ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2019 року, м. Херсон, справа № 923/822/19

Господарський суд Херсонської області у складі судді Закуріна М. К., розглянувши справу

за позовом Приватної організації «Українська ліга авторських і суміжних прав»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шипярд1930»

про стягнення 54 332,94 грн,

у с т а н о в и в:

Дії та аргументи Позивача

23.09.2019 Приватна організація «Українська ліга авторських і суміжних прав» звернулася з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шипярд1930» про стягнення 54 332,94 грн, з яких: 27 000 грн основної заборгованості, 2 452,17 грн інфляційних, 880,77 грн річних та 23 000 грн штрафу, нарахованих у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за договором № КБР-33/07/17 від 01.07.2017.

У якості обґрунтування власної позиції Позивач вказав, що на підставі укладеного між сторонами договору Відповідач зобов`язаний був виплачувати винагороду за використання музичних творів у сумі 1 000 грн на місяць, але здійснив часткову оплату у сумі 1 000 грн, а тому заборгував 27 000 грн. У зв`язку з несвоєчасним виконанням грошового зобов`язання Позивачем нараховані 2 452,17 грн інфляційних, 880,77 грн річних та 23 000 грн штрафу.

Процесуальні дії та рішення суду

Ухвалою суду від 26.09.2019 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення та виклику учасників справи. Цією ж ухвалою Відповідачу встановлений строк (26.10.2019) для надання відзиву на позов, а Позивачу строк (03.11.2019) для відповіді на відзив.

Проте, у вказаний час Відповідач відзив на позов не надав. Вказана ухвала направлена відповідачу за його адресою у той же день та отримана ним 30.09.2019. Таким чином судом вжиті належні заходи щодо повідомлення Відповідача про заявлений до нього позов та судовий його розгляд.

При вирішенні питання порядку подачі доказів з метою їх подальшої оцінки при винесенні даного рішення, суд зазначає, що Позивачем дотримані вимоги частини 2 статті 80 Господарського процесуального кодексу України щодо подачі доказів разом із позовною заявою, а тому названі вище письмові докази прийняті судом до розгляду.

Суд також констатує, що сторонами не заявлено будь-яких процесуальних клопотань.

Установлені судом обставини

01.07.2017 між Приватною організацією «Українська ліга авторських і суміжних прав» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рівертайм», яке на даний час відповідно до Витягів із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 04.11.2019 має назву Товариство з обмеженою відповідальністю «Шипярд1930», укладений договір № КБР-33/07/17.

Основними умовами договору, які впливають на вирішення спору є наступні:

- «Користувач здійснює використання в комерційній діяльності музичних творів шляхом їх публічного виконання, а УЛАСП надає Користувачу на умовах, визначених цим договором, право … на публічне виконання творів. Користувач, у свою чергу, зобов`язується виплатити винагороду (роялті) на поточний рахунок УЛАСП відповідно до умов цього договору та закону» (пункт 3.1.),

- «Користувач зобов`язується перераховувати на поточний рахунок АЛАСП винагороду (роялті), узгоджену сторонами у відповідних додатках до цього договору. Відповідний загальний місячний платіж, що є складовою частиною винагороди має перераховуватись не пізніше ніж за 5 днів до початку місяця, за який він здійснюється» (пункт 3.3.),

- «Користувач зобов`язується не пізніше 20-го числа місяця, наступного за звітним кварталом, надавати УЛАСП звіт про використані твори за формою, наведеною у додатку № 3 до даного договору» (пункт 3.4.),

- «Сторони підтверджують сплату та збір винагороди (роялті) шляхом підписання щоквартального Акту про виплату роялті …» (пункт 3.5.),

- «Якщо Користувач прострочить платіж стосовно одного місяця на строк ніж 4 місяці то Користувач повинен буде сплатити УЛАСП штраф, що складає 100 % від розміру простроченого платежу. Крім цього, в разі зазначеної прострочки УЛАСП набуває право на дострокове отримання винагороди (роялті) за строк в повному обсязі» (пункт 3.6.),

- «Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 1 жовтня 2017 року …» (пункт 6.1.),

- «У випадку, якщо жодна із сторін не повідомить письмово іншу сторону про припинення дії договору протягом місяця до настання зазначеної в пункті 6.1. дати, дія договору вважається подовженою на той самий строк і на тих же умовах, і так кожного разу коли протягом місяця до завершення строку дії договору не буде належного повідомлення про припинення …» (пункт 6.2.).

У межах договору між сторонами складені додатки № 1 та № 2. Зокрема, за змістом додатку № 1 сторонами визначено місце використання музичних творів, а саме у ресторані на кораблі, за адресою: м. Київ, Набережне шосе, причал № 2 біля метро «Дніпро». Водночас відповідно до додатку № 2 загальний розмір щомісячного платежу становить 1 000 грн та ця сума щомісячно перераховується Відповідачем Позивачу.

За обліковими даними Позивача Відповідач станом на 27.08.2019 повинен був сплатити 27 000 грн, нарахованих за період з 26.06.2017 по 27.08.2019, але сплатив вартість наданого йому права частково у сумі 3 000 грн, а саме 20.07.2017 1 000 грн, 10.08.2017 1 000 грн, 22.09.2017 1 000 грн, що слідує з реєстру платіжних документів.

У даному контексті суд зазначає, що Позивач визначає суму заборгованості 27 000 грн не дивлячись на факт сплати Відповідачем 3 000 грн за зобов`язаннями за липень, серпень та вересень 2017 року.

Поряд з цим, через невиконання умов договору Позивачем нараховані 2 452,17 грн інфляційних, 880,77 грн річних та 23 000 грн штрафу.

Оцінка суду установлених обставин на норм діючого законодавства

Загальні положення про господарські зобов`язання встановлені розділом ІV «Господарські зобов`язання» Господарського кодексу України.

Так, за змістом статті 173 цього Кодексу «Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку» (частина 1).

У відповідності до статті 174 Кодексу «Господарські зобов`язання можуть виникати: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з акту управління господарською діяльністю; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать;

внаслідок заподіяння шкоди суб`єкту або суб`єктом господарювання, придбання або збереження майна суб`єкта або суб`єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав;

у результаті створення об`єктів інтелектуальної власності та інших дій суб`єктів, а також внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання».

Поряд з цим, у відповідності до статті 175 Кодексу «Майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом» (частина 1).

Отже, установлені судом обставини наявності укладеного між сторонами договору свідчать про виникнення та існування протягом певного часу між ними майново-господарських зобов`язань, у силу яких Позивач повинен надати право на використання музичних творів у комерційній діяльності, а Відповідач, у свою чергу, сплатити вартість отриманого права.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлені загальні правила виконання господарських зобов`язань, за якими: «Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом» (частина 1); «Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором» (частина 2); «Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином» (частина 7).

Отже, виконання договірних зобов`язань сторонами за договором нерозривно пов`язане зі строком його дії.

У відповідності до статті 179 того ж Кодексу майново-господарські зобов`язання, являючись господарсько-договірними зобов`язаннями, виникають на підставі господарських договорів.

За статтею 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови відповідно до законодавства (частина 1). При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (частина 3). Строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору (частина 7).

У даному випадку у відповідності до пункту 6.1. договору строком його дії встановлений період з 01.07.2017 по 01.10.2017, тобто три місяці.

Натомість, як зазначено вище у пункті 6.2. договору сторонами встановлена можливість пролонгації договору, а саме «у випадку, якщо жодна із сторін не повідомить письмово іншу сторону про припинення дії договору протягом місяця до настання зазначеної в пункті 6.1. дати, дія договору вважається подовженою на той самий строк і на тих же умовах, і так кожного разу коли протягом місяця до завершення строку дії договору не буде належного повідомлення про припинення …».

Отже, для пролонгації договору повинна бути наявною певна обставина, зокрема, відсутність письмового повідомлення про припинення дії договору протягом місяця до настання строку його закінчення і так кожного разу.

Проте, суд вважає, що вказана умова договору підлягає застосуванню у контексті умов всього договору, якими передбачені права та обов`язки сторін, а також з урахуванням спільних дій сторін щодо виконання зобов`язань за договором.

Так, Позивач зазначає, що договір є пролонгованим з 01.10.2017 по час розгляду справи в суді, а тому його умови щодо надання ним Відповідачу права на користування музичними творами, збереглися на цей період.

На думку суду таке сприйняття правовідносин не відповідає обставинам як укладеного договору, так і виконанню сторонами власних зобов`язань.

Зокрема, відповідно до пунктів 3.4. та 3.5. договору визначені зобов`язання Відповідача щодо надання Звіту про використані твори, а також підписання сторонами Акту про виплату роялті.

Отже, у випадку продовження дії договору після 01.10.2017 безпосередньо Відповідач зобов`язаний був надавати відповідний Звіт та складати Акт, а Позивач зобов`язаний був підтверджувати цей факт власним підписом в Акті. Проте, Позивачем не надано доказів відповідних дій сторін.

Натомість дії Відповідача по сплаті вартості отриманого права на використання музичних творів протягом дії договору (без урахування періоду вказаного Позивачем як пролонгація) тобто за липень, серпень та вересень 2017 року вказують на сприйняття ним строку дії договору до 01.10.2017.

Таким чином, суд приходить до висновку, що Відповідачем строк дії договору сприйнятий у три місяці, після його сплину ним та безпосередньо Позивачем не вчинялися дії, які б свідчили про пролонгацію договору, а тому зобов`язання Відповідача щодо оплати вартості отриманого права припинилися належним його виконанням, тобто вказаною оплатою.

До цього висновку суд вважає також необхідним зазначити, що на відсутність договірних відносин між Позивачем та Відповідачем поза межами трьохмісячного строку укладення договору свідчить запис у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 29.12.2017, за змістом якого відбулися зміни повного найменування товариства та його місцезнаходження.

На відсутність договірних відносин після 01.10.2017 вказує також тривала відсутність дій Позивача на спонукання Відповідача до виконання його умов із застосуванням положень про пролонгацію, у тому числі до часу звернення з позовом до суду.

У даному контексті суд також вказує, що за змістом пункту 6 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є серед іншого принцип розумності, який являє собою зважене вирішення питання регулювання правових відносин з урахуванням усіх учасників, з урахуванням накопичених у суспільстві уявлень за даних історичних умов інтелектуальних можливостей, знань, досвіду з метою забезпечення справедливості, балансу інтересів в суспільстві.

Зокрема, у цивільному праві розумність розглядається як пов`язана з добросовісністю і справедливістю властивість зовнішнього прояву поведінки учасника цивільних відносин з точки зору правомірності, обґрунтованості, доцільності такої поведінки, а також можливості передбачення таким учасником обставин, які можуть вплинути на його права та обов`язки інших учасників цивільних відносин.

Зазвичай розумність дій пов`язується з питанням сумісності умов з цілями юридичної норми, їх відповідності сутнісним елементам чи принципам договору, загальним принципам права, публічному порядку, вимогам моралі.

Зазначений принцип є засобом, спрямованим на досягнення певного балансу прав та інтересів учасників цивільних правовідносин.

Розумність дії є такою, яку б вчинила людина, що володіє нормальним, середнім рівнем інтелекту, знань та життєвого досвіду.

Вважається, що в разі відсутності в законодавстві чітко прописаних обов`язків діяти або утримуватися від вчинення будь-яких дій правомірність поведінки особи повинна ґрунтуватися на понятті розумності - діях у конкретній ситуації нормальної середньої людини.

Таким чином, відсутність дій сторін за наслідками договору протягом тривалого часу після 01.10.2017 логічно пов`язана із сприйняттям обома сторонами закінчення строку його дії, у зв`язку з чим є необхідним застосування принципу розумності у питанні відсутності договірних відносин після 01.07.2017 та не застосування обома сторонами можливості пролонгації договору.

Підсумовуючи наведене, суд зазначає, що у Відповідача відсутні зобов`язання перед Відповідачем, а тому нарахування 27 000 грн основної заборгованості, 2 452,17 грн інфляційних, 880,77 грн річних та 23 000 грн штрафу є неправомірним.

Висновки суду з предмету судового розгляду

На підставі викладеного, за результатами оцінки доказів, суд вважає, що:

- установлені обставини наявності укладеного між сторонами договору свідчать про виникнення та існування протягом певного часу між ними майново-господарських зобов`язань, у силу яких Позивач повинен надати право на використання музичних творів у комерційній діяльності, а Відповідач, у свою чергу, сплатити вартість отриманого права,

- виконання договірних зобов`язань сторонами за договором нерозривно пов`язане зі строком його дії,

- строком дії договору є період з 01.07.2017 по 01.10.2017, тобто три місяці,

- у пункті 6.2. договору сторонами встановлена можливість пролонгації договору,

- для пролонгації договору повинна бути відсутність письмового повідомлення про припинення дії договору протягом місяця до настання строку його закінчення і так кожного разу.

- вказана умова договору підлягає застосуванню у контексті умов всього договору, якими передбачені права та обов`язки сторін, а також з урахуванням спільних дій сторін щодо виконання зобов`язань за договором,

- Позивач вважає, що договір є пролонгованим з 01.10.2017 по час розгляду справи в суді,

- таке сприйняття правовідносин не відповідає обставинам як укладеного договору, так і виконанню сторонами власних зобов`язань, оскільки у випадку продовження дії договору після 01.10.2017 безпосередньо Відповідач зобов`язаний був надавати Звіт про використання творів та складати Акт про виплату, а Позивач зобов`язаний був підтверджувати цей факт власним підписом в Акті, проте, Позивачем не надано доказів відповідних дій сторін,

- дії Відповідача по сплаті вартості отриманого права на використання музичних творів протягом дії договору (без урахування періоду вказаного Позивачем як пролонгація) тобто за липень, серпень та вересень 2017 року вказують на сприйняття ним строку дії договору до 01.10.2017,

- на відсутність договірних відносин після 01.10.2017 вказує тривала відсутність дій Позивача на спонукання Відповідача до виконання його умов із застосуванням положень про пролонгацію, у тому числі до часу звернення з позовом до суду, а також зміна назви та місцезнаходження Відповідача,

- зобов`язання Відповідача щодо оплати вартості отриманого права припинилися належним його виконанням, тобто вказаною оплатою, а тому нарахування 27 000 грн основної заборгованості, 2 452,17 грн інфляційних, 880,77 грн річних та 23 000 грн штрафу є неправомірним.

Таким чином, суд приходить до загального висновку про те, що Позивачем не доведено обставин наявності договірних зобов`язань між сторонами після 01.10.2017, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат

Судовими витратами у даній справі є витрати Позивача на сплату судового збору відповідно до платіжного доручення № 475 від 03.07.2019 у сумі 1 921 грн, які згідно з приписами статті 129 ГПК України відносяться на ного.

На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями 238, 240 ГПК України,

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя М.К. Закурін