ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2019 р. Справа№ 911/2465/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Дідиченко М.А.

при секретарі: Карпенко В.Р.

за участю представників сторін:

від позивача: Кучерявий С.В. (за довіреністю №161 від 25.05.19)

від відповідача 1: не з`явились

від відповідача 2: Бачугін К.В. (свідоцтво №3320)

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк"

на ухвалу господарського суду Київської області від 23.01.2019 року

у справі №911/2465/18 (суддя Карпечкін Т.П.)

за позовом публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк"

до 1. фізичної особи-підприємця Кравчука Ігоря Олександровича,

2. ОСОБА_1

про стягнення 842 189, 00 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року позивач - публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк" звернувся до господарського суду Київської області з позовом до відповідача 1 - Фізичної особи-підприємця Кравчука Ігоря Олександровича та відповідача 2 - ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № МСБ-31 від 31.10.2013 року в сумі 842 189,00 грн., з яких:

- заборгованість по кредиту строкова - 40 000,19 грн.;

- заборгованість по кредиту прострочена - 666 666,45 грн.;

- заборгованість по процентах прострочена - 135 522,49 грн.

21.01.2019 року позивач - публічне акціонерне товариство акціонерний банк "Укргазбанк" звернувся до господарського суду Київської області із заявою про забезпечення позову, в якій останній просив, забезпечити позов АБ «Укргазбанк» до ФОП Кравчук І.О., ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 842 189,00 грн. повністю накладенням арешту на майно, що належить ОСОБА_3 , а саме на:

- транспортний засіб марки HONDA CR-V, 2008 року выпуску, дата державної реєстрації 10.06.2008 року, об`єм двигуна 1997;

- трикімнатну квартиру, загальною площею 107 кв.м., жилою площею 55,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

- прибудоване нежитлове приміщення №40 - магазин промислових товарів з тамбуром, ганками та сходами , загальною площею 588,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- земельну ділянку, кадастровий номер :03:001:0029, площею 0,0383 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, за адресою АДРЕСА_2 ;

- нежитлове приміщення з окремим зовнішні входом та прибудовою, тамбуром, вхідним ґанком, загальною площею 149,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ;

- 1/3 частини квартири АДРЕСА_5 ;

- житловий будинок АДРЕСА_6 ;

- 1/5 частини трикімнатної квартири АДРЕСА_7 ;

- квартиру загальною площею 59,4 кв.м., житловою площею 28,7 кв., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_8 ;

- 1/2 частини квартири АДРЕСА_9 .

Забезпечити позов АБ «УКРГАЗБАНК» до ФОП Кравчук І.О . , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 842 189,00 грн. повністю накладенням арешту на майно, що належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), а саме на:

- транспортний засіб марки PEUGEOT 308, 2012 року випуску, дата державної реєстрації 06.02.2013 року , об`єм двигуна 1598;

- 3/6 частини квартири АДРЕСА_10 ;

- однокімнатну квартиру АДРЕСА_11 ;

- квартиру АДРЕСА_12 ;

- двокімнатну квартиру АДРЕСА_13 ;

- 1/4 частину квартири АДРЕСА_14 ;

- 1/2 частину квартири АДРЕСА_9 ;

- житловий будинок загальною площею 214,3 кв., житловою площею 104,7 кв.м., який знаходиться за адресою АДРЕСА_15 .

Ухвалою господарського суду Київської області від 23.01.2019 року у справі №911/2465/18 відмовлено у задоволенні заяви публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" про забезпечення позову.

Мотивуючи ухвалу, суд першої інстанції зазначив, що заявником не наведено обставин та не додано доказів, які свідчать про намір відповідача вживати заходи, спрямовані на ухилення від виконання рішення суду, приховання коштів чи майна, тощо. Крім того, заявником не обґрунтовано яким саме чином захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно відповідачів, сприятиме виконанню рішення у даній справі за вимогою про стягнення грошових коштів.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, публічне акціонерне товариства акціонерний банк "Укргазбанк" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду Київської області від 23.01.2019 року про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову скасувати, постановити нову, якою заяву ПАТ Акціонерний банк "Укргазбанк" про забезпечення вказаного позову задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначав, що відповідачі тривалий час ухиляються від виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором як позичальником , так і поручителем, а також з метою недопущення негативних для позивача обставин - реалізацією належного позичальнику та його поручителем нерухомого/рухомого майна третім особам, що в сукупності може ускладнити (унеможливити) виконання рішення суду в майбутньому, існує об`єктивна необхідність в забезпеченні позову шляхом накладення арешту на нерухоме та рухоме майно, за рахунок якого можуть бути задоволені вимоги банку.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2019, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" та призначено справу до розгляду.

У судовому засіданні 24.09.2019 р. представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, скасувати оскаржувану ухвалу та задовольнити заяву про забезпечення позову.

Представник відповідача 2 просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Представники відповідача 1 у судове засідання не з`явився, як свідчать матеріали справи про час та місце розгляду справи всі представники були повідомлені належним чином. (а.с.96-100 т.2)

Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи , належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Пунктом 2 ч.3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, судова колегія вважає можливим розглянути справу у відсутності представника відповідача 1 за наявними у справі доказами.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, колегія суддів дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що станом на момент подання заяви про забезпечення позову, позичальник та поручитель не виконують свої зобов`язання по кредитного договору. Враховуючи тривале ухилення від виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором як позичальником , так і поручителем, а також з метою недопущення негативних для позивача обставин, а саме реалізації належного позичальнику та його поручителю нерухомого/рухомого майна третім особам, що в сукупності може ускладнити (унеможливити) виконання рішення суду в майбутньому, існує об`єктивна необхідність в забезпеченні позову шляхом накладення арешту на нерухоме та рухоме майно, за рахунок якого можуть бути задоволені вимоги банку.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що обраний заявником спосіб забезпечення позову не співвідноситься з предметом позову, а отже відсутній зв`язок між заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, заходи про накладення арешту на майно, не є адекватними заявленим позовним вимогам, не відповідають принципу збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу, заявником не доведено, що невжиття заходів до забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком господарського суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Як визначено статтею 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч. 4 наведеної ст. 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок щодо утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При цьому, обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову.

Отже, у розумінні зазначених положень обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 73 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 14.06.2018 по справі №910/361/18.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач, всупереч положенням статей 76-79 ГПК України щодо належності, допустимості, достовірності та достатності доказів, не надав суду доказів того, що невжиття заходів, про які просить позивач, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Доводи позивача, як у заяві про забезпечення позову, так і у апеляційній скарзі зводяться виключно до того, що відповідач може вчинити дії, спрямовані на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення позову до суду.

Однак, позивачем при цьому не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинення відповідачем конкретних дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду та про можливе утруднення (унеможливлення) виконання рішення по справі.

Відтак, подана позивачем заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких суд міг би дійти висновку щодо обґрунтованості, доцільності та необхідності забезпечення позову у визначений заявником спосіб на даній стадії судового процесу.

Відповідно до ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, колегія суддів погоджується з ухвалою господарського суду Київської області від 23.01.2019 р. у справі № 911/2465/18, підстав для її скасування або зміни не вбачається.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" на ухвалу господарського суду Київської області від 23.01.2019 р. у справі № 911/2465/18 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Київської області від 23.01.2019 р. у справі № 911/2465/18 залишити без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

Матеріали оскарження № 911/2465/18 повернути до господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 11.11.2019 р.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Дідиченко