СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2019 р. Справа № 922/2772/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Білоусова Я.О.,
суддя Крестьянінов О.О., суддя Пуль О.А.

розглянувши у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. №3202 Х/2) на рішення Господарського суду Харківської області від 01.10.2019 у справі № 922/2772/19 (прийняте у приміщенні Господарського суду Харківської області суддею Лавровою Л.С., повне рішення складено 03.10.2019)

за позовом Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (військова частина НОМЕР_1 ), м.Харків,

до Військової частини НОМЕР_2 , м.Харків,

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2019 року Військово-медичний клінічний центр Північного регіону (військова частина НОМЕР_1 ) звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з Військової частини НОМЕР_2 фактично понесених витрат на лікування військовослужбовців у розмірі 50818,83 грн.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 01.10.2019 у задоволенні позову відмовлено.

Позивач з рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі. Судові витрати покласти на відповідача.

Скарга обґрунтована помилковістю висновку місцевого господарського суду стосовно того, що позивачем не було направлено на адресу відповідача рахунків на оплату медичних послуг №11, 12 від 27.01.2017. При цьому, як зазначає позивач, жодним нормативним документом не встановлено порядок направлення рахунків саме рекомендованими листами чи кур`єром. Крім того, саме за результатами внутрішнього фінансового аудиту фінансово-господарської діяльності та аудиту відповідності у Військово - медичному клінічному центрі Північного регіону (м. Харків) за період з 01.01.2015 по 01.11.2016 №234/1/31/18 від 03.12.2016 було виявлено недоотримання фінансових ресурсів, внаслідок безпідставного надання послуг військовослужбовцям інших міністерств та відомств, зокрема, і відповідачу, на загальну суму 384108,20 грн. Факт надання медичної допомоги військовослужбовцям відповідача у суді визнано та відповідачем не заперечується, тому вважає, що пропущення строків направлення рахунків на оплату медичних послуг, які надані військовослужбовцям відповідача, та які передбачені положенням постанови Кабінету Міністрів України від 18.10.1999 №1923, не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до абз.1 ч.10 ст.270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За приписами ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.10.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Господарського суду Харківської області від 01.10.2019 у справі № 922/2772/19 та ухвалено здійснити її розгляд у порядку письмового провадження без виклику та повідомлення учасників справи.

08.11.2019 до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№10544), в якому відповідач просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем своєчасно не направлялися рахунки на його адресу, як то передбачено Порядком, а лише 11.03.2019 за вих.№571 разом із запитом про стягнення фактично понесених витрат на лікування позивач надав відомість витрат за перебування на лікуванні військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України, які знаходилися у 2015 році у Військово - медичному клінічному центрі Північного регіону (військова частина НОМЕР_1 ). При цьому, як зазначає відповідач, позивач надав тільки зазначену відомість, а не рахунки. Надання вказаних документів на оплату (відомість) було здійснено майже через чотири роки після надання медичної допомоги. Таким чином, на думку відповідача, скаржник самостійно унеможливив здійснення своєчасної оплати наданої медичної допомоги та допустив нестачу, що була виявлена в результаті внутрішньо-фінансового аудиту фінансово-господарської діяльності та аудиту відповідності Військової частини НОМЕР_1 за період з 01.01.2015 по 01.11.2016.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила.

Як свідчать матеріали справи, протягом 2015 року під час проведення Антитерростичної операції на території Луганської та Донецької областей у Військово-медичному клінічному центрі Північного регіону (м.Харків) було надано медичну допомогу 12 військовослужбовцям: солдату ОСОБА_1 , ст. солдату ОСОБА_2 , мол. лейтенанту ОСОБА_3 , солдату ОСОБА_4 , солдату ОСОБА_5 , солдату ОСОБА_6 , солдату ОСОБА_7 , ст. сержанту ОСОБА_8 , солдату ОСОБА_9 , солдату ОСОБА_10 , солдату ОСОБА_11 , мол. сержанту ОСОБА_12 на загальну суму 50818,83 грн.

Відповідно до аудиторського звіту від 03.12.2016 №234/1/31/18 «Про результати внутрішнього фінансового аудиту фінансово-господарської діяльності та аудиту відповідності військової частини НОМЕР_1 за період з 01.01.2015 по 01.11.2016» аудитом встановлено ряд порушень вимог чинного законодавства щодо порядку організації та ведення фінансово-господарської діяльності у військових частинах № НОМЕР_1 та пп НОМЕР_3 , внаслідок яких мали місце недоотримання фінансових ресурсів, нестачі військового майна, незаконне списання військового майна, переплати грошового забезпечення, заробітної плати, видатків на відрядження, безпідставне завищення обсягу робіт, послуг, необлікування активів, невиконання в повному обсязі Положення про інвентаризацію №748, Положення про фінансове господарство військової частини №590, Методичних рекомендацій №905 та інших керівних документів.

Позивачем на адресу відповідача було направлено запит від 11.03.2019 №571 з проханням здійснити оплату наданих медичних послуг військовослужбовцям відповідача, згідно відомості на суму 50818,83 грн, який залишено останнім без відповіді.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, в межах встановлених доводів та вимог апеляційної скарги, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права, приходить до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 Порядку надання медичної допомоги у військово-медичних закладах і взаєморозрахунків за неї між військовими формуваннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.1999 №1923 (далі - Порядок) цей Порядок визначає механізм надання лікувально-профілактичної допомоги, проведення санаторно-курортного лікування, військово-лікарської, лікарсько-льотної, судово-медичної, судово-психіатричної експертиз, патолого-анатомічних досліджень, забезпечення лікарськими і протезними засобами (далі - медична допомога) осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців, які проходять строкову військову службу та військову службу за контрактом, Збройних Сил, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, СБУ, Служби зовнішньої розвідки та інших військових формувань, Держспецтрансслужби, у тому числі курсантів і слухачів військово-навчальних закладів (далі - військовослужбовці) у військово-медичних закладах інших військових формувань та надання установами, закладами і підрозділами державної санітарно-епідеміологічної служби Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, СБУ, Головного управління Національної гвардії, інших центральних органів виконавчої влади, яким підпорядковані військові формування (далі - центральні органи виконавчої влади, яким підпорядковані військові формування) послуг щодо забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя.

Пунктом 4 Порядку передбачено, що Центральними органами виконавчої влади, яким підпорядковані військові формування, Національним антикорупційним бюро, призначаються посадові особи - розпорядники кредитів, уповноважені здійснювати розрахунки за надання медичної допомоги у військово-медичних закладах інших військових формувань. Ці посадові особи затверджують списки осіб, уповноважених видавати направлення для надання медичної допомоги у військово-медичних закладах інших військових формувань. Списки посадових осіб, уповноважених здійснювати розрахунки за надання медичної допомоги у військово-медичних закладах інших військових формувань, а також уповноважених видавати направлення для надання медичної допомоги, подаються центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані військові формування, військово-медичні заклади яких надаватимуть медичну допомогу, і цим військово-медичним закладам.

Згідно з п.5 Порядку надання медичної допомоги у військово-медичних закладах інших військових формувань провадиться за наявності засвідченого відповідною печаткою направлення уповноваженої на його видачу посадової особи, в якому зазначається міністерство, інший центральний орган виконавчої влади, якому підпорядковане військове формування, або орган державної влади, місцезнаходження і банківські реквізити органу військового управління (військової частини), уповноважена посадова особа якого буде здійснювати оплату, та медичний висновок про необхідні види і обсяги медичної допомоги.

У разі надання екстреної медичної допомоги при захворюваннях і станах, зазначених у додатку, а також загостренні хронічних захворювань направлення за повідомленням відповідного військово-медичного закладу подається до нього протягом трьох діб з дня госпіталізації чи амбулаторного надання екстреної медичної допомоги.
Пунктом 6 Порядку передбачено, що рахунки на оплату медичної допомоги протягом п`яти днів після її надання надсилаються до органу військового управління (військової частини) військового формування, уповноважена посадова особа якого буде здійснювати оплату. Вартість медичних послуг, які надаються військовослужбовцям інших військових формувань, встановлюється наказами керівників військово-медичних закладів, які надають ці послуги, у розмірі фактичних витрат на придбання медикаментів і перев`язувальних матеріалів, продуктів харчування та витрат на оплату комунальних послуг і енергоносіїв, що визначаються відповідно до законодавства, яке регулює здійснення розрахунків зазначених витрат виробництва продукції (робіт, послуг).

Згідно з п.7 Порядку відшкодування витрат на надання медичної допомоги військовослужбовцям у військово-медичних закладах інших військових формувань здійснюється у 10-денний термін з дня надходження рахунків від військово-медичних закладів, в яких надавалася медична допомога. Копії платіжних доручень після здійснення оплати за надану медичну допомогу надсилаються на адресу військово-медичного закладу.

Військово-медичний клінічний центр Північного регіону (військова частина НОМЕР_1 ) є бюджетною установою, повністю фінансується за рахунок Державного бюджету України.

Північно-Східним територіальним управлінням внутрішнього аудиту 03.12.2016 проведено перевірку внутрішнього фінансового аудиту фінансово-господарської діяльності позивача, за результатами якої складено аудиторський звіт № 234/1/31/18 про результати внутрішнього фінансового аудиту фінансово-господарської діяльності та аудиту відповідності військової частини НОМЕР_1 за період з 01.01.2015 по 01.11.2016 та встановлено недоотримання фінансових ресурсів внаслідок безпідставного надання послуг військовослужбовцям інших міністерств та відомств.

В обґрунтування вимог заявленого позову та апеляційної скарги позивач посилається на наявність аудиторського висновку №234/1/31/18 від 03.12.2016.

Однак, колегія суддів вважає необґрунтованим дане твердження апелянта, з огляду на те, що згідно положень ст.7 Закону України «Про аудиторську діяльність», який був чинним на момент проведення перевірки, аудиторський висновок - документ, що складений відповідно до стандартів аудиту та передбачає надання впевненості користувачам щодо відповідності фінансової звітності або іншої інформації концептуальним основам, які використовувалися при її складанні. Вказаний Закон визначає правові засади здійснення аудиторської діяльності в Україні і спрямований на створення системи незалежного фінансового контролю з метою захисту інтересів користувачів фінансової та іншої економічної інформації.

Згідно змісту наведеного аудиторського висновку, у ньому наявні загальні посилання на недоотримання фінансових ресурсів внаслідок безпідставного надання послуг військовослужбовцям інших міністерств та відомств на загальну суму 384108,20 грн, в той час як предметом заявленого позову є вимоги до військової частини НОМЕР_2 на загальну суму 50818,83 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.03.2019 позивач надіслав на адресу відповідача запит за № 571 про стягнення фактично понесених витрат на лікування, згідно змісту якого та зазначеного додатку до нього була долучена відомість витрат за перебування на лікуванні військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 , які знаходились у Військово-медичному клінічному центрі Північного регіону (військовій частині A-3306) на лікуванні протягом 2015 року.

Докази направлення даних документів до матеріалів справи не надано, однак дані обставини визнаються у наданому відповідачем відзиві на позовну заяву (а.с.59-61) та згідно положень ч.1 ст.75 ГПК України не підлягають доказуванню.

Посилання позивача на те, що жодним нормативними документами не встановлено порядок направлення рахунків саме замовними листами чи кур`єром відхиляються колегією суддів, з огляду на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про направлення (вручення) будь-якими засобами зв`язку рахунків №№11, 12 від 27.01.2017 на адресу відповідача, згідно положень п.6 Порядку надання медичної допомоги у військово-медичних закладах і взаєморозрахунків за неї між військовими формуваннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.1999 №1923, який є підставою для відшкодування витрат на надання медичної допомоги згідно положень п.7 даного Порядку.

Також колегія суддів вважає необґрунтованими твердження апелянта стосовно того, що рахунки на оплату були направлені відповідачу після фінансового аудиту, з огляду на те, що фінансовий аудит був проведений 03.12.2016, а єдине наявне до відповідача звернення в матеріалах справи датоване 11.03.2019.

Враховуючи викладене, місцевим господарським судом правомірно відмовлено у задоволенні позовних вимог, з огляду на недотримання встановленого законом порядку для їх відшкодування.

Згідно зі ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, в зв`язку з чим рішення Господарського суду Харківської області від 01.10.2019 у справі № 922/2772/19 слід залишити без змін.

Керуючись статтями 269, 270, п.1 статті 275, статтями 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (військова частина НОМЕР_1 ) залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 01.10.2019 у справі № 922/2772/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 18.11.2019.

Головуючий суддя Я.О. Білоусова

Суддя О.О. Крестьянінов

Суддя О.А. Пуль