахунків, що й зумовило звернення позивача до господарського суду з цим позовом.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати поставленого у 2012 році природного газу, позивач звернувся до господарського суду та просить стягнути з відповідача 461 159,05 гривень пені за період з 11.04.2013 по 13.07.2013.

Згідно з частиною першою статті 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (стаття 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

За приписами статей 611, 612 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Зобов`язання можуть забезпечуватись неустойкою, якою є відповідно до статті 549 ЦК України, сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України, статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» та частиною шостою статті 232 ГК України.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання, що передбачено частиною першою статті 550 ЦК України.

Частиною першою статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 22.11.1996 № 543-96-ВР, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 вказаного Закону).

У пункті 7.2 Договору визначено, що у разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов цього Договору, він зобов`язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

При цьому, враховуючи встановлені у рішенні господарського суду Донецької області від 24.06.2014 у справі № 905/2907/14 факти, суд виходить з наступного.

Перевіривши розрахунок позивача в частині нарахування пені, господарський суд дійшов висновку, що він є арифметично вірним, а тому заявлена сума пені 1 817,25 гривень підлягає стягненню в заявленому розмірі.

Також, позивачем заявлені до стягнення 3% річних за період з 11.04.2013 по 01.04.2014 в розмірі 443 648,72 гривень та інфляційні втрати за період квітень 2013 березень 2014 року в розмірі 519 926,85 гривень.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дослідивши поданий розрахунок трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань, господарським судом встановлено, що він є арифметично не вірним, оскільки позивачем помилково в період розрахунку 3% річних включено день фактичної оплати, в при розрахунку інфляційних втрат за зобов`язаннями вересня 2012 року не враховано часткову оплату заборгованості здійснену 31.01.2013 в сумі 10 409,53 гривень.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відтак, суд зобов`язаний належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - зроблений позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного суду у постанові від 04.06.2019 у справі №916/190/18.

За здійсненим господарським судом перерахунком, виконаним за допомогою програми інформаційно-пошукової системи «ЛІГА Закон», розмір 3% річних за порушення строків оплати спожитого газу, становить 442 402,51 гривень, з розрахунку:

- за зобов`язаннями вересня 2012 року за період з 11.04.2013 по 31.03.2014 на суму боргу 145 320,43 гривень 4 240,17 гривень;

- за зобов`язаннями жовтня 2012 року за період з 11.04.2013 по 31.03.2014 на суму боргу 145 320,43 гривень 61 283,77 гривень;

- за зобов`язаннями листопада 2012 року за період з 11.04.2013 по 31.03.2014 на суму боргу 145 320,43 гривень 138 040,01 гривень;

- за зобов`язаннями грудня 2012 року за період з 11.04.2013 по 31.03.2014 на суму боргу 145 320,43 гривень 238 838,56 гривень.

За здійсненим господарським судом перерахунком, виконаним за допомогою програми інформаційно-пошукової системи «ЛІГА Закон», розмір інфляційних втрат за порушення строків оплати спожитого газу за зобов`язаннями вересня 2012 року за період з квітня 2013 по березень 2014 року на суму боргу 145 320,43 гривень становить 4 797 гривень, в іншій частині розрахунок інфляційних втрат є вірним.

Розмір інфляційних втрат здійсненим господарським судом перерахунком за період квітень 2013 березень 2014 року становить 519 570,14 гривень.

За таких обставин позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у визначеному судом розмірі.

За положеннями статті 129 ГПК України, судові витрати покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 96, 129, 185, 191, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р I Ш И В

Позовні вимоги акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до комунального підприємства «Тепломережа» про стягнення 1 424 734,62 гривень, з яких: 461 159,05 гривень пені, 443 648,72 гривень 3% річних, 519 926,85 гривень інфляційних втрат задовольнити частково.

Стягнути з комунального підприємства «Тепломережа» (83049, місто Донецьк, вулиця Куйбишева, будинок №109; ) на користь акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, місто Київ, вулиця Б.Хмельницького, будинок №6; ) 461 159,05 гривень пені, 442 402,51 гривень 3% річних, 519 570,14 гривень інфляційних втрат, а також 30 559,88 гривень судового збору.

У задоволенні позовних вимог в частині стягнення 1 246,21 гривень 3% річних, 356,1 гривень інфляційних втрат - відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 18.11.2019 проголошено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 19.11.2019.

Позивач: акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, місто Київ, вулиця Б.Хмельницького, будинок №6; )

Відповідач: комунальне підприємство «Тепломережа» (83049, місто Донецьк, вулиця Куйбишева, будинок №109; )

Суддя С.М. Фурсова