ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року м. ОдесаСправа № 916/1989/19

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Разюк Г.П., Савицького Я.Ф.

Справа розглядається в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ФАРЛЕП-ІНВЕСТ»

на рішення Господарського суду Одеської області від „21" серпня 2019 року, повний текст якого складено та підписано „22" серпня 2019 року

у справі № 916/1989/19

за позовом: Приватного акціонерного товариства «ФАРЛЕП-ІНВЕСТ»

до відповідача: Управління соціального захисту населення Біляївської державної адміністрації Одеської області

про стягнення заборгованості 23427,55 грн.,

головуючий суддя - Волков Р.В.

місце ухвалення рішення: Господарський суд Одеської області

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року Приватне акціонерне товариство «ФАРЛЕП-ІНВЕСТ» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Управління соціального захисту населення Біляївської державної адміністрації Одеської області про стягнення заборгованості в сумі 23427,55 грн.

Позовні вимоги вмотивовані неналежним виконанням відповідачем покладених на нього зобов`язань щодо відшкодування витрат, пов`язаних з наданням послуг зв`язку пільговій категорії населення та обґрунтовані п. 3 ст. 63 Закону України «Про телекомунікації», п. 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №295 від 11.04.2012, ст. ст. 89, 102 Бюджетного кодексу України, п.п. 2, 3, ч.1 п. 8 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002, ст.ст. 175, 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 11, 509, 526, 530 Цивільного кодексу України.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 21.08.2019 (суддя Волков Р.В.) у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «ФАРЛЕП-ІНВЕСТ» до Управління соціального захисту населення Біляївської державної адміністрації Одеської області про стягнення 23427,55 грн. відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог місцевий господарський суд виходив з того, що позивачем у справі не доведено достовірними та достатніми доказами обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду, Приватне акціонерне товариство «ФАРЛЕП-ІНВЕСТ» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати.

Підставами для скасування рішення місцевого господарського суду апелянт визначає неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне встановлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження доказів, в результаті чого висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

За змістом апеляційної скарги, апелянт вказує на те, що фактично послуги позивачем у спірний період з 01.11.2017 по 31.03.2019 були надані на підставі діючих договорів з абонентами-пільговиками та подаються до уповноважених органів. Суд не взяв до уваги тієї обставини, що відповідач зобов`язаний зі своєї сторони надати позивачу Акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги з формою « 3-пільга», після чого відшкодувати витрати позивачу. Відповідачем в порушення п..11 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою КМУ від 29.01.2003 №117, акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги згідно з формою « 3-пільга» за спірний період складено не було.

При цьому, позивачем були надані розрахунки щодо вартості цих послуг, згідно з формою « 2-пільга» та додатково направлені відповідачу разом з позовною заявою. Однак, відповідач станом на день розгляду справи, не виконав свого обов`язку.

Також, скаржник зазначає, що оцінюючи надані позивачем докази, судом першої інстанції було помилково встановлено недоведеність факту направлення відповідачу документів, передбачених п.10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою КМУ від 29.01.2003 №117. Проте, діючим Порядком, прямо не передбачено спосіб, в який позивачу слід подавати уповноваженому органу на паперових та електронних носіях рахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою « 2-пільга».

Отже, на думку скаржника, направлення відповідачеві розрахунків шляхом поштового відправлення з рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення та копії «адресних листів» компанії, яка має комерційне найменування Turman express logistics є належними доказами, але суд не надав їм належної оцінки та не прийняв до уваги. При цьому, відповідач не спростовує факт отримання наданих позивачем форм « 2-пільга».

Також судом було досліджено та не надано належну оцінку Договору №ПДО-67/01-ПФ від 01.01.2015 укладеного між позивачем та відповідачем, а саме п.2.1.4 та п.3.1 Договору, згідно яких, оплата за надані послуги здійснюється за умови та після надання відповідачу актів виконаних робіт з визначеною сумою до відшкодування. При цьому, судом не враховано, що актами законодавства не передбачено постановлення виконання зобов`язань відповідача в залежність від наявності чи відсутності договору та/або актів виконаних робіт до нього, тому при наявності Договору з одного боку, та прямої норми підзаконного акту з іншого боку, слід користуватись останнім.

Крім того, скаржник зазначає, що судом не повністю досліджено матеріали справи, не взято до уваги факт повного виконання позивачем свого обов`язку, а саме:

- телекомунікаційні послуги фактично надаються протягом спірного періоду, а також відповідачем фактично раніше компенсувались такі послуги до спірного періоду без заперечень. Заперечення почались після відсутності бюджетних доказів, що судом також не досліджено;

- позивач сумлінно виконує обов`язок щодо надання інформації щодо загальної кількості пільговиків та розміру пільг, що надаються конкретному пільговику, у вигляді форм « 2-пільга». Докази направлення містяться в матеріалах справи, які необхідно проаналізувати судом.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до частини тринадцятої статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно із частиною третьою статті 270 Господарського процесуального кодексу України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, судова колегія апеляційної інстанції дійшла наступних висновків.

Приватне акціонерне товариство «Фарлеп-Інвест» м. Київ відповідно до п 2.2. Статуту є юридичною особою з надання телекомунікаційних послуг, в тому числі фіксованого місцевого, міжміського, міжнародного зв`язку, комп`ютерного зв`язку, радіозв`язку (з використанням радіочастот), послуг цифрового телебачення інших послуг мультисервісних мереж та інших телекомунікаційних додаткових (супутніх) послуг.

Приватне акціонерне товариство «Фарлеп-Інвест» м. Київ надає послуги у відповідності до вимог Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України "Про телекомунікації", Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 № 295, інших законодавчих актів України.

Рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації від 15.02.2007 р. № 594, Приватне акціонерне товариство «Фарлеп-Інвест» м. Київ включено до Реєстру операторів, провайдерів телекомунікації за № 694.

Предметом спору у даній справі є вимоги ПрАТ «Фарлеп-Інвест» про стягнення боргу з компенсації витрат на надання телекомунікаційних послуг зв`язку на пільговій основі в розмірі 23427,55 грн., за період, визначений позивачем, з листопада 2017 по березень 2019.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію, закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії».

Статтею 19 вказаного закону визначено, що виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв`язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону України «Про телекомунікації», п. 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 11.04.2012, споживачам, які мають встановлені законодавством України пільги з їх оплати, телекомунікаційні послуги надаються операторами, провайдерами телекомунікації відповідно до законодавства України.

Соціальні пільги на отримання телекомунікаційних послуг для ряду категорій громадян встановлено такими Законами України: «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про жертви нацистських переслідувань», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про охорону дитинства».

Частиною 6 статті 48 Бюджетного кодексу України встановлено, що бюджетні зобов`язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв`язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Норми вказаних нормативно-правових актів, зокрема, закріплюють реалізацію державних гарантій певним категоріям громадян та є нормами прямої дії: безумовному обов`язку оператора телекомунікацій надавати пільги визначеним категоріям громадян кореспондує обов`язок держави в особі її органів відшкодувати такі пільги.

Таким чином, зобов`язання сторін по даній справі виникають безпосередньо із законів України і не залежать від їх бажання. Аналогічна правова позиція висловлена Вищим господарським судом України у постановах від 31.10.2017 у справі №925/449/17, від 01.11.2017 у справі №921/223/17-г/13, від 26.09.2017 у справі 927/1095/16.

При цьому, у спірних правовідносинах відповідач не здійснює владні управлінські функції щодо позивача, а зміст захищуваного права носить приватноправовий характер та полягає в отриманні плати за надані послуги окремими категоріям громадян, обов`язок здійснення якої, як зазначалося вище покладено, на державу в особі уповноважених органів.

За змістом статей 89, 102 Бюджетного кодексу України видатки на відшкодування вартості послуг наданих пільговим категоріям громадян здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг з послуг зв`язку за рахунок субвенцій з державного бюджету визначено постановою Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002 «Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету» (надалі Порядок № 256).

Відповідно до пункту 3 вказаного Порядку головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Отже, розпорядником коштів бюджетного фінансування вказаних соціальних пільг на території Біляївського району є Управління соціального захисту населення Біляївської районної державної адміністрації Одеської області, а відшкодування витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг, здійснюється відповідачем за рахунок державних субвенцій.

Пунктом 5 Порядку № 256 визначено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення):

до 22 числа місяця, що настає за звітним, - щодо пільг з послуг зв`язку, зокрема безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів.

Пунктом 6 Порядку фінансові органи районних держадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) на підставі актів звіряння, зазначених у пункті 5 цього Порядку, щомісяця готують реєстри нарахованих сум та подають їх Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі:

до 25 числа місяця, що настає за звітним, - щодо пільг з послуг зв`язку, зокрема безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів.

За змістом п. 8 Порядку отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків.

Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють у п`ятиденний строк розрахунки з постачальниками відповідних послуг і ведуть облік за видами пільг населенню, в тому числі на оплату пільг з послуг зв`язку, зокрема безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів.

01.01.2015 р. між Приватним акціонерним товариством «Фарлеп-Інвест» м. Київ та Управлінням соціального захисту населення Біляївської районної державної адміністрації укладено договір про відшкодування вартості робіт (послуг) за встановлення та користування індивідуальними квартирними телефонами громадянами, згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу», Закону України «Про статус ветеранів війни військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист», Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про жертви нацистських переслідувань», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про основні заходи соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», «Про прокуратуру», «Про статус суддів», «Про охорону дитинства», що проживають у Біляївському районі Одеської області, відповідно до умов якого Замовник (відповідач) при надходженні субвенції з державного бюджету місцевому бюджету на компенсацію пільг окремим категоріям громадян з послуг зв`язку згідно державного призначення на відповідний рік, здійснює відшкодування вартості наданих телекомунікаційних послуг, а саме: робіт із встановлення квартирних телефонів, послуг з користування індивідуальними квартирними телефонами громадянами, які мають відповідні пільги (п.1.1. Договору). Виконавець (позивач) здійснює надання телекомунікаційних послуг, а саме: встановлення квартирних телефонів громадянам, користування індивідуальними квартирними телефонами громадянам, які мають відповідні пільги (п.1.2. Договору).

П. 2.1.4 Договору передбачений обов`язок Виконавця щомісячно, до 25 числа місяця, наступного за звітним, надавати:

а) акт виконаних робіт з визначеною сумою до відшкодування, з обов`язковим підписом абонента та виконавця;

б) акт звірки розрахунків за надані послуги (роботи);

в) поіменні списки пільгової категорії громадян, яким встановлені телефони, із вказанням адреси, номера телефону, дати установки, суми компенсації за встановлення телефону, копії договору з абонентом, категорії пільговика;

г) поіменні списки пільгової категорії громадян, що користуються квартирним телефоном за формою, передбаченою Постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 року №117 «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги» на паперових та електронних носіях.

Пунктом 3.1. Договору встановлено, що Замовник проводить оплату за надання послуг, робіт (основних та додаткових), шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Виконавця після підписання акту виконаних робіт.

Відповідно до п.7.1. Договору він діє до 31.12.2015 року, однак вважається пролонгованим на кожний наступний календарний рік на діючих умовах, якщо за 3 місяці до закінчення терміну його дії, жодні із сторін письмово не повідомить про намір розірвання договору. У матеріалах справи відсутні докази направлення сторонами відповідного повідомлення, тому вказаний договір є чинним.

Як зазначає позивач, на виконання п. 10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, позивачем щомісяця складались та надавались на адресу Управління соціального захисту населення Біляївської районної державної адміністрації, як уповноваженому органу, розрахунки згідно з формою « 2-пільга» щодо вартості послуг наданих пільговикам на протязі 2017-2019рр. (а/с 50-54).

Всупереч норм чинного законодавства, на протязі 2017-2019рр. відповідач відмовився приймати від позивача розрахунки щодо вартості послуг наданих пільговикам згідно з формою « 2-пільга2 та не відшкодував витрати понесені позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах.

Позивачем на адресу відповідача направлено лист № 25/01-08/06 від 27.01.2017 в якому зазначено про існуючу заборгованість у розмірі 25 739,17 грн., а також, що позивачем щомісячно направляються на адресу Управління списки абонентів, для включення на компенсацію витрат по абонплаті та посекундній платі місцевих розмов, та надаються Акти звірки розрахунків за надані пільговикам телекомунікаційні послуги. Протягом 2016 року Акти звірки розрахунків за надані послуги Управлінням не погоджувались. 11.01.2017 року до Управління були направлені поіменні списки пільгових категорій громадян у електронному вигляді, але щомісячна перевірка нарахувань з боку установи не проведена. Позивач просив прийняти звіти, провести перевірку нарахувань і включити на компенсацію витрати по телекомунікаційним послугам абонентів пільгових категорій згідно з наданими списками. Також позивач просив повернути примірники супровідних листів та Актів, погоджених та підписаних з боку Управління.

Листом № 01/03-15/319 від 15.02.2017 відповідач повідомив позивача, що ЗУ «Про державний бюджет на 2017 рік» відшкодування витрат за надані послуги з абонентської плати та встановлення квартирного телефону за рахунок субвенції з державного бюджету не передбачено.

Враховуючи, відмову відповідача щодо компенсації послуг зв`язку пільгової категорії громадян, позивач - Приватне акціонерне товариство «ФАРЛЕП-ІНВЕСТ», звернувся з відповідними позовними вимогами до суду

За результатами розгляду заявленого позову, Господарський суд Одеської області, визнав недоведеним матеріалами справи факт неналежного виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань з компенсації витрат на відшкодування наданих пільг за період з листопада 2017р. по березень 2019р. та відмовив в задоволені позову.

Колегія суддів погоджується з вірним висновком господарського суду про відмову в задоволенні позовних вимог та зазначає наступне.

Зміст доводів заявника апеляційної скарги зводиться до наявності в матеріалах справи належних доказів, які у встановленому порядку підтверджують заявлену до стягнення суму боргу а також, не надану судом першої інстанції належної оцінки Договору №ПДО-67/01-ПФ від 01.01.2015 укладеного між позивачем та відповідачем.

Оцінюючи представлені докази на предмет їх належності та допустимості, а отже і спроможності підтверджувати певні факти, у світлі означених доводів апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з вимогами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. Отже, саме на позивачеві лежить обов`язок надання суду обґрунтованого розрахунку заявлених позовних вимог, та документального підтвердження їх розміру.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Заявлену до стягнення суму заборгованості позивач підтверджує розрахунками видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг (форма № 2-пільга) та розрахунками суми компенсації витрат по абонентській платі для пільгової категорії громадян, абонентів ПрАТ «Фарлеп-Інвест» по Фонду соціального захисту населення Біляєвського р-ну (а.с. 14-47).

Згідно з п.10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 р. № 117 підприємства та організації, які надають послуги, щомісяця, до 25 числа мають надавати уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою « 2-пільга»

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, позивачем на підтвердження направлення відповідачу документів, надані рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (а.с. 48-51) з двома фіскальними чеками, з яких неможливо встановити зміст поштового відправлення.

Крім того, позивачем надано копії «адресних листів» компанії, яка має комерційне найменування Turman express logistics, які за фактом є транспортними накладними. Із наданих накладних (а.с. 52-54) неможливо встановити факт отримання, відмови від отримання відповідачем відправлень, які вказані на наданих транспортних накладних.

При цьому, матеріали справи не містять також і доказів направлення позивачем розрахунків щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою « 2-пільга» на електронних носіях.

Умовами Договору, укладеного між позивачем та відповідачем, передбачено обов`язок Виконавця щомісячно, до 25 числа місяця, наступного за звітним, надавати також:

а) акт виконаних робіт з визначеною сумою до відшкодування, з обов`язковим підписом абонента та виконавця;

б) акт звірки розрахунків за надані послуги (роботи);

в) поіменні списки пільгової категорії громадян, яким встановлені телефони, із вказанням адреси, номера телефону, дати установки, суми компенсації за встановлення телефону, копії договору з абонентом, категорії пільговика;

г) поіменні списки пільгової категорії громадян, що користуються квартирним телефоном за формою, передбаченою Постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 року №117 «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги» на паперових та електронних носіях.

Матеріали справи не містять доказів направлення відповідачу відповідних документів.

Згідно з п.11 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги уповноважений орган щомісяця звіряє інформацію, що міститься в Реєстрі, з інформацією, яка надходить від підприємств та організацій, що надають послуги, і у разі виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику, не провадить розрахунків, що стосуються виявлених розбіжностей, до уточнення цієї інформації.

Порядком реєстрації та обліку бюджетних зобов`язань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України №309 від 02.03.2012 та Методичними рекомендаціями щодо переліку підтвердних документів для реєстрації бюджетних зобов`язань та проведення платежів, затвердженого Наказом Державного казначейства України від 29.01.2013 №68, встановлений порядок взяття бюджетних зобов`язань розпорядниками і одержувачами коштів державного та місцевих бюджетів, які перебувають на казначейському обслуговуванні та визначений перелік документів, який надається для реєстрації відповідного зобов`язання.

Відповідно до п.2.1. Порядку №309 розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання в межах бюджетних асигнувань, установлених кошторисами. Згідно з розділом 2 Порядку №309 органи казначейства реєструють бюджетні зобов`язання відповідно до наданих реєстрів зобов`язань розпорядниками коштів з підтвердними документами.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять належних у розумінні ст. 74 Господарського процесуального кодексу України доказів погодження вартості таких послуг за спірний період (актів звіряння, підписаних уповноваженими особами згідно з вимогами Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги та Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету).

За вказаних обставин, наявні в матеріалах справи односторонні розрахунки позивача за відсутності інших доказів, які б у встановленому порядку підтверджували розмір наданих позивачем послуг за спірний період не можуть бути прийняті судом, як самостійний доказ у справі, адже не дозволяють визначити реальний обсяг зобов`язання.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

З огляду на встановлений ст. 14 Господарського процесуального кодексу України принцип диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу приписів ч. 4 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України суд позбавлений можливості збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що незважаючи на ті обставини, що обов`язок проведення звірки відомостей згідно наведених вище положень Постанов Кабінету Міністрів України, покладається на відповідні структурні підрозділи місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення, встановлення розміру зобов`язання лише на підставі даних позивача без їх підтвердження належними та допустимими доказами суперечило б приписам ст. 43 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів встановила, що у даному випадку вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за надані пільговим категоріям громадян за спірний період на суму 23427,55 грн. не знайшли свого підтвердження згідно з наявними у справі доказами.

Колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (рішення у справі "Серявін та інші проти України", пункт 58).

Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.

Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та винесено рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що дає підстави для залишення його без змін.

Відповідно до п.«в» ч.4 ст.282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

В даному випадку витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги), покладаються на Приватне акціонерного товариства «ФАРЛЕП-ІНВЕСТ», оскільки доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для скасування оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 282 ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ФАРЛЕП-ІНВЕСТ» залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Одеської області від 21.08.2019р. у справі №916/1989/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної з дня її прийняття та не підлягає оскарженню, крім випадків передбачених ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови

складено 18.11.2019р.

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Г.П. Разюк

Суддя Я.Ф. Савицький