ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2019 р. Справа№ 910/5979/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Хрипуна О.О.

Тарасенко К.В.

розглянувши у письмовому провадженні

апеляційну скаргу акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 09.07.2019 (повний текст рішення складено 09.07.2019)

у справі №910/5979/19 (суддя Балац С.В.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "СОТА УКРАЇНА"

до акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ"

про стягнення 126081,67 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СОТА УКРАЇНА" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" про стягнення 126081,67 грн, з яких 60565,58 грн - пеня, 10046,18 грн - 3 % річних та 55469,91 грн - інфляційні втрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено строк виконання грошового зобов`язання за договором поставки від 25.07.2018 № СВРЗ-03-22-18-33/ю.

Відповідач проти позову заперечував, зазначаючи у відзиві на позов про те, що розрахунки за позовом є неправильними та такими, що проведені з врахуванням дати реєстрації податкових накладних. Також в поданому відзиві відповідач просив суд зменшити розмір штрафних санкцій на 50 %, посилаючись на те, що позивачем не подано до суду доказів понесення реальних збитків внаслідок незначного прострочення грошового зобов`язання відповідачем.

У відповіді на відзив позивач зазначив про те, що умовами договору визначена відповідальність за прострочення виконання грошового зобов`язання включаючи день оплати та про правильність поданих до суду розрахунків.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.07.2019 у справі №910/5979/19 позов задоволено повністю. Стягнуто з акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "СОТА УКРАЇНА" пеню в сумі 60565 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят п`ять) грн. 58 коп.; 3 % річних в сумі 10046 (десять тисяч сорок шість) грн. 18 коп.; інфляційні втрати в сумі 55469 (п`ятдесят п`ять тисяч чотириста шістдесят дев`ять) грн. 91 коп.; витрати по сплаті судового збору в сумі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.; витрати на правову допомогу в сумі 10000 (десять тисяч) грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції визнав позовні вимоги правомірними та обґрунтованими у зв`язку з допущенням відповідачем прострочення виконання зобов`язання за договором поставки від 25.07.2018 №СВРЗ-03-22-18-33/ю. Заява відповідача про зменшення штрафних санкцій на 50 % судом відхилена, оскільки понесення збитків позивачем внаслідок неналежного виконання відповідачем грошового зобов`язання за договором поставки не є предметом спору у даній справі.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, акціонерне товариство "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2019 у справі №910/5979/19 та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити частково.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права. В апеляційній скарзі скаржником викладено обставини, на яких ґрунтуються заперечення на позов, аналогічні тим, які викладено у відзиві на позовну заяву. При цьому скаржник стверджує, що розмір штрафних санкцій підлягав зменшенню на 50 %, посилаючись на незначний строк прострочення оплати товару, часткове погашення заборгованості, а також відсутність наявності реальних збитків від прострочення оплати відповідачем платежів. Також скаржник вказував на не співмірність розміру витрат на правову допомогу характеру спірних правовідносин та категорії складності спору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.09.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2019 у справі №910/5979/19 та вирішено здійснювати її розгляд у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Предметом спору є стягнення з відповідача на користь позивача 60565,58 грн - пені, 10046,18 грн - 3 % річних та 55469,91 грн - інфляційних втрат, нарахованих за неналежне виконання відповідачем грошового зобов`язання за договором поставки від 25.07.2018 № СВРЗ-03-22-18-33/ю.

25.07.2019 між товариством з обмеженою відповідальністю "СОТА УКРАЇНА", як постачальником, та акціонерним товариством "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ", як покупцем, укладено договір поставки №СВРЗ-03-22-18-33/ю (далі за текстом - Договір), відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов`язується протягом 2018 року поставити покупцю товари, зазначені в специфікації № 1 (додаток № 1) до Договору, що є невід`ємною частиною Договору, а відповідач прийняти і оплатити такі товари згідно умов Договору.

Виходячи зі змісту пунктів 4.1- 4.2 Договору, розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються в безготівковій формі. Покупець здійснює оплату поставленого товару протягом десяти банківських днів з дня отримання на підставі виставленого рахунку постачальником, але не раніше реєстрації податкової накладної. Днем отримання товару вважається день підпису сторонами видаткової накладної та/або акту приймання-передачі.

Колегією суддів встановлено, що позивачем на виконання умов Договору поставлено відповідачу товар на загальну суму 2308201,36 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями видаткових накладних.

При цьому, відповідач розрахувався за поставлений позивачем товар з порушенням встановленого Договором строку, зокрема, за видатковими накладними:

- від 18.09.2018 № 925 на суму 524748,66 грн. на 72 дні (на суму 524784,66 грн на 65 дні, на суму 24748,66 грн на 7 днів);

- від 26.09.2018 № 981 на суму 523514,96 грн на 72 дні (на суму 523514,96 грн на 65 дні, на суму 177504,43 грн на 7 днів);

- від 18.09.2018 № 926 на суму 523989,47 грн на 67 днів;

- від 01.11.2018 № 1039 на суму 351366,66 грн на 50 днів.

Таким чином, постачальник порушив п.4.2 Договору щодо строків оплати вартості товару.

В силу вимог ст. ст. 525, 526, 530, 599, 610, 612 ЦК України зобов`язання підлягає виконанню належним чином у встановлений строк та припиняється виконанням, проведеним належним чином. Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, є порушенням зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписами ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Пунктом 8.2 Договору передбачено, що у разі порушення строків оплати відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

Колегія суддів погоджується із здійсненим позивачем розрахунком пені та вважає, що з урахуванням факту порушення відповідачем зобов`язання за договором поставки від 25.07.2018 № СВРЗ-03-22-18-33/ю щодо оплати вартості поставленого позивачем товару у визначений договором строк, вимоги позивача про стягнення 60565,58 грн пені, нарахованих за загальний період з 09.10.2018 по 17.01.2019, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно заяви відповідача про зменшення розміру пені на підставі ст.233 Господарського кодексу України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Обґрунтовуючи заяву про зменшення розміру штрафних санкцій на 50 % відповідач посилався на незначний строк оплати товару, часткове погашення заборгованості, а також відсутність наявності реальних збитків від прострочення оплати відповідачем платежів.

Натомість, колегія суддів вважає, що викладені відповідачем в заяві про зменшення розміру пені обставини не доводять наявності обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, а тому клопотання відповідача про зменшення розміру пені не підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що стягненню з відповідача підлягає пеня у визначеному позивачем розмірі, а саме: 60565,58 грн.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитору зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що розрахунок заявлених позивачем до стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат є арифметично вірним, відповідає вимогам чинного законодавства та положенням договору, а тому, з урахуванням факту порушення відповідачем грошового зобов`язання, позовні вимоги про стягнення з відповідача 10046,18 грн 3% річних, нарахованих за загальний період з 09.10.2018 по 17.01.2019, та 55469,91 грн інфляційних втрат, нарахованих за загальний період з жовтня 2018 р. по січень 2019 р., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Доводи відповідача про те, що позивачем помилково при здійсненні розрахунку пені включено день оплати є безпідставними, оскільки в пункті 8.2 Договору сторони погодили, що у разі порушення строків оплати покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі облікової ставки НБУ від суми заборгованості, за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

Колегія суддів вважає, що заявлені позивачем до відшкодування витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн є співмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді першої інстанції, затраченим ним часом на надання таких послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а тому судом першої інстанції правомірно задоволено вимоги позивача про стягнення з відповідача 10000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів погоджується із здійсненим судом першої інстанції розподілом судових витрат.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України покладається судом на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 240, 267-270, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2019 у справі №910/5979/19 залишити без змін.

Матеріали справи №910/5979/19 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді О.О. Хрипун

К.В. Тарасенко