ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2019 м.Дніпро Справа № 904/453/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Подобєда І.М., Кощеєва І.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення

учасників справи апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.04.2019 у справі №904/453/19 (повний текст складений 22.04.2019, суддя Мельниченко І.Ф.)

за позовом: Комунального підприємства Кам`янської міської ради "Тепломережі", м. Кам`янське, Дніпропетровська область

до відповідача: Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, м. Дніпро

про стягнення 77 076 грн. 45 коп.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року Комунальне підприємство Кам`янської міської ради "Тепломережі" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на свою користь 70 472 грн. 44 коп. заборгованості за поставлену теплову енергію, 1 737 грн. 74 коп. 3% річних та 4 866 грн. 27 коп. інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем обов`язку щодо повної та своєчасної оплати за фактично отриману теплову енергію.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15.04.2019 у справі №904/453/19 позов задоволено частково; з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь Комунального підприємства Кам`янської міської ради "Тепломережі" стягнуто 70 472 грн. 44 коп. основного боргу, 1 726 грн. 16 коп. 3% річних, 4 182 грн. 39 коп. інфляційних втрат та 1 903 грн. 67 коп. судового збору; в решті позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить Центральний апеляційний господарський його скасувати, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апелянт зазначає, що:

- суд першої інстанції не врахував, що між сторонами був укладений договір №146т/17 від 20.06.2017 на постачання пари та гарячої води, який закінчив свою дію 31.12.2017, та пред`явивши позов за постачання теплової енергії в період: січень - березень 2018 року, Комунальне підприємство Кам`янської міської ради «Тепломережі» вийшло за межі договору, а за таких обставин у Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області відсутнє зобов`язання щодо оплати за теплове постачання за спірний період;

- судом першої інстанції порушені норми процесуального права, а саме не надано належної оцінки рішенню Господарського суду Дніпропетровської області від 17.01.2019 у справі №904/5234/18, що набрало законної сили, яким вирішено спір між тими самими сторонами, а саме між Комунальним підприємством Кам`янської міської ради "Тепломережі" та Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області; про той самий предмет - стягнення заборгованості за постачання теплової енергії, зокрема, в період: січень-березень 2018 року; з тих самих підстав, а саме у зв`язку з несплатою Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області за подану Комунальним підприємством Кам`янської міської ради "Тепломережі" теплову енергію, зокрема, за період: січень - березень 2018 року, що в свою чергу є підставою для закриття провадження у справі №904/453/19 відповідно до приписів п.3 ч.1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.05.2019 (колегію суддів у складі: головуючого судді Орєшкіної Е.В., суддів Подобєда І.М., Кощеєва І.М.) відкрито апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.04.2019 у справі №904/453/19 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

06.10.2019 від Комунального підприємства Кам`янської міської ради "Тепломережі" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач апеляційну скаргу вважає безпідставною та просить залишити рішення місцевого господарського суду без змін. Вказує, що суд першої інстанції правомірно виходив з того, що підстава позову в даному випадку інша, ніж при розгляді справи №904/5234/18 і тому прийняв відповідне рішення. Зазначає, що споживачі зобов`язані сплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувались ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг.

У зв`язку із перебуванням у відпустці судді Кощеєва І.М. відбулась автоматична зміна складу колегії суддів. Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.07.2019 визначено для розгляду справи №904/453/19 колегію суддів у складі: головуючий суддя Орєшкіна Е.В. (доповідач), судді: Широбокова Л.П., Подобєд І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 08.07.2019 справу №904/453/19 прийнято до свого провадження колегію суддів у складі: головуючого судді Орєшкіної Е.В., суддів Широбокової Л.П., Подобєда І.М.

У зв`язку із перебуванням у відпустці судді Широбокової Л.П. відбулась автоматична зміна складу колегії суддів. Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.09.2019 визначено для розгляду справи №904/453/19 колегію суддів у складі: головуючий суддя Орєшкіна Е.В. (доповідач), судді: Кощеєв І.М., Подобєд І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.09.2019 справу №904/453/19 прийнято до свого провадження колегію суддів у складі: головуючого судді Орєшкіної Е.В., суддів Кощеєва І.М., Подобєда І.М.

Дослідивши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, згідно договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності №12/02-6113-ОД від 30.09.2016, Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області прийняло в строкове платне користування нерухоме майно - адміністративну будівлю загальною площею 961,37 кв.м, бокси гаражні площею 586,70 кв.м., навіс - 54,60 кв.м., штрафмайданчик - 168,30 кв. м. (загальною площею - 1 770,97 кв.м), розміщене за адресою: Дніпропетровська область, м.Дніпродзержинськ, вул. Магнітогорська, 6, про що в матеріали справи надано акт приймання-передачі нежитлового приміщення від 30.09.2016 (а.с. 29).

Пунктом 5.12 договору оренди передбачено, що орендар зобов`язаний здійснювати витрати, пов`язані з утриманням орендованого майна; протягом 15 робочих днів після підписання цього договору укласти з балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю, у тому числі на компенсацію податку на землю, або самостійно укласти договори на постачання комунальних послуг.

20.06.2017 Комунальним підприємством Кам`янської міської ради "Тепломережі" (учасник, позивач) та Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області (замовник, відповідач) укладено договір №146т/17 постачання пари та гарячої води (теплопостачання) (пара, гаряча вода та пов`язана продукція), за умовами якого учасник надає послугу (товарну продукцію) з постачання пари, гарячої води (теплопостачання), пари, гарячої воли та пов`язаної продукції згідно з діючими ДСТУ Б.Д. по об`єкту замовника згідно адреси: Дніпропетровська область, м.Кам`янське, вул.Магнітогорська, 6 - по приладу обліку; джерело - ДТЕЦ.

Відповідно до пункту 10.1. договору він набуває чинності з дня його підписання обома сторонами та скріплення печатками сторін, але не раніш ніж через 5 днів з дня оприлюднення на веб-порталі Уповноваженого органу повідомлення про намір укласти договір за результатами застосування переговорної процедури закупівлі в одного учасника і діє до 31.03.2017, в частині проведення розрахунків - до повного їх здійснення.

Листом від 23.04.2018 за вих. №3555/Мт відповідач повідомив позивача про розірвання договору оренди та просив припинити теплопостачання на 2018 рік до адмінбудівлі за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул.Магнітогорська, 6. Окрім того, згідно даного листа відповідач зазначив, що зобов`язується погасити заборгованість, яка виникла до розірвання договору оренди.

Як вбачається з матеріалів справи, після закінчення строку дії договору постачання пари та гарячої води (теплопостачання) (пара, гаряча вода та пов`язана продукція) № 146т/17 від 20.06.2017 відповідач продовжував отримувати послуги з теплопостачання за період: січень-березень 2018 року, що підтверджується актами про відпуск теплової енергії, які підписані сторонами без заперечень (а.с. 22-24).

Згідно розрахунку позивача, сума вартості фактично отриманої відповідачем теплової енергії за період: січень-березень 2018 року складає 70 472,44 грн.

Предметом позову є стягнення вартості наданих послуг з теплопостачання без укладення договору за період: січень-березень 2018 року в сумі 70 472,44 грн. на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (стаття 1, частина друга статті 3, стаття 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Частиною 1 статті 2 Законом України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг належать:

1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.

Послуга з управління багатоквартирним будинком включає:

утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо;

купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку;

поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;

2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про теплопостачання", учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є:

1) споживачі (індивідуальні та колективні);

2) управитель;

3) виконавці комунальних послуг.

Виконавцями комунальних послуг є:

1) послуг з постачання та розподілу природного газу - постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача;

2) послуг з постачання та розподілу електричної енергії - енергопостачальник або інший суб`єкт, визначений законом;

3) послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація;

4) послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води;

5) послуг з централізованого водопостачання - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання;

6) послуг з централізованого водовідведення - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водовідведення;

7) послуг з поводження з побутовими відходами - суб`єкт господарювання, визначений виконавцем послуг з вивезення побутових відходів у встановленому законодавством порядку.

Пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону України "Про теплопостачання" передбачено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

За змістом статей 11, 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з договору або інших підстав, зокрема, юридичного факту, внаслідок заподіяння шкоди іншій особі, а так само внаслідок придбання або збереження майна за рахунок коштів іншої особи без достатніх підстав.

Згідно статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до статті 25 Закону України "Про теплопостачання" у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Предметом спору є стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів у розмірі вартості послуг з теплопостачання на об`єкти відповідача, стосовно яких не укладений договір на постачання теплової енергії.

Стаття 1212 Цивільного кодексу України досить широко визначає підстави виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави.

Втім, предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

За змістом п. 4 ч. 3 ст. 1212 Цивільного кодексу України положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовується також до вимог про відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до загальних положень законодавства про відшкодування завданої шкоди таке відшкодування є мірою відповідальності. Разом з тим обов`язок набувача повернути безпідставно набуте (збережене) майно потерпілому не належить до заходів відповідальності, оскільки боржник при цьому не несе жодних майнових втрат - він зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно утримував (зберігав). На відміну від зобов`язань, які виникають із завдання шкоди, для відшкодування шкоди за п.4 ч. 3 ст.1212 Цивільного кодексу України вина не має значення, оскільки важливий сам факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

З огляду на викладене споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувались ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг.

Доказів виконання зобов`язання щодо оплати поставленої теплової енергії у спірний період відповідач на момент розгляду спору не надав, з огляду на що вимога позивача щодо стягнення заборгованості в розмірі 70 472 грн. 44 коп. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно наданого позивачем розрахунку сума річних за загальний період прострочення з 31.01.2018 по 31.12.2018 складає 1 737,74 грн. Місцевим господарським судом вірно зазначено, що у вказаному розрахунку позивачем не враховано приписи Закону України "Про теплопостачання", у зв`язку з чим невірно визначений початок періоду прострочення; після перерахунку правомірно стягнув річні за загальний період прострочення з 02.02.2018 по 31.12.2018 в сумі 1 726,16 грн.

Щодо нарахування інфляційних збитків, які за розрахунком позивача становлять 4 866, 27 грн. за загальний період прострочення з лютого 2018 року по грудень 2018 року, місцевий господарський суд правильно вказав, що розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений відповідною Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція та правомірно стягнув інфляційні збитки в сумі 4 182,39 грн.

Стосовно доводів апелянта про наявність підстав для закриття провадження у справі слід зазначити, що відповідно до пункту 3 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу.

Статтею 175 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, зокрема, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

З матеріалів справи вбачається, що Комунальне підприємство Кам`янської міської ради "Тепломережі" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом №00.01.1279 від 16.11.2018 про стягнення з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області 89 136,48 грн., з яких: 84 596,25 грн. заборгованість за теплову енергію поставлену в період з січня 2017 року по березень 2018 року; 1 740,18 грн. 3% річні за період з 31.12.2017 по 31.10.2018; 2 800,05 грн. інфляційні втрати за період з січня по жовтень 2018 року.

Позов обґрунтований порушенням відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договором №146т/17 від 20.06.2017.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 17.01.2019 у справі №904/5234/18 позов задоволено частково; з Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області на користь Комунального підприємства Кам`янської міської ради "Тепломережі" стягнуто заборгованість за поставлену теплову енергію у сумі 14 123,81 грн. та 279,19 грн. витрат зі сплати судового збору; в іншій частині позову відмовлено.

Рішенням суду відмовлено позивачу у стягненні заборгованості за січень -березень 2018 року та нарахованих на неї інфляційних збитків та 3% річних з посиланням на те, що така заборгованість знаходиться поза межами договору, який є підставою пред`явленого позову (договір №146/17 від 20.06.2017).

Підстава для звернення з позовною заявою у даній справі є інша, а саме порушення відповідачем обов`язку щодо повної та своєчасної оплати за фактично отриману теплову енергію поза межами договору в період з січня по березень 2018 року, з огляду на що відсутні підстави для застосування в даному випадку пункту 3 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області.

Керуючись ст. 129, ст. 276, ст. 282, ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.04.2019 у справі №904/453/19 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя І.М. Подобєд

Суддя І.М. Кощеєв