ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2019м. ДніпроСправа № 904/465/19
за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Департаменту транспорту та транспортної інфраструктури Дніпровської міської ради

про стягнення 3 348 050,39 грн.

Суддя Юзіков С.Г.

При секретарі судового засідання: Кулебі Т.Ю.

Представники:

Позивача - Руденко С.О. дов. № 1125 від 06.08.19р.

Відповідача - Власенко О.В. дов. № 9/9-156 від 22.04.19р.

Третьої особи - ОСОБА_2 дов. № 7/10-3717 від 21.12.18р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 3 348 050,39 грн. збитків за пільгове перевезення пасажирів за 1 квартал 2018 року.

Відповідач позов заперечує, мотивуючи тим, що Департамент транспорту є бюджетною організацією і керується у своїй діяльності Бюджетним кодексом України. Частиною 1, 3, 4 ст. 48 Бюджетного кодексу України передбачено, що розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов`язань минулих років, довгострокових зобов`язань за енергосервісом, узятих на облік органами Казначейства України. Розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, за якими розпорядником бюджетних коштів взято зобов`язання без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), є недійсним. За такими операціями не виникають бюджетні зобов`язання та не утворюється бюджетна заборгованість. Як вбачається з позовної заяви, договору про компенсацію збитків за пільгові перевезення громадянам Департаментом транспорту та позивачем не укладалося. Оскільки заявлена сума стягнення сформована на підставі власних розрахунків Позивача, без посилання на відповідний договір або рішення міської ради щодо затвердження видатків з міського бюджету на компенсацію вищезазначених збитків, то позовні вимоги необґрунтовані. Відповідач вважає, що Позивач звернувся до суду з вимогою до неналежного Відповідача, оскільки, відповідно до п.3 ч.1 ст. 91 Бюджетного кодексу України до видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення: компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян. В той же час, Департамент транспорту є виконавчим органом Дніпровської міської ради, який ані відповідно до положення, ані відповідно до Закону не має повноважень у сфері соціального захисту та соціального забезпечення. Крім цього, згідно з додатком до наказу Міністерства праці та соціальної політики України №535 від 04.10.07р., підприємства та організації, що надають послуги, формують та надають до управлінь праці та соціального захисту населення розрахунки на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг окремим категоріям громадян, у вигляді файлів DBF або TXT-формату. Розрахунки сформовані відповідно до Порядку розрахунку обсягів компенсаційних виплат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, затвердженого постановою КМУ №1359 від 16.12.09р. Проте, відповідно до наказу Міністерства праці та соціальної політики України №535 від 04.10.07р., Позивач має надавати розрахунки на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг окремим категоріям громадян, у вигляді файлів DBF або TXT-формату. Згідно з ч.6 ст. 9 Закону України "Про залізничний транспорт" для захисту інтересів окремих категорій громадян на пасажирських перевезеннях, у тому числі приміських, можуть передбачатися пільгові тарифи. Збитки залізничного транспорту загального користування від їх використання відшкодовуються за рахунок державного або місцевих бюджетів залежно від того, яким органом прийнято рішення щодо введення відповідних пільг. Позивачем не надано відповідного посилання на рішення Дніпровської міської ради, або її виконавчого комітету про передбачення видатків з міського бюджету на зазначені заходи. З урахуванням викладеного, враховуючи положення ст. 91 Бюджетного кодексу України, відповідно до якої фінансування зазначених заходів можливе з місцевих бюджетів усіх рівнів, Відповідачеві є незрозумілим звернення до суду з вимогою до департаменту транспорту. Так, Позивач вправі звернутися з аналогічними вимогами до Дніпропетровської обласної ради. Відтак, з урахуванням відсутності бюджетних асигнувань на зазначені цілі у Департаменту транспорту, Відповідач вважає, що звернення до суду із вимогами до Департаменту транспорту є безпідставними і передчасними, оскільки таке звернення не спирається на прийняте рішення органу місцевого самоврядування, або іншого органу державної влади про передбачення видатків на зазначені цілі. У позовній заяві наведено посилання на п.3 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.02р., згідно з яким головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належить питання праці та соціального захисту населення. В той же час, Департамент транспорту не є виконавчим органом міської ради, до компетенції якого належить питання праці та соціального захисту населення. У позовній заяві наведено посилання на ст. 9 Закону України "Про залізничний транспорт", відповідно до якої встановлення тарифів на перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу залізничним транспортом (за винятком приміських пасажирських перевезень) у межах України здійснюється на підставі бюджетної, цінової та тарифної політики у порядку, що визначає Кабінет Міністрів України. Тарифи на перевезення пасажирів і багажу у приміському сполученні встановлюються відповідними залізницями за погодженням з місцевими органами виконавчої влади. В той же час, ані з Департаментом транспорту, ані з Дніпровською міською радою не погоджуються тарифи на перевезення пасажирів і багажу у приміському сполученні, що само по собі включає обов`язок Відповідача на компенсацію понесених збитків. Виходячи з правової природи ст. 91 Бюджетного кодексу України та інших нормативно-правових актів, на які посилається Позивач, ніде не закріплено саме обов`язку міської ради чи її виконавчих органів на фінансування видатків щодо компенсації збитків за перевезення залізничним транспортом, оскільки усюди зазначено такий вид фінансування як право, а не обов`язок.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 26.04.19р., з урахуванням заяви Відповідача, залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Дніпровську міську раду.

Позивач, у поясненнях та відповіді на відзив, зазначив, що правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію, закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії". Згідно з ч.1,2 ст. 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв`язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності. Відповідно до п.6 Порядку обслуговування громадян залізничним транспортом суб`єкти господарської діяльності, які займаються перевезенням та обслуговуванням пасажирів, повинні забезпечити надання пільг особам, які мають на це право згідно із законодавством України. Послуги з пільгового перевезення окремих категорій громадян встановлено, зокрема, Законами України: "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", "Про державну соціальну допомогу інвалідам та дітям інвалідам", "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні", "Про охорону дитинства"; Постановами Кабінету Міністрів України: "Про безплатний проїзд пенсіонерів на транспорті загального користування", "Про організаційні заходи щодо застосування Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", "Про порядок надання пільг, передбачених Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; Міжурядовою Угодою про взаємне визнання прав на пільговий проїзд для інвалідів та учасників Великої Вітчизняної війни, а також осіб, прирівняних до них, від 12.03.1993р. Крім цього, перелік категорій громадян, які користуються пільгами на залізничному транспорті міститься в додатку 2 до Правил перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України, затверджених Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №1196 від 27.12.06р. Чинним законодавством не передбачено обов`язкового укладення договору про відшкодування витрат за надані послуги залізничного транспорту пільговим категоріям громадян, а відповідно до ч.3 ст. 11 Цивільного кодексу України зобов`язання сторін можуть виникати безпосередньо із актів законодавства. Зазначені законодавчі акти закріплюють реалізацію державних гарантій певним категоріям громадян та встановлюють безумовний обов`язок підприємств залізничного транспорту надавати пільги визначеним категоріям громадян, у зв`язку з чим органи державної влади і місцевого самоврядування у порядку, встановленому законодавством, зобов`язані відшкодувати збитки підприємств від застосування пільг незалежно від наявності укладених договорів про відшкодування відповідних витрат. При цьому, Позивач вживав заходи, направлені на укладення договору на компенсацію за приміські залізничні перевезення пільгових категорій громадян на 2018 рік (лист №ДНЮ-03/727 від 14.12.17р.), однак, Відповідач відмовив в укладанні договору у зв`язку з відсутністю фінансування у бюджеті м. Дніпра на покриття збитків від перевезення пасажирів пільгової категорії залізничним транспортом на 2018 рік (лист №17/17-3 від 28.08.18р.). У відзиві на позов Відповідач зазначає, що він не може бути Відповідачем у справі, оскільки він не є виконавчим органом міської ради, до компетенції якого належить питання праці та соціального захисту та виконує виключно рішення Дніпровської міської ради. При цьому, постановою Кабінету Міністрів України №1359 від 16.12.09р. затверджено Порядок розрахунку обсягів компенсаційних виплат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян (далі порядок), який визначає механізм розрахунку обсягів компенсаційних виплат залізницям за пільгові перевезення окремих категорій громадян, яким таке право надано законом, що здійснюються за рахунок коштів місцевих бюджетів. У відповідності з п. 1.1., 1.4., 3.1 Положення про департамент транспорту та транспортної інфраструктури Дніпровської міської ради, затвердженого рішенням Дніпровської міської ради №48/36 від 24.10.18р., департамент транспорту та транспортної інфраструктури Дніпровської міської ради є виконавчим органом Дніпровської міської ради. Департамент є юридичною особою. Департамент, відповідно до покладених на нього завдань здійснює, зокрема, такі повноваження: виконання функцій головного розпорядника бюджетних коштів у галузі транспорту та транспортної інфраструктури. В свою чергу, у відповідності до положень п.9,10 Порядку розрахунків обсягів компенсаційних виплат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1359 від 16.12.09р. для компенсації недоотриманих коштів складається облікова форма для органу виконавчої влади, який є головним розпорядником бюджетних коштів, передбачених на цю мету державним бюджетом та органу виконавчої влади, який є головним розпорядником коштів, виділених місцевим бюджетом. Залізниці подають відповідним головним розпорядникам коштів рахунок на суму, яка підлягає компенсації та облікові форми. В той же час, твердження Відповідача про те, що він не може здійснювати компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремим категоріям громадян за позовом у даній справі, оскільки не має повноважень у сфері соціального захисту та соціального забезпечення, спростовуються бюджетним запитом на 2019-2021 роки Департаменту транспорту та транспортної інфраструктури ДМР згідно з яким на 2017, 2019, 2020 та 2021 роки розроблено відповідний бюджетний запит на компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремим категоріям громадян на залізничному транспорті. У визначенні сум збитків від пільгових перевезень приміським залізничним транспортом Позивач керується Порядком розрахунку обсягів компенсаційних виплат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, затвердженим Постановою КМУ №1359 від 16.12.09р. Виходячи з положень п.3-5, 7, 9, 10 Порядку, облік пільгових категорій на залізничному транспорті здійснюється за виданими безкоштовними (пільговими) проїзними документами, які оформлюються на підставі відповідного посвідчення за кожною категорією. Сума недоотриманих доходних надходжень розраховується автоматизовано за кожним пільговим (безкоштовним) квитком у залежності від маршруту прямування згідно з діючими тарифами та включається до місячної станційної звітності області, на території якої був придбаний пільговий проїзний документ (квиток), незалежно від місця проживання (навчання) пасажира. На підставі звітності залізниці формують облікові форми, відповідно до яких головним розпорядником коштів виставляються рахунки. В облікових формах зазначено фактичну кількість оформлених пільгових проїзних квитків та відповідну недоотриману суму коштів за перевезення фактичної кількості пільговиків. Посилання Відповідача на наказ Міністерства праці та соціальної політики України від 04.10.07р. №535, відповідно до якого підприємства та організації, що надають послуги, формують та надають до управлінь праці та соціального захисту населення розрахунки на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг окремим категоріям громадян, у вигляді файлів DBF або TXT-формату є такими, що не відповідають нормам чинного законодавства та суперечать Порядку №1359. Надані Позивачем облікові форми відповідають затвердженій Постановою КМУ №1359 типовій формі. Норми чинного законодавства покладають на Відповідача обов`язок компенсувати підтверджені обліковими формами недоотримані Позивачем кошти за перевезення пільгової категорії населення в повному обсязі.

У запереченнях на відповідь на відзив Відповідач вказав, що у відповіді на відзив Позивач підтверджує правомірність внесених даних до облікових форм копіями документів: копіями змінних звітів касира по типам пільг, контрольних стрічок, касових стрічок з РРО. По-перше, згідно наданих копій документів вбачається, що останні містять інформацію тільки за 15 днів січня 2018р., на загальну суму 21 033,73 грн., хоча Позивач просить стягнути збитки за період 3 місяців і на суму 3 348 050,39 грн. По-друге, надані Позивачем контрольні стрічки мають відомості про пункт продажу квитка пасажиру, що також є, на думку Відповідача, пунктом відправки - в таблиці "рядок під №9", що має назву "Від". Так, проаналізувавши зазначені дані, на прикладі "Контрольної стрічки від 18.01.18р." Відповідач прийшов до висновку, що безпосередньо з міста Дніпро не було жодного відправлення пасажирів. Так, Департамент транспорту та транспортної інфраструктури Дніпровської міської ради, відповідно до Положення про департамент - є виконавчим органом Дніпровської міської ради, а тому повноваження останнього, закріплені рішенням міської ради, а також відповідно і нормами Закону України "про місцеве самоврядування", в тому числі і як головного розпорядника бюджетних коштів, розповсюджуються виключно на місто Дніпро. Відповідач є бюджетною установою, в тлумаченні ст. 2 Бюджетного кодексу України. Частинами 1,3,4 ст. 48 Бюджетного кодексу України передбачено, що розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов`язань минулих років, довгострокових зобов`язань за енергосервісом, узятих на облік органами Казначейства України. Розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, за якими розпорядником бюджетних коштів взято зобов`язання без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим кодексом та законом по Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), є недійсним. Саме тому, компенсація Відповідачем збитків за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, якщо такі пільгові квитки було придбано не в місті Дніпро, є перевищенням повноважень та прямим порушенням норм чинного законодавства.

У поясненнях на заперечення на відповідь на відзив Позивач зазначив, що Відповідач у своїх запереченнях на відповідь на відзив визнає, що обов`язок здійснення компенсації збитків за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян по квиткам, придбаним в м. Дніпрі, покладено саме на Відповідача. Позивачем стягуються збитки за пільгові перевезення громадян залізничним транспортом у розмірі 3 871 915,77 грн. по станціях продажу квитків - РПЧ-1 Дніпропетровськ, Дніпропетровськ, Горяїнове, Сухачівка, Зустрічна, НД Вузол, Нижньодніпровськ, Дніпропетровськ Південний. Таким чином, всі станції, де було реалізовано залізничні квитки за спірними відносинами перебувають у безпосередній територіальній компетенції по відшкодуванню збитків за перевезення окремих категорій громадян залізничним транспортом Відповідача у даній справі, що підтверджується й твердженнями самого Відповідача про розповсюдження на нього обов`язку щодо відшкодування збитків за пільгові перевезення громадян по квиткам придбаним у м. Дніпрі. Посилання Відповідача на той факт, що у наданих Позивачем копіях контрольних стрічок містяться відомості про пункт відправки (рядок під №9 в таблиці, що має назву "Від"), що вказує начебто на той факт, що безпосередньо з міста Дніпро не було жодного відправлення пасажирів, є таким, що не можуть бути підставою для звільнення Відповідача від обов`язку виконання покладених на нього нормами чинного законодавства зобов`язань з відшкодування збитків за пільгові перевезення окремих категорій громадян залізничним транспортом, як на головного розпорядника бюджетних коштів у галузі транспорту та транспортної інфраструктури відповідно до Положення про департамент транспорту та транспортної інфраструктури Дніпровської міської ради, оскільки, надані документи підтверджують саме факт придбання квитків на станціях по яких здійснюється відшкодування збитків за пільгове перевезення громадян саме Відповідачем. Сума недоотриманих коштів включається до місячної станційної звітності області, на території якої був придбаний пільговий проїзний документ (квиток), незалежно від місця проживання (навчання) пасажира.

Позивач подав клопотання про залучення доказів, а саме: дискового носія із електронними даними, у яких міститься, в тому числі, інформація про кількість перевезених залізницею пасажирів пільгової категорії громадян, внесених до облікових форм, направлених Відповідачеві та за якими Відповідачем, згідно з чинним законодавством, мали бути відшкодовані кошти за перевезення пільгових категорій громадян перевізнику за 1 квартал 2018р. за видом "контрольні стрічки" з відомостями.

Суд, керується ч. 3 ст. 2 ГПК України, що кореспондується із ст. 129 Конституції України, за якою однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Згідно зі ст. 114 ГПК України суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

З урахуванням клопотань сторін, розгляд справи проводився у розумні строки для цієї справи.

У судовому засіданні досліджено надані сторонами докази, у тому числі інформацію з дискового носія.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач надає послуги перевезення пасажирів залізничним транспортом, окремі категорії громадян користуються відповідними пільгами при користування залізничним транспортом, зокрема, пільговими тарифами.

За даними Позивача, не спростованими Відповідачем, у межах м. Дніпро (Дніпровської міської ради) розташовані залізничні станції, на яких продають квитки пасажирам залізничного транспорту: РПЧ-1 Дніпропетровськ, Дніпропетровськ, Горяїнове, Сухачівка, Зустрічна, НД Вузол, Нижньодніпровськ, Дніпропетровськ Південний.

Відповідно до Положення Про департамент транспорту та транспортної інфраструктури Дніпровської міської ради, затвердженого Рішенням Дніпровської міської ради від 24.10.18р. № 48/36, Департамент транспорту та транспортної інфраструктури Дніпровської міської ради є виконавчим органом Дніпровської міської ради. До повноважень департаменту входить, зокрема, замовлення, організації, планування транспортного обслуговування населення міста; виконання функцій головного розпорядника бюджетних коштів у галузі транспорту та транспортної інфраструктури.

14.12.17р. Позивач звертався до Відповідача з пропозицією укласти договір стосовно компенсації за приміські залізничні перевезення пільгових категорій громадян м. Дніпро на 2018р., до звернення додавалися два примірники договору підписані Відповідачем. Наведене звернення, згідно з відміткою Відповідача, одержане ним того ж 14.12.17р.

На звернення Позивача, 28.02.18р. Відповідач надав відповідь про неможливість укладення зазначеного договору, у зв`язку з тим, що бюджетом м.Дніпро на 2018р. не передбачено фінансування на покриття збитків від перевезення пасажирів пільгової категорії залізничним транспортом.

Позивач звертався до Відповідача з листом від 27.11.18р. про направлення Відповідачеві пакету документів, необхідних для приймання на облік та відшкодування витрат, які понесла регіональна філія "Придніпровська залізниця" під час перевезень пільгової категорії громадян у І кварталі 2018р. (актів звіряння за І квартал, актів виконаних робіт, звітів за І квартал, рахунку за І квартал).

Відповідно до облікових форм про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, витрати на перевезення яких відшкодовуються з державного та місцевих бюджетів (за окремими категоріями пільговиків), за фактичну кількість перевезених пільговиків за період з 01.01.18р. по 31.03.18р. Позивач недоотримав 3 348 050,39 грн., а саме:

- облікова форма (учасники бойових дій 5 кат.): 3109 оформлених пільгових проїзних документів на загальну суму 86 325,98 грн.;

- облікова форма (пенсіонери 1 кат.): 120523 оформлених пільгових проїзних документів на загальну суму 2 896 822,53 грн.;

- облікова форма (інваліди 2 кат.): 11835 оформлених пільгових проїзних документів на загальну суму 292 951,18 грн.;

- облікова форма (діти з багатодітних сімей 3 кат.):2118 оформлених пільгових документів на загальну суму 56016,59 грн.;

- облікова форма (чорнобильці 1,2 категорії): 737 оформлених пільгових документів на загальну суму 15 934,11 грн.

На підтвердження даних, внесених у наведені облікові форми, Позивач надав копії контрольних касових стрічок, змінних звітів касира по типах пільг за 1 квартал 2018р.

Позивач не відшкодував Відповідачеві витрати Позивача за перевезення пільгових категорій громадян.

За розрахунками Позивача, борг Відповідача з компенсації за надані послуги пільговим категоріям громадян за період з 01.01.18р. по 31.03.18р. становить 3 348 050,39 грн.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права і обов`язки.

Згідно зі ст.7 Закону України "Про залізничний транспорт", відносини залізниць з місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування базуються на податковій і договірній основах відповідно до чинного законодавства України.

У статті 9 Закону України "Про залізничний транспорт" визначено, що встановлення тарифів на перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу залізничним транспортом (за винятком приміських пасажирських перевезень) у межах України здійснюється на підставі бюджетної, цінової та тарифної політики у порядку, що визначає Кабінет Міністрів України.

Тарифи на перевезення пасажирів і багажу у приміському сполученні встановлюються АТ "Укрзалізниця" за погодженням з місцевими органами виконавчої влади. При рівні тарифів, що не забезпечують рентабельності цих перевезень, збитки компенсуються із місцевих бюджетів.

Тарифи на залізничні перевезення встановлюються з урахуванням інвестиційної складової.

Для захисту інтересів окремих категорій громадян на пасажирських перевезеннях, у тому числі приміських, можуть передбачатися пільгові тарифи. Збитки залізничного транспорту загального користування від їх використання відшкодовуються за рахунок державного або місцевих бюджетів залежно від того, яким органом прийнято рішення щодо введення відповідних пільг.

Відповідно до ст. 102 Бюджетного кодексу України Видатки місцевих бюджетів, передбачені у підпункті "б" пункту 4 частини першої статті 89 цього Кодексу, проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.6 Порядку обслуговування громадян залізничним транспортом, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.1997 року №252 (далі Порядок №252) суб`єкти господарювання, які займаються перевезенням та обслуговуванням пасажирів, повинні забезпечити надання пільг особам, які мають на це право згідно з законодавством України.

Механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету визначений Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.02р. № 256 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету" (далі Постанова КМУ № 256).

Механізм розрахунку обсягів компенсаційних виплат залізницям за пільгові перевезення окремих категорій громадян, яким таке право надано законом, що здійснюється за рахунок коштів державного або місцевого бюджетів, а також субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на зазначені цілі встановлено Постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2009 року № 1359 "Про затвердження Порядку розрахунку обсягів компенсаційних виплат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян" (далі Постанова КМУ № 1359).

Пунктом 2 Постанови КМУ № 256 визначено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Пунктами 3, 4 Порядку, затвердженого Постановою КМУ № 256 встановлено, що головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, об`єднаних територіальних громад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (далі - головні розпорядники коштів). Перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться Державною казначейською службою згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов`язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій і допомоги населенню.

Згідно з п.5 цього Порядку, головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами надавачами фактичних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомам міських рад.

Пунктами 3-5, 7 Порядку, затвердженого Постановою КМУ № 1359 встановлено, що облік пільгових перевезень та визначення суми недоотриманих коштів від таких перевезень проводиться залізницями на підставі інформації автоматизованої системи керування пасажирськими перевезеннями та реєстраторів розрахункових операцій про оформлені та видані пасажирам безоплатні або пільгові проїзні документи (квитки); сума недоотриманих коштів обчислюється в автоматизованому режимі під час оформлення кожного безоплатного та пільгового проїзного документа (квитка) як різниця між повною вартістю проїзду, встановленою згідно з діючими тарифами для відповідного виду сполучення, маршруту прямування, категорії поїзда та вагона, і вартістю проїзду, що сплачує пасажир відповідно до наданих пільг; інформація про оформлені та видані пасажирам безоплатні та пільгові проїзні документи (квитки) включається до місячної станційної звітності. Сума недоотриманих коштів включається до місячної станційної звітності області, на території якої був придбаний пільговий проїзний документ (квиток), незалежно від місця проживання (навчання) пасажира.

Згідно з пунктом 9 Порядку, на підставі місячної станційної звітності залізниці складають облікову форму про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, витрати на перевезення яких відшкодовуються з державного або місцевих бюджетів, згідно з додатком. Для компенсації недоотриманих коштів облікова форма складається окремо для органу виконавчої влади, який є головним розпорядником бюджетних коштів, передбачених на цю мету державним бюджетом, та органу виконавчої влади, який є головним розпорядником коштів, виділених місцевим бюджетом;

Відповідно до пунктів 10, 11 Порядку залізниці не пізніше ніж 15-го числа місяця наступного звітного періоду подають відповідним головним розпорядникам коштів рахунок на суму, яка підлягає компенсації, та облікові форми; головні розпорядники коштів, передбачених на компенсаційні виплати, після надходження їх на власні рахунки у п`ятиденний строк перераховують зазначені кошти відповідній залізниці.

Частиною 1 ст. 193 ГК України унормовано, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч.2 ст. 193 ГК України).

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Пунктами 1, 6 ст. 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту тощо.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію, закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії".

Статтею 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" встановлено, що виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв`язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Соціальні пільги на пасажирські перевезення для ряду категорій громадян встановлено, зокрема, Міжурядовою Угодою про взаємне визнання права на пільговий проїзд для інвалідів та учасників Великої Вітчизняної війни, а також осіб, прирівняних до них від 12.03.1993 року, Законами України: "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", "Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам", "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про охорону дитинства", "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Згідно з ч. 6 ст. 48 Бюджетного кодексу України зобов`язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг по оплаті за надані послуги та компенсації громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються органами Державного казначейства України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень. Зазначена норма є спеціальною по відношенню до загальних положень частини 1- 4 статті 48 Бюджетного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

За змістом ч. 2 ст. 617 ЦК України, ч. 2 ст. 218 ГК України та рішення Європейського суду з прав людини від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність боржника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ст. 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач позов заперечує з наведених вище підстав.

Перевіривши доводи учасників справи, суд погоджується з Позивачем і не приймає заперечення Відповідача й позицію Третьої особи.

Так, відповідно до наведеного чинного законодавства Позивач зобов`язаний здійснювати перевезення пільгових категорій населення за пільговими тарифами.

Перевезення пасажирів пільгових категорій за пільговими тарифами підтверджується наявними у матеріалах справи доказами: обліковими формами, контрольними касовими стрічками, змінними звітами касира по типах пільг за 1 квартал 2018р.

Намагаючись врегулювати відносини з розпорядником бюджетних коштів у галузі транспорту та транспортної інфраструктури, Позивач 14.12.17р. звертався до Відповідача з пропозицією про укладання відповідного договору на 2018р. Однак, на звернення Позивача, 28.02.18р. Відповідач надав відповідь про неможливість укладення зазначеного договору, у зв`язку з тим, що бюджетом м.Дніпро на 2018р. не передбачено фінансування на покриття збитків від перевезення пасажирів пільгової категорії залізничним транспортом.

З листом від 27.11.18р. Позивач направив Відповідачеві документи, необхідних для приймання на облік та відшкодування витрат, які понесла регіональна філія "Придніпровська залізниця" під час перевезень пільгової категорії громадян у І кварталі 2018р. (актів звіряння за І квартал, актів виконаних робіт, звітів за І квартал, рахунку за І квартал).

Відповідно до облікових форм про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, витрати на перевезення яких відшкодовуються з державного та місцевих бюджетів (за окремими категоріями пільговиків), за фактичну кількість перевезених пільговиків за період з 01.01.18р. по 31.03.18р. Позивач недоотримав 3 348 050,39 грн.

Відповідач не надав контррозрахунку недоотриманих Позивачем коштів у зв`язку з перевезенням пасажирів пільгових категорій.

Позицію Відповідача про невідповідність формату розрахунків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг окремим категоріям громадян, а саме: форматам - DBF або TXT, суд не приймає, оскільки Відповідач не повідомляв Позивачеві про неприйнятність поданих ним розрахунків, крім того, формат інформації Позивача відповідає передбаченому постановою КМУ №1359 від 16.12.09р., також, на думку суду, форма не може превілюювати над суттю, направленою на реалізацію і захист права, у даному випадку, на передбачене чинним законодавством відшкодування витрат Позивача на перевезення пасажирів пільгової категорії.

Що ж до непогодження тарифів на перевезення пасажирів з міською радою, то Відповідач не надав належних і допустимих доказів невідповідності тарифів чинному законодавству.

Також суд не приймає заперечення Відповідача про безпідставне включення Позивачем до облікових форм послуги надані пасажирам з пунктами відправки не зі станцій, розташованих у межах м.Дніпро, а й за межами м. Дніпро, оскільки, квитки пасажирам пільгових категорій придбавалися саме на станціях розташованих у межах м.Дніпро, включення Позивачем до місячних облікових форм квитків придбаних саме на станціях у межах м. Дніпро відповідає п. 7 Порядку, затвердженого Постановою КМУ № 1359.

При цьому, на думку суду, твердження Відповідача, що він є неналежним Відповідачем у даній справі спростовуються Положенням про департамент транспорту та транспортної інфраструктури Дніпровської міської ради. Так, п.3.1 Положення про департамент транспорту та транспортної інфраструктури Дніпровської міської ради визначено, що Департамент відповідно до покладених на нього завдань стосовно транспорту, розвитку транспортної інфраструктури міста, організації будівництва метрополітену здійснює такі повноваження: … виконання функцій головного розпорядника бюджетних коштів у галузі транспорту та транспортної інфраструктури.

Приймаючи рішення, суд бере до уваги й те, що чинне законодавство України не передбачає обов`язковості укладення договору про відшкодування витрат за надані послуги пільговим категоріям громадян, оскільки зобов`язання сторін у даній справі виникають безпосередньо із закону і не залежать від їх бажання, що спростовує доводи Відповідача про необґрунтованість заявленого позову з огляду на відсутність укладеного сторонами договору, який врегульовував би спірні відносини.

Окрім того, законодавством не передбачена залежність розміру відшкодування від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, чи випадки повного або часткового звільнення від обов`язку здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах, оскільки надання пільг певним категоріям населення відбувається не внаслідок власної недбалості, чи власного бажання, а у відповідності до вимог законів України.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги, що саме Відповідач є розпорядника бюджетних коштів у галузі транспорту на території міської ради, що відсутність бюджетного фінансування Відповідача не може бути підставою невиконання ним своїх зобов`язань, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 129 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на Відповідача.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Департаменту транспорту та транспортної інфраструктури Дніпровської міської ради за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору про стягнення 3 348 050,39 грн. - Дніпровської міської ради - задовольнити.

Стягнути з Департаменту транспорту та транспортної інфраструктури Дніпровської міської ради, 49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 75 (код 40506227) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", 03680, м. Київ, вул. Тверська, 5 (код 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", 49038, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 108 ( код 40081237) 3 348 050,39 грн. - боргу, 50 220,76 грн. - судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, з дня його проголошення. Оскільки в судовому засіданні проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 11.11.2019

Суддя С.Г.Юзіков