ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" листопада 2019 р. Справа№ 927/640/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Майданевича А.Г.

Коротун О.М.

при секретарі судового засідання : Стаховській А.І.

за участю представників сторін:

від прокуратури: Дергунов Д.С. довіреність № 050656 від 23.08.2018 року;

від позивача 1: не прибув;

від позивача 2: Пантелеєнко Р.М. довіреність № 31-4/27 від 23.09.2019 року;

від відповідача 1: не прибув;

від відповідача 2: не прибув;

від відповідача 3: не прибув;

від відповідача 4: Онученко Д.С. довіреність № КР№73588 від 07.11.2019 року;

від відповідача 5: не прибув;

від відповідача 6: не прибув,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Заступника прокурора міста Києва

на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 07.08.2019

у справі № 927/640/19 (суддя Книш Н.Ю.)

за позовом Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави

в особі позивача-1: Кабінету Міністрів України

позивача-2: Міністерства аграрної політики та продовольства України

до відповідача 1: Головного управління ДФС у Чернігівській області,

до відповідача 2: Державного підприємства "Ніжинський комбінат хлібопродуктів"

до відповідача 3: Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОУ"

до відповідача 4: Товариства з обмеженою відповідальністю "Мілл Інвест"

до відповідача 5: Товариства з обмеженою відповідальністю "Верітас Інвест Груп"

до відповідача 6: Товарної біржі "Міжрегіональна товарно-промислова біржа"

про визнання недійсними результатів цільового аукціону; визнання недійсним договору купівлі-продажу майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі; витребування нерухомого майна; визнання недійсним договору іпотеки

Встановив

Заступником прокурора міста Києва (далі прокурор) було подано позов в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України (далі - позивач 1), Міністерства аграрної політики та продовольства України (далі - відповідач 2) до Головного управління ДФС у Чернігівській області (далі - відповідач 1), Державного підприємства "Ніжинський комбінат хлібопродуктів" (далі - відповідач 2), Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроу" (далі - відповідач 3), Товариства з обмеженою відповідальністю "Мілл Інвест" (далі - відповідач 4), Товариства з обмеженою відповідальністю "Верітас Інвест Груп" (далі - відповідач 5)та Товарної біржі "Міжрегіональна товарно-промислова біржа" (далі - відповідач 1), в якому просив:

- визнати недійсними результати цільового аукціону з реалізації майна платника податків Державного підприємства "Ніжинський комбінат хлібопродуктів", оформлені протоколом №78/18 від 20.12.2018 року, а саме: будівель та споруд у кількості 33 найменувань загальною площею 25956,2 кв.м по вул. Східна, 13, м. Бахмач, Чернігівська область, яке перебуває у податковій заставі Головного управління ДФС у Чернігівській області (надалі - ГУ ДФС у Чернігівській області) та знаходиться на балансі філії "Хлібна база №87" ДП "Ніжинський комбінат хлібопродуктів", який організовано Товарною біржею "Міжрегіональна товарно-промислова біржа";

- визнати недійсним договір купівлі-продажу майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі №78/18-Д, укладений 20.12.2018 року між ГУ ДФС у Чернігівській області, ДП "Ніжинський комбінат хлібопродуктів" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агроу";

- витребувати від Товариства з обмеженою відповідальністю "Мілл Інвест" у державну власність в особі Кабінету Міністрів України нерухоме майно, яке розташоване за адресою: Чернігівська область, м. Бахмач, вул. Східна, 13, а саме:

1) будівлю мехмайстерні "Ж-1" площею 191,2 кв.м - реєстраційний номер об`єкта 203;

2) будівлю тепловозного депо "Тд-1" площею 61,7 кв.м - реєстраційний номер об`єкта 203;

3) будівлю водонасосної станції "Р-1" площею 134,6 кв.м - реєстраційний номер об`єкта 203;

4) будівлю охорони праці " 3-1" площею 24,4 кв.м - реєстраційний номер об`єкта 203;

5) водонапірну башту "Вб" площею 27,9 кв.м - реєстраційний номер об`єкта 203;

6) будівлю гаражу "И-1" площею 80,9 кв.м - реєстраційний номер об`єкта 203;

7) будівлю сушарки камерної продольної "Ц-3" площею 1427,9 кв.м - реєстраційний номер об`єкта 203;

8) матеріальний склад "МС-1" площею 198,4 кв.м - реєстраційний номер об`єкта 203;

9) склад №5 та КЗС "С-1" площею 2807,3 кв. м - реєстраційний номер об`єкта 203;

10) склад №6 "ЗС-1" площею 1229,5 кв.м - реєстраційний номер об`єкта 203;

11) вбиральню цегляну, огорожу "У-1" площею 14,3 кв. м - реєстраційний номер об`єкта 203;

12) склад отрутохімікатів "Пг" площею 22,5 кв. м - реєстраційний номер об`єкта 203;

13) будівлю складу "Щ-1" площею 78,8 кв. м - реєстраційний номер об`єкта 203;

14) будівлю ангару "Х-1" площею 459,9 кв. м - реєстраційний номер об`єкта 203;

15) адмінбудівлю "А-1" площею 424,3 кв.м - реєстраційний номер об`єкта 203;

16) будівлю пожежного депо "Й-1" площею 217 кв.м - реєстраційний номер об`єкта 203;

17) будівлю прохідної "П-1" площею 11,3 кв. м - реєстраційний номер об`єкта 203;

18) спецбудівлю "Пг" площею 115,1 кв. м - реєстраційний номер об`єкта 203;

19) будівлю лабораторії "Я-1" площею 101,2 кв.м - реєстраційний номер об`єкта 203;

20) будівлю літньої лабораторії "Є-1" площею 22,8 кв. м - реєстраційний номер об`єкта 203;

21) склад №1 "В-1" площею 4231,9 кв.м - реєстраційний номер об`єкта 203;

22) склад №2 "Б-1" площею 4116, 8 кв. м - реєстраційний номер об`єкта 203;

23) склад №3 "Г-1" площею 4201, 1 кв.м - реєстраційний номер об`єкта 203;

24) склад №4 "Д-1" площею 4222,9 кв.м - реєстраційний номер об`єкта 203;

25) будівлю очисної башти "И-6" площею 242,3 кв.м - реєстраційний номер об`єкта 203;

26) будівлю ємкостної башти "К-4" площею 266,9 кв.м - реєстраційний номер об`єкта 203;

27) будівлю норійної башти "Ж-4" площею 88,9 кв.м - реєстраційний номер об`єкта 203;

28) побутову будівлю "Ю-1" площею 62,7 кв. м - реєстраційний номер об`єкта 203;

29) будівлю залізничного приймального бункеру "Н-1" площею 201,9 кв.м - реєстраційний номер об`єкта 203;

30) будівлю для вигрузки зерна "М-1" площею 37 кв.м - реєстраційний номер об`єкта 203;

31) будівлю свиноферми "Т-1" площею 337,1 кв.м - реєстраційний номер об`єкта 203;

32) будівлю млина "Ф-1" площею 221,4 кв. м - реєстраційний номер об`єкта 203;

33) будівлю погріба "Пг" площею 74,2 кв. м - реєстраційний номер об`єкта 203;

- визнати недійсним договір іпотеки, укладений 26.12.2018року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мілл Інвест" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Верітас Інвест Груп", зареєстрований 26.12.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. за номером № 4468.

Господарський суд Чернігівської області відмовив у відкритті провадження у справі №927/640/19 за позовною заявою Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Міністерства аграрної політики та продовольства України.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Заступник прокурора міста Києва звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 07.08.2019 року у справі № 927/640/19 і направити справу для продовження розгляду до Господарського суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд Чернігівської області, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, зокрема ст. 175 Господарського процесуального кодексу України. Також, скаржник вказав, що судом першої інстанції не було враховано, що позивачі, визначені у вказаних справах, є різними, зокрема у даній справі це Кабінет Міністрів України, в той час, як у справі №927/633/19 це виключно Міністерство аграрної політики та продовольства України.

Крім того, скаржник вказав, що суд безпідставно зазначив, що відсутність позивача - Кабінету Міністрів України у іншій справі №927/633/19 не змінює суті правових вимог.

Також, скаржник зазначив, що незміна по суті правових вимог не дає суду процесуальних підстав, передбачених ст. 175 Господарського процесуального кодексу України, відмовляти у відкритті провадження за позовами з іншими суб`єктним складом осіб.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.09.2019 року справа № 927/640/19 передана на розгляд колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Зубець Л.П., Мартюк А.І.

Північний апеляційний господарський суд відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Заступника прокурора міста Києва на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 07.08.2019 року у справі № 927/640/19 своєю ухвалою від 03.09.2019 року.

Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.09.2019 року, у зв`язку з перебуванням головуючого судді (судді - доповідача) Калатай Н.Ф. на лікарняному з 24.09.2019 року по 25.09.2019 року та у відпустці з 27.09.2019 року по 01.11.2019 року (Наказ № 370-В від 26.09.2019 року, Наказ № 372-В від 26.09.2019 року), було сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 927/640/19 нову колегію суддів у складі: головуючого судді: Суліма В.В., суддів: Сулім В.В., судді: Коротун О.М., Майданевич А.Г.

Північний апеляційний господарський суд прийняв апеляційну скаргу Заступника прокурора міста Києва на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 07.08.2019 року у справі № 927/640/19 до провадження у складі нової колегії суддів: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Коротун О.М., Майданевич А.Г своєю ухвалою від 07.10.2019 року.

У судовому засіданні 07.11.2019 року скаржник та позивач 2 підтримали доводи апеляційної скарги, просили апеляційну скаргу задовольнити, а ухвалу місцевого господарського суду скасувати.

07.11.2019 року в судовому засіданні представник відповідача 4 заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу Заступника прокурора міста Києва залишити без задоволення, ухвалу господарського суду без змін.

Крім того, відповідач 4 у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що прокуратурою не враховано той факт, що учасниками і справи №927/633/19, і справи №927/640/19, є держані органи - Міністерство аграрної політики та продовольства України, Кабінет Міністрів України, органи прокуратури в особі держави - України. Також, відповідач 4 зазначив, що прокурор не повідомив позивачів про звернення до суду з даним позовом в їх інтересах, проте, був зобов`язаний це зробити.

Представники позивача 1 та відповідачів 1-3, 5, 6 у судове засідання 07.11.2019 року не з`явилися. Про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялися належним чином, зокрема, надсиланням ухвали від 07.10.2019 року на відповідні адреси.

Відповідачі 1-3, 5, 6 своїм правом згідно ч. 1 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не скористалися, відзив на апеляційну скаргу не надали, що згідно з ч. 3 ст.263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Враховуючи те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на обмежений ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України строк для перегляду ухвали місцевого господарського суду, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність здійснення перевірки ухвали Господарського суду Чернігівської області в апеляційному порядку за відсутності представників позивача 1 та відповідачів 1-3, 5, 6, які були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що ухвала Господарського суду Чернігівської області від 07.08.2019 року підлягає скасуванню, а апеляційна скарга керівника Заступника прокурора міста Києва - задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Господарський суд Чернігівської області відмовив у відкритті провадження у справі №927/640/19 за позовною заявою Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Міністерства аграрної політики та продовольства України на підставі ст. п. 3 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а саме, що у провадженні Господарського суду Чернігівської області є справа № 927/633/19 із спору між тими самими учасниками справи, про той самий предмет із тих самих підстав, що заявлено у позові заступника прокурора міста Києва.

В обґрунтування позовних вимог прокурор, зокрема зазначив, що будівлі та споруди філії "Хлібна база № 87" Державного підприємства у кількості 33 найменувань загальною площею 25956,2 кв.м по вул. Східній, 13 у м. Бахмач Чернігівської області за дорученням ГУ ДФС у Чернігівській області як джерело погашення податкового боргу реалізовано Товарною біржою "Міжрегіональна товарно-промислова біржа" на аукціоні, переможцем якого згідно з протоколом від 20.12.2018 № 78/18 визначено Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОУ". За результатами проведення вказаного аукціону, між ГУ ДФС у Чернігівській області, Державним підприємством "Ніжинський комбінат хлібопродуктів" та Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРОУ" 20.12.2018 року укладено договір купівлі-продажу № 78/18-Д зазначеного нерухомого майна. У подальшому, на підставі низки договорів вказані об`єкти нерухомості Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОУ" відчужено на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мілл Інвест", яким майно за відповідними договорами передано в оренду та в іпотеку Товариству з обмеженою відповідальністю "Верітас інвест груп".

В силу вимог ст. 145 Господарського кодексу України, ст. 325,326 Цивільного кодексу України, ст. 1 Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", ст. 11 Закону України "Про управління об`єктами державної власності", ст. 87 Податкового кодексу України, спірне нерухоме майно Державного підприємства за твердженням прокуратури не могло бути відчужено на користь суб`єкта права приватної власності, всупереч встановленій законом забороні та процедурі проведення аукціонів, без виключення цього майна із законодавчого переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації та не могло бути використане як джерело погашення податкового боргу.

За таких обставин, за доводами прокурора, результати вказаного аукціону з продажу майна Державного підприємства, оформлені протоколом від 20.12.2018 року № 78/18, договір купівлі-продажу від 20.12.2018 року № 78/18-Д та договір іпотеки, укладений 26.12.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мілл Інвест" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Верітас інвест груп", підлягають визнанню недійсними у судовому порядку на підставі ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, а нерухоме майно витребуванню у державну власність на підставі ст. 388 Цивільного кодексу України.

При цьому, колегія суддів приймає до уваги, що у даній справі №927/640/19, на відміну від справи №927/633/19, заявлено вимогу про витребування державного майна саме на користь держави в особі Кабінету Міністрів України, що кореспондується зі ст. 388 Цивільного кодексу України, яка дає право на витребування майна його належному власнику.

Крім того, колегія суддів відзначає, що у вказаних справах не є тотожним склад відповідачів.

Так, прокуратурою міста Києва визначено відповідачем Державне підприємство «Ніжинський комбінат хлібопродуктів», яке уклало на думку прокуратури незаконний договір з продажу майна, проте в справі № 927/633/19 вказане підприємство відповідачем не являється.

Тобто, сторони у вказаних справах не є тотожними, а більш того у даній справі визначено іншого позивача - Кабінет Міністрів України, на користь якого має бути витребувано майно.

З огляду на викладене, суд безпідставно застосував вимоги п. 3 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України.

Щодо звернення прокурора до суду в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», колегія суддів відзначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, спір стосується незаконності відчуження державного майна та необхідності його витребування належному власнику, яким в даному випадку є Кабінет Міністрів України.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» Кабінету Міністрів України надано повноваження з управління об`єктами державної власності.

Державне підприємство «Ніжинський комбінат хлібопродуктів», майно якого незаконно відчужено, саме Кабінетом Міністрів України відповідно до постанови від 04.03.2015 року № 83 віднесено до об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави, як підприємство забезпечує розміщення і зберігання матеріальних цінностей державного резерву.

Так, вказані обставини стали підставою для звернення Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України та Міністерства аграрної політики та продовольства України з даним позовом, оскільки останніми не було вжито заходів щодо витребування у державну власність в особі Кабінету Міністрів України спірного нерухомого майна, чим була спричинена шкода державним інтересам.

Відповідно до ч.ч. 3 - 5 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 1311 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Розглядаючи кожен випадок окремо, суд вирішує, наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідає принципу рівноправності сторін.

"Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави".

З огляду на викладене, з урахуванням ролі прокуратури у демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу стосовно рівноправності сторін судового провадження зміст п. 3 ч. 1 ст. 1311 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Отже, прокурор може представляти інтереси держави у суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави у суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України).

За змістом ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті.

Згідно з абзацами 1-3 ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

Відтак, винятковими випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття "інтерес держави".

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (пункт 4 мотивувальної частини).

Отже, суд вважає, що "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно .

Так, аналіз ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

2) у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно різняться.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює його неналежно.

"Нездійснення захисту" має прояв в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, яка проте є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, охоплює досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Аналогічні висновки щодо підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі уповноважених органів містяться у постановах Верховного суду, зокрема від 05.11.2018 року №910/4345/18, від 17.10.2018 року №910/11919/17, постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі №587/430/16-ц та постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 25.10.2019 року №911/1107/18.

В обґрунтування підстав представництва прокурора в суді, заступник прокурора міста Києва, посилаючись на ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" зазначає, що незаконне відчуження державного майна порушує інтереси держави, оскільки у даному випадку держава незаконно позбавлена права власності на майно, щодо якого встановлена законодавча заборона на його відчуження, втратила повноваження власника майна, яке має стратегічне значення для економіки та безпеки держави, можливість реалізувати свої права з метою досягнення суспільно важливих цілей, забезпечення виконання державою її функцій (приносити доходи до бюджету держави, з метою розв`язання соціальних та економічних проблеми, що виникають у державі тощо).

Саме Уряду, згідно зі ст. 5 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» належить право визначення порядку відчуження державного майна, затвердження переліків об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави тощо.

Поряд з цим, згідно з п. 1.1 Статуту Державного підприємства-Ніжинський комбінат хлібопродуктів», затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 23.06.2017 року № 319, підприємство засновано на основі державної власності, створено за розпорядженням Кабінету Міністрів України від 28.10.1999 № 1174-р.

Більш того, саме Кабінет Міністрів України в постанові від 12.05.2015 року «Про проведення прозорої та конкурентної приватизації у 2015-2017 роках» визначив про своє волевиявлення на можливе відчуження майна вказаного Державного підприємства, лише у разі виключення із Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації».

Таким чином, держава як власник державного майна, в особі суб`єкта правління - Кабінету Міністрів України, прийняла рішення про можливість зміни правового статусу майна Державного підприємства лише після його виключення із вказаного законодавчого переліку.

Тобто, як правильно зауважено скаржником, у спорі щодо поновлення права власності на спірне майно, у зв`язку з його незаконним відчуженням, позивачем має бути саме Уряд.

Так, саме Кабінет Міністрів України є тим власником майна, в особі якого має бути відновлено порушене право держави у даному випадку.

Водночас, колегія суддів не приймає як належне твердження відповідача 4, як на підставу для залишення оскаржуваної ухвали без змін, що прокурор не повідомив позивачів про звернення до суду з даним позовом в їх інтересах, проте, був зобов`язаний це зробити, оскільки прокуратура листом від 11.06.209 року №05/1-153вих-19 інформувала Кабінет Міністрів України про виявлення порушення, який в подальшому був скерований Кабінетом Міністрів України до Міністерства аграрної політики та продовольства України, що підтверджується листом Кабінету Міністрів України №12263/0/2-19 від 19.06.2019 року та Міністерства аграрної політики та продовольства України №31-21-7/14899 від 09.07.2009 року (наявні в матеріалах справи).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачами не було вжито достатніх та належних заходів до стягнення збитків, оскільки відповідний позов до суду пред`явлено не було, внаслідок чого державні інтереси залишаються незахищеними і на даний час майно перебуває у власності юридичної особи приватної власності.

Колегія суддів звертає увагу, що Верховний Суд в п.5.6. постанови від 16.04.2019 року у справі № 910/3486/18 вказав наступне: «Разом із тим із наведених положень процесуального законодавства вбачається, що представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється і у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює, або неналежним чином здійснює відповідний орган. При цьому прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів».

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про відмову у відкритті провадження у справі №927/640/19 за позовною заявою Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Міністерства аграрної політики та продовольства України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційного господарського суду доходить до висновку, що доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, спростовують висновки господарського суду першої інстанції щодо наявності підстав для залишення без розгляду позовної заяви, наведені в оскаржуваній ухвалі, а тому наявні підстави для скасування ухвали Господарського суду Чернігівської області від 07.08.2019 року у справі № 927/640/19.

Таким чином, згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Господарського суду Чернігівської області від 07.08.2019 року підлягає скасуванню, з підстав неповного з`ясування обставин справи, в порядку п. 6 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України, а апеляційна скарга Заступника прокурора міста Києва - задоволенню.

Судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції (судовий збір) слід розподілити суду першої інстанції за результатами розгляду справи по суті в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 271, 280 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Заступника прокурора міста Києва на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 07.08.2019 року задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 07.08.2019 року у справі № 927/640/19 про відмову у відкритті провадження скасувати.

3. Матеріали справи № 927/640/19 передати на розгляд до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді А.Г. Майданевич

О.М. Коротун

Дата складення повного тексту 18.11.2019 року.