ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про закриття апеляційного провадження

11 листопада 2019 року м. ОдесаСправа № 17-1-4-5-32-24-2/136-03-5080
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Принцевської Н.М.;

суддів: Діброви Г.І., Ярош А.І.;

(Південно-західний апеляційний господарський суд, м.Одеса, проспект Шевченка,29)

Секретар судового засідання Соловйова Д.В.

Представники сторін:

Від Фонду державного майна України - Єлісєєва А.В., довіреність №304, дата видачі : 20.08.19;

Від прокуратури - Коломійчук І.О., посвідчення №048039, дата видачі : 27.09.17; Від АТ "Одесаобленерго" - Швидкий О.О., довіреність №479, дата видачі : 31.10.19;

Від Міністерства юстиції України - Волков Д.О., довіреність №03-05/7698, дата видачі : 09.09.19;

Від Адвокатської фірми "Harald Giebner & Kollegen" - Іванова Ю.Ю., довіреність №517, дата видачі : 22.03.19;

Від Державної судноплавної компанії "Чорноморське морське пароплавство" та Міністерства інфраструктури України - Уртаєв О.І., адвокатське посвідчення №2567, дата видачі : 22.02.13;

Інші учасники процесу у судове засідання не з`явились. Про день, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 28.03.2017

по справі №17-1-4-5-32-24-2/136-03-5080

за заявою кредитора: ОСОБА_2 , м. Одеса

до боржника: Державної судноплавної компанії „Чорноморське морське пароплавство", м. Одеса

про визнання банкрутом,

(суддя першої інстанції: Лепеха Г.А., дата та місце ухвалення рішення: 28.03.2017, Господарський суд Одеської області, м.Одеса, проспект Шевченка, 29).

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 28.03.2017 затверджено зміни до плану санації Державної судноплавної компанії „Чорноморське морське пароплавство", погоджені зборами кредиторів (протокол №3 від 18.01.2017), комітетом кредиторів (протокол № 5 від 18.01.2017) та органом уповноваженим управляти державним майном - Міністерством інфраструктури України 23.03.2017.

В обґрунтування оскаржуваної ухвали в частині затвердження змін до плану санації, суд першої інстанції зазначив, що клопотання керуючого санацією про затвердження змін до плану санації Державної судноплавної компанії „Чорноморське морське пароплавство" є обґрунтованим, відповідає вимогам Закону, з огляду на що підлягає задоволенню.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулась до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Одеської області від 28.03.2017, якою внесено зміни до плану санацією, скасувати та затвердити новий план санації Державної судноплавної компанії „Чорноморське морське пароплавство", в якому врахувати боргові зобов`язання перед колишніми працівниками Державної судноплавної компанії „Чорноморське морське пароплавство".

Апелянт зазначив, що план санації Державної судноплавної компанії „Чорноморське морське пароплавство" жодним чином не враховує та не захищає прав колишніх працівників боржника, не передбачає жодних компенсацій для них.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає що колишнім працівникам і їй в тому числі, не виплачено заробітну плату.

Заявник апеляційної скарги зазначає, що не є стороною справи про банкрутство, однак відповідно до приписів ст.254 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.10.2019 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 28.03.2017 по справі №17-1-4-5-32-24-2/136-03-5080 залишено без руху.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.10.2019 відкрито апеляційне провадження по справі №17-1-4-5-32-24-2/136-03-5080 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 28.03.2017.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.10.2019 апеляційну скаргу Державної судноплавної компанії „Чорноморське морське пароплавство" призначено до розгляду на 11.11.2019.

28.10.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду від арбітражного керуючого Державної судноплавної компанії „Чорноморське морське пароплавство" Лахненка Євгенія Миколайовича надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому арбітражний керуючий зазначив, що скарга є необґрунтованою, в ній не наведено норм ні матеріального, ні процесуального права, які були порушені судом першої інстанції під час винесення оскаржуваного рішення.

30.10.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Міністерства інфраструктури України також надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Міністерство зазначає, що апелянтом при зверненні з апеляційною скаргою не доведено, а з матеріалів справи не вбачається, що оскаржуваною ухвалою питання про права та обов`язки останньої як колишньої працівниці Державної судноплавної компанії „Чорноморське морське пароплавство", у зв`язку з чим просить апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 по даній справі закрити.

В судовому засіданні представники Фонду державного майна України, АТ "Одесаобленерго", Міністерства юстиції України, Адвокатської фірми "Harald Giebner & Kollegen", Державної судноплавної компанії "Чорноморське морське пароплавство" та Міністерства інфраструктури України, а також прокурор заперечували проти доводів скаржника і наполягали на закритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

У відповідності до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно із ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників провадження у справі, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 28.03.2017 по справі №17-1-4-5-32-24-2/136-03-5080, з огляду на наступне.

Приписами ст. 129 Конституції України встановлено основні засади судочинства, до яких, зокрема, віднесено забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною 2 ст. 124 Конституції України визначено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 Закону України „Про судоустрій і статус суддів").

У відповідності до ст. 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону. Іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи мають право на судовий захист в Україні нарівні з громадянами і юридичними особами України. Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України. кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону. Кожен має право на участь у розгляді своєї справи у визначеному процесуальним законом порядку в суді будь-якої інстанції.

Таким чином, конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Статтею 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Таким чином, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення названим законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Отже, Господарський процесуальний кодекс України повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках учасник судового процесу має право оскаржити ухвалу суду в апеляційному чи касаційному порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, особа не залучена до участі у справі повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, при чому такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Разом з тим судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто, судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або якщо суд вирішив питання про обов`язки цієї особи чи про її інтереси у відповідних правовідносинах.

Так, після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції з`ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника і які конкретно.

Якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі п.3 ч.1 ст.264 Господарського процесуального кодексу України, оскільки у такому випадку не існує правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, в зв`язку з чим відсутній суб`єкт апеляційного оскарження.

Таким чином, суд апеляційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи зачіпає оскаржуване судове рішення безпосередньо права та обов`язки скаржника, та у випадку встановлення, що права заявника оскаржуваним судовим рішенням не порушені та питання про її права і обов`язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду.

Згідно з ч. 2 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції можуть подавати учасники справи відповідно до цього Кодексу та Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відтак, в силу особливостей справи про банкрутство, коло осіб, які мають право оскаржити судові рішення у справі про банкрутство, діючим законодавством звужено до учасників такої справи задля попередження необґрунтованого втручання інших осіб, які не є учасниками справи, у хід процедури банкрутства.

З 21.10.2019 вступив в дію Кодекс України з питань банкрутства.

Відповідно до «Прикінцевих та перехідних положень» Кодексу з питань банкрутства з дня введення в дію цього Кодексу визнано такими, що втратили чинність, зокрема, Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Крім того, відповідно до «Прикінцевих та перехідних положень» Кодексу з питань банкрутства з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

За приписами ст.1 Кодексу України з питань банкрутства сторонами у справі про банкрутство є конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів), забезпечені кредитори, боржник (банкрут);); учасниками провадження у справі про банкрутство є сторони, арбітражний керуючий, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим Кодексом, інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір

Відповідно до зазначеної статті, кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника

Необхідно зазначити, що особа, яка має грошові вимоги до боржника, набуває статусу учасника провадження у справі про банкрутство, а саме кредитора, лише після заявлення у встановленому порядку грошових вимог до боржника. Тільки після цього така особа має процесуальне право на оскарження процесуальних документів у справі про банкрутство.

Набуття статусу кредитора законодавець пов`язує з наявністю у особи (як фізичної так юридичної) грошових вимог до боржника, а припинення статусу кредитора пов`язано з погашенням (припиненням) таких грошових вимог.

Як вбачається з матеріалів оскарження, ОСОБА_1 не є ані кредитором, ані учасником справи №17-1-4-5-32-24/136-03-5080 та відповідно не приймала в ній участі і її не було залучено до участі у справі, відтак скаржник не має права на апеляційне оскарження прийнятих у справі процесуальних документів.

Крім того, ОСОБА_1 не підтверджено належними та допустимими доказами відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, що оскаржувана ухвала стосується прав, інтересів або обов`язків останньої.

Судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Слід також зазначити, що судове рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб.

Вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.07.2018 року у справі №911/2635/17.

В обґрунтування звернення з апеляційною скаргою ОСОБА_1 зазначає, що план санації підприємства жодним чином не враховує та не захищає прав колишніх працівників Державної судноплавної компанії „Чорноморське морське пароплавство", не передбачає жодних компенсацій для них та прийнятий лише для можливості здійснення подальшого розкрадання величезного конгломерату в межах Чорноморсько-Азовського басейну.

Разом з тим, судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду звертає увагу на те, що апелянтом не надано жодних документів та доказів набуття статусу учасника у даній справі про банкрутство або інші докази того, що судом ухвалою від 28.03.2017 вирішувались питання про її права, інтереси та обов`язки.

ОСОБА_1 не надано суду належних та допустимих доказів набуття статусу кредитора у даній справі, а також відсутні докази звернення апелянта з грошовими вимогами до боржника в порядку та строки, передбачені чинним законодавством України.

Також заявник і в апеляційній скарзі зазначає про те, що він не є стороною у справі про банкрутство.

З огляду на вищевикладене, апелянтом при зверненні з апеляційною скаргою не доведено належними та допустимими доказами, а з матеріалів справи не вбачається, що оскаржуваною ухвалою місцевого суду вирішено питання про права та обов`язки останнього.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що не набувши статусу учасника провадження у справі та не довівши порушення його прав та обов`язків оскаржуваною ухвалою місцевого господарського суду, ОСОБА_1 позбавлена права на апеляційне оскарження ухвали суду від 28.03.2017 по справі №17-1-4-5-32-24-2/136-03-5080.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 264 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Згідно ч. 2 наведеної статті про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

За викладених вище обставин, оскільки станом на дату звернення до суду з апеляційною скаргою скаржник не набув статусу сторони чи учасника у справі №17-1-4-5-32-24-2/136-03-5080 і права апелянта оскаржуваною ухвалою не порушені та рішення стосовно його прав та обов`язків судом не приймалось, то відповідно він не наділений процесуальний правом на апеляційне оскарження прийнятих у даній справи процесуальних документів, зокрема на оскарження ухвали суду від 28.03.2017 по справі №17-1-4-5-32-24-2/136-03-5080, а відтак апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 по даній справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. 234, п.3 ч.1 ст. 264, ст. 281 Господарського процесуального кодексу України та Кодексом України з питань банкрутства, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 28.03.2017 по справі №17-1-4-5-32-24-2/136-03-5080 закрити.

Копію ухвали надіслати учасникам провадження у справі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя Н.М. Принцевська

Судді: Г.І. Діброва

А.І. Ярош