ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2019 р.м. ХарківСправа № 922/2886/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавренюк Т.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Харківобленерго" (, адреса: 61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мобількомунсервіс" (, адреса: 62418, Харківська область, смт. Пісочин, вул. Квартальна, 5/9)
про стягнення 7 476,28грн.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Харківобленерго" звернулось до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мобількомунсервіс" 3% річних в розмірі 1 728,77грн. та збитки від інфляції в розмірі 5 747,51грн. Судові витрати зі сплати судового збору позивач просить суд покласти на відповідача.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем умов договору про постачання електричної енергії № 5-10К від 22.06.2007 щодо своєчасного внесення оплати за спожиту електричну енергію.

Ухвалою суду від 09.09.2019 позовну заяву Акціонерного товариства "Харківобленерго" залишено без руху, надано позивачу строк 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду від 09.09.2019.

Після усунення позивачем недоліків, ухвалою суду від 16.09.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідач своїм правом, передбаченим ст.178 Господарського процесуального кодексу України, не скористався, відзив на позов суду не надав, про відкриття провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами повідомлений судом належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, наявним у справі.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

22.06.2007 між Акціонерною компанією "Харківобленерго" (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мобількомунсервіс" (відповідач) було укладено договір про постачання електричної енергії № 5-10к (далі договір).

19.04.2013 між позивачем та відповідачем укладено Додаткову угоду про внесення змін до договору про постачання електричної енергії № 5-10к від 22.06.2007, відповідно до якої даний договір викладено в новій редакції.

Так, відповідно до п.1 договору в редакції додаткової угоди від 19.04.2013 позивач зобов`язався продавати електричну енергію відповідачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з дозволеною потужністю, зазначеною у додатку № 3.1 "Перелік місць встановлення розрахункових приладів обліку та тарифів, що застосовуються при проведенні розрахунків за спожиту електричну енергію" до цього договору, а відповідач оплачувати позивачу вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснювати інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до нього, що є його невід`ємними частинами.

За умовами п.2.3.3 договору в редакції додаткової угоди від 19.04.2013 відповідач зобов`язався своєчасно оплачувати позивачу вартість електричної енергії та інші нарахування згідно з умовами додатку № 2 "Порядок розрахунків".

Пунктом 1 Додатку № 2 до договору "Порядку розрахунків" відповідачу встановлено розрахунковий період з 15 числа місяця до такого ж числа наступного місяця.

Сторони у п.4.2.1 договору в редакції додаткової угоди від 19.04.2013 погодили, що за внесення платежів, передбачених п.п.2.3.3-2.3.4 цього договору, з порушенням термінів, визначених додатком № 2 "Порядок розрахунків", відповідач сплачує позивачу 3% річних та збитки від інфляції.

Крім того, у п.6 додатку № 2 "Порядок розрахунків" до договору про постачання електричної енергії сторони також передбачили, що у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним додатком нарахувань, позивач проводить відповідачеві нарахування 3% річних з простроченої суми. При цьому сума грошового зобов`язання за цим договором повинна бути сплачена відповідачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.

На виконання даного договору, позивач здійснив постачання електричної енергії відповідачу, проте останній неналежним чином виконав свої зобов`язання за спірним договором, за отриману в період за лютий-листопад 2017 року електричну енергію на загальну суму 64 888,48грн. розрахувався частково та з порушенням строків, передбачених договором, на підставі чого позивач нарахував відповідачу за період з серпня 2018 по липень 2019 3% річних в розмірі 1 728,77грн. та за період з жовтня 2018 по червень 2019 збитки від інфляції в розмірі 5 747,51грн. Нарахування 3% річних та збитків від інфляції позивачем здійснені на суму заборгованості з урахуванням здійснених відповідачем часткових оплат у жовтні та листопаді 2018 року.

Рахунки на оплату вказаних сум позивачем були направлені на адресу відповідача, однак оплачені останнім не були.

Неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором в частині несвоєчасного здійснення оплати за отриману електричну енергію стало підставою для звернення позивача до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд встановив наступне.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Частиною 1 ст.275 Господарського кодексу України передбачено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

За приписами ч.7 ст. 276 Господарського кодексу України оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Позивач зобов`язання за спірним договором виконав належним чином та в повному обсязі, поставивши відповідачу за період лютий-листопад 2017 року електричну енергію на загальну суму 64 888,48грн.

При цьому, відповідач взяті на себе зобов`язання за договором виконує несвоєчасно, за отриману електричну енергію в період з лютого по листопад 2017 розрахувався з порушенням строків, визначених договором, та не в повному обсязі, сплативши позивачу грошові кошти в розмірі 9 425,72грн., внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за поставлену електричну енергію в розмірі 55 462,76грн.

У п.4.2.1 договору сторони погодили відповідальність відповідача за несвоєчасне внесення платежів у вигляді 3% річних та збитків від інфляції.

За приписами ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Частинами 1, 3 ст.202 Господарського кодексу України передбачено, що господарське зобов`язання припиняється, між іншим, виконанням, проведеним належним чином.

До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Підстави припинення зобов`язання передбачені ст.ст.202-205 Господарського кодексу України, ст.ст. 599-601, 604-609 Цивільного кодексу України, зокрема за ст.599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України).

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

На підставі зазначеного позивач нарахував відповідачу 3% річних в розмірі 1 728,77грн. та збитки від інфляції в розмірі 5 747,51грн.

Перевіривши правомірність нарахування 3% річних та збитків від інфляції, суд дійшов висновку, що позивачем наданий обґрунтований розрахунок індексу інфляції за період жовтень 2018 - червень 2019 на суму 5 747,51грн. та 3% річних від простроченої суми за період з 01.08.2018 по 31.07.2019 в розмірі 1 728,77грн.

Відповідно до ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи вказані обставини та те, що відповідач не надав суду доказів на підтвердження ним своєчасної сплати заборгованості перед позивачем в повному обсязі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є цілком обґрунтованими, доведеними документально та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керуючись ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладає на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 13, 74, 76, 77, 78, 86, 123, 129, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мобількомунсервіс" (, адреса: 62418, Харківська область, смт. Пісочин, вул. Квартальна, 5/9) на користь Акціонерного товариства "Харківобленерго" (, адреса: 61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149, п/р НОМЕР_1 в ПАТ "Мегабанк", МФО 351629) - 1 728,77грн. 3% річних, 5 747,51грн. збитків від інфляції та 1 921,00грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дане рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги до Східного апеляційного господарського суду або через господарський суд Харківської області.

Повне рішення складено "14" листопада 2019 р.

Суддя Т.А. Лавренюк