ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2019 р. м. Київ Справа№ 911/956/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Тищенко А.І.

Іоннікової І.А.

при секретарі судового засідання Браславець Ю.Ю.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Заступника військового прокурора Центрального регіону України на ухвалу Господарського суду Київської області від 02.05.2019 про повернення позовної заяви

у справі №911/956/19 (суддя Щоткін О.В.)

за позовом Заступника військового прокурора Центрального регіону України в інтересах держави в особі Фонду державного майна України (позивач 1) та Міністерства оборони України (позивач 2)

до Виконавчого комітету Клавдієво-Тарасівської селищної ради (відповідач 1)

Виробничо-комерційного підприємства "Військовий мисливець" Товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України (відповідач 2)

Товариства з обмеженою відповідальністю "Мисливсько-рибальський клуб "Ярик" (відповідач 3)

Відділу державної реєстрації прав на нерухомість та бізнес Бородянської районної державної адміністрації (відповідач 4)

про скасування рішень та свідоцтва про право власності, визнання недійсним договору, визнання права власності на майно, витребування майна з чужого незаконного володіння

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської області від 02.05.2019 у справі №911/956/19 позовну заяву Заступника військового прокурора Центрального регіону України повернуто на підставі п. 4 ч. 5 ст. 174 ГПК України.

Повертаючи позовну заяву прокурора, місцевий господарський суд дійшов висновку, що в даній справі немає передбачених законом виключних випадків, коли прокурор може звернутися до суду за захистом інтересів держави.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, прокурор 11.05.2019 звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, справу направити для продовження судового розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом норм матеріального (ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", ст.ст. 131-1, 142 Конституції України) та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, що призвело до винесення незаконної ухвали.

Прокурор зазначає, що в позові належним чином обґрунтовано наявність підстав для представництва інтересів держави у спірних правовідносинах.

Вказує, що правовідносини, пов`язані з вибуттям нерухомого майна з державної власності становлять «суспільний», «публічний» інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) вибуття майна з власності держави цьому суспільному інтересу не відповідає.

На його думку, незаконне відчуження об`єктів нерухомого державного майна безпосередньо порушує інтереси держави в особі Фонду державного майна України та Міністерства оборони України, як органів державної влади, що наділені повноваженнями здійснювати управління нерухомим майном, позбавляє права володіння та користування державним майном, та як наслідок підриває економічні основи України.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, відповідач - 3 вказує про недотримання прокурором вимог п. 5 ч. 3 ст. 162, ч. 2 ст. 164 ГПК України під час звернення до суду з даним позовом.

Просить врахувати, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини сторонами судового розгляду є позивач і відповідач, які мають рівні права, а підтримка прокуратурою однієї з сторін може бути виправдана за певних умов, зокрема, з метою захисту вразливих осіб, які вважаються не здатними захистити свої права та інтереси самостійно, або в разі, якщо правопорушення зачіпає велику кількість людей, або якщо вимагають захисту реальні державні інтереси або майно.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу прокурора 22.05.2019 передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Тищенко А.І., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2019 відкрито апеляційне провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.06.2019 зупинено провадження у справі до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №587/430/16-ц.

17.10.2019 від представника відповідача - 3 надійшло клопотання про поновлення провадження у справі.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 05.11.2019, у зв`язку з перебуванням судді Михальської Ю.Б. у відпустці з 04.11.2019 по 13.11.2019 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Тищенко А.І., Іоннікова І.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2019 колегією суддів у визначеному складі прийнято апеляційну скаргу до провадження, поновлено провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 ч. 1 ст. 256 ГПК України, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Враховуючи те, що предметом апеляційного перегляду наразі є ухвала про повернення позовної заяви у справі (п.6 ч.1 ст. 255 ГПК України), яка входить до визначеного у ч. 2 ст. 271 ГПК України переліку та з огляду на відсутність обставин справи, що зумовлюють необхідність розгляду апеляційної скарги у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, виклик сторін (учасників справи) колегією суддів не здійснювався.

Згідно з частиною першою статті 270 ГПК України в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no.4241/03 від 28.10.2010).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженої ухвали норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що у квітні 2019 Заступник військового прокурора Центрального регіону України в інтересах держави в особі Фонду державного майна України та Міністерства оборони України звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до Виконавчого комітету Клавдієво-Тарасівської селищної ради, Виробничо-комерційного підприємства "Військовий мисливець" Товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України, Товариства з обмеженою відповідальністю "Мисливсько-рибальський клуб "Ярик", Відділу державної реєстрації прав на нерухомість та бізнес Бородянської районної державної адміністрації про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Клавдієво-Тарасівської селищної ради від 24.06.2008 № 288 "Про оформлення за Виробничо-комерційним підприємством "Військовий мисливець" права власності на нерухоме майно - майновий комплекс за адресою: с. Пороскотень, вул. Миру, 23, у тому числі: службовий будинок, єгерська, літня кухня-столова, будинок мисливський, готель, побутове приміщення, 2 вбиральні, накриття, конюшня - склад, 2 накриття, колодязь, огорожа, скасування свідоцтва на право власності на нерухоме майно від 22.07.2008 про реєстрацію права власності на майновий комплекс за адресою: Київська обл., Бородянський р-н, смт. Клавдієво-Тарасове, вул . Миру , 23, за Виробничо-комерційним підприємством "Військовий мисливець", визнання недійсним договору оренди нерухомого майна за адресою: Київська обл., Бородянський р-н, смт. Клавдієво-Тарасове, вул. Миру, 23, укладений 01.01.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мисливсько-рибальський клуб "Ярик" та Виробничо-комерційним підприємством "Військовий мисливець", скасування рішення державного реєстратора філії комунального підприємства Новопетрівської сільської ради "Результат" Рибалко В.М. від 17.01.2017 №33464542 про реєстрацію за Товариством з обмеженою відповідальністю "Мисливсько-рибальський клуб "Ярик" нерухомого майна - громадський (виробничий) будинок (приміщення) "Мисливсько-рибальський клуб "Ярик", загальною площею 1649,6 кв. м, розташованого по вул. Миру, 23 в с. Пороскотень Київської області, визнання право власності за державою в особі Фонду державного майна України на нерухоме майно: громадський (виробничий) будинок (приміщення) "Мисливсько-рибальський клуб "Ярик", зальною площею 1649,6 кв. м, розташоване по вул . Миру, 23 в с. Пороскотень Київської області, яке складається з: нежитлове приміщення (готель) літ. "Ф" площею 1206,6 кв. м, побутова літ "И" площею 124,2 кв. м, господарська літ. "Ї" площею 45,4 кв. м, єгерська літ. "О" площею 54,00 кв. м, конюшня склад літ. "Є" площею 219,4 кв. м, навіси літ. "Й", "Х", "Ц", "Ч", "Я", вольєр літ. "Ш", витребування з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Мисливсько-рибальський клуб "Ярик" на користь держави в особі Фонду державного майна України та Міністерства оборони України нерухоме майно: громадський (виробничий) будинок (приміщення) "Мисливсько-рибальський клуб "Ярик", загальною площею 1649,6 кв. м, розташоване по вул . Миру, 23 в с. Пороскотень Київської області, яке складається з: нежитлове приміщення (готель) літ. "Ф" площею 1206,6 кв. м, побутова літ "И" площею 124,2 кв. м, господарська літ. "Ї" площею 45,4 кв. м, єгерська літ. "О" площею 54,00 кв. м, конюшня склад літ. "Є" площею 219,4 кв. м, навіси літ. "Й", "Х", "Ц", "Ч", "Я", вольєр літ. "Ш".

Позов обґрунтований тим, що спірне майно - майновий комплекс Дубраво-Ленінського мисливського господарства, є державною власністю в особі Фонду державного майна України та перебувало в тимчасовому управлінні Міністерства оборони України. Прокурор вважає, що оскільки мисливське господарство та його майно, в тому числі спірне, перебувало у державній власності, то Виконавчий комітет Клавдієво-Тарасівської селищної ради не вправі був видавати свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 22.07.2008 та приймати рішення від 24.06.2008 № 228 про визнання за Виробничо-комерційним підприємством "Військовий мисливець" Товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України права власності нерухоме майно - майновий комплекс за адресою: с. Пороскотень, вул. Миру, 23, у тому числі: службовий будинок, єгерська, літня кухня-столова, будинок мисливський, готель, побутове приміщення, 2 вбиральні, накриття, конюшня - склад, 2 накриття, колодязь, огорожа.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 15.04.2019 дану позовну заяву залишено без руху та встановлено заступнику військового прокурора Центрального регіону України способи усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання суду: письмового обґрунтування правових підстав пред`явлення даного позову заступником військового прокурора Центрального регіону України із зазначенням об`єктивних причин, які перешкоджають пред`явленню такого позову безпосередньо Фондом державного майна України та Міністерством оборони України як належними суб`єктами владних повноважень; належних та допустимих доказів на підтвердження факту не здійснення чи здійснення неналежним чином Фондом державного майна України та Міністерством оборони України захисту інтересів держави; доказів доплати судового збору за подання до суду двох вимог майнового характеру - про визнання права власності на майно та про витребування майна, в розмірі 66358,00 грн.

26.04.2019 на виконання вимог ухвали прокурор надав суду письмове обґрунтування правових підстав пред`явлення позову, в якому зазначає, що суб`єкти владних повноважень, які повинні здійснювати свої повноваження щодо розпорядження майном державної власності, не здійснюють такі повноваження протягом тривалого часу (25 років), тому для відновлення порушених інтересів держави з даним позовом до суду звертається прокурор.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 02.05.2019 у справі №911/956/19 позовну заяву прокурора повернуто на підставі п. 4 ч. 5 ст. 174 ГПК України.

Вирішуючи питання про повернення позовної заяви, місцевий господарський суд дійшов висновку, що в даному випадку відсутні передбачені законом виключні підстави, коли прокурор може звернутися до суду за захистом інтересів держави.

На думку суду, прокурор не підтвердив правових підстав для представництва та, відповідно, не набув процесуального статусу органу, якому законом (ст. 53 ГПК України та ст. 23 Закону України "Про прокуратуру") надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб (спеціальної процесуальної правоздатності).

На підставі викладеного суд першої інстанції дійшов висновку, що прокурор не усунув недоліки позовної заяви та не обґрунтував правових підстав пред`явлення даного позову, не довів належними та допустимими доказами факт не здійснення чи здійснення неналежним чином Фондом державного майна України та Міністерством оборони України захисту інтересів держави.

Колегією суддів встановлено, що в обґрунтування позову прокурор посилається на те, що за результатами вивчення додержання вимог законодавства про охорону державного майна військовою прокуратурою Центрального регіону України прокурором встановлені підстави для представництва в суді інтересів держави в особі Фонду державного майна України та Міністерства оборони України.

Прокурор зазначає, що незаконне відчуження об`єктів нерухомого державного майна безпосередньо порушує інтереси держави в особі Фонду державного майна України та Міністерства оборони України, як органів державної влади, що наділені повноваженнями здійснювати управління нерухомим майном, позбавляє права володіння та користування державним майном, та, як наслідок, підриває економічні основи України.

Вказує, що рішенням Господарського суду міста Києва від 05.12.2002 у справі № 18/375, залишеним без змін постановою Верховного Суду України від 18.11.2003, задоволено позов заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України; зобов`язано Товариство військових мисливців та рибалок Збройних Сил України разом з фахівцями Міністерства оборони України здійснити інвентаризацію майна, у тому числі спірного; зобов`язано Товариство військових мисливців та рибалок Збройних Сил України повернути з чужого незаконного володіння на користь Міністерства оборони України майно, у тому числі спірне.

Наголошує, що суспільний інтерес полягає також у забезпеченні додержання однієї з основних засад судового провадження - обов`язковості судового рішення та утвердженні принципів поваги і довіри до судових рішень.

Таким чином, порушення закону при відчуженні державного майна є порушенням інтересів держави.

Уповноважені органи - Фонд державного майна України та Міністерство оборони України не вживають заходів щодо захисту інтересів держави та повернення майна у державну власність більше ніж 25 років.

Зокрема, з моменту прийняття Закону України «Про підприємства, установи та організації союзного підпорядкування, що розташовані на території України» (1991 рік), постанов Верховної Ради України від 10.04.1992 № 2268 та від 04.02.1994 № 3943 та до цього часу спірне майно - Дубраво-Ленінське мисливське господарство не повернуто до державної власності.

В серпні 2012 Територіальним управлінням внутрішнього аудиту військових частин, безпосередньо підпорядкованих Міністерству оборони України та Генеральному штабу Збройних Сил України, проведено внутрішній аудит Головного квартирно - експлуатаційного управління Збройних Сил України та підпорядкованих йому квартирно-експлуатаційних управлінь, частин та відділів щодо забезпечення облік) майна, що належало Військово-мисливському товариству Збройних Сил України за період з 01.01.1992 по 01.08.2012 (звіт № 234/40/98 від 31.08.2018, перебуває в розпорядженні Територіального управління внутрішнього аудиту військових частин безпосередньо підпорядкованих Міністерству оборони України та Генеральному штабу Збройних Сил України).

За результатом вищевказаного аудиту встановлено, що рішенням Господарського суду міста Києва від 05.12.2002 у справі № 18/375, залишеним без змін постановою Верховного Суду України від 18.11.2003, задоволено позов заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України; зобов`язано Товариство військових мисливців та рибалок Збройних Сил України разом з фахівцями Міністерства оборони України здійснити інвентаризацію майна, у тому числі спірного; зобов`язано Товариство військових мисливців та рибалок Збройних Сил України повернути з чужого незаконного володіння на користь Міністерства оборони України майно, у тому числі спірне.

Разом з тим, аудиторами наголошено, що Головним квартирно - експлуатаційним управлінням Збройних Сил України та його структурними підрозділами за оперативним обліком майно не відображено, у тому числі майно Дубраво - Ленінського мисливського господарства, робота щодо виконання рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2002 не ведеться, заходи передбачені Законом України «Про виконавче провадження» не вживаються.

Згідно листа Макарівської квартирно-експлуатаційної частини (району) від 14.11.2018 № 2123, яка відповідальна за Бородянський район Київської області, до частини будь-які накази та/або розпорядження від Головного квартирно - експлуатаційного управління Збройних Сил України, Генерального штабу Збройних Сил України та Міністерства оборони України щодо повернення до оборонного відомства Дубраво-Ленінського мисливського господарства не надходили.

Згідно листа Фонду державного майна України від 11.03.2019 №10-25-4690 вбачається, що фондом теж не здійснювалися заходи щодо повернення спірного майна до державної власності.

Зокрема, наказами Фонду державного майна України від 22.06.1992 №201 га від 19.01.1994 № 36 майно колишнього Всеармійського товариства мисливців та риболовів Збройних Сил СРСР постановлено на загальнодержавний облік.

Разом з тим, в порушення вимог п. 11 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» фонд не вів облік об`єктів державної власності та не здійснював контроль за його збереженням, що спричинило його незаконне відчуження.

Враховуючи викладене, прокурор вказує, що наявні підстави для звернення військової прокуратури Центрального регіону України в інтересах держави в особі Фонду державного майна України та Міністерства оборони України до виконавчого комітету Клавдієво-Тарасівської селищної ради, виробничо-комерційного підприємства «Військовий мисливець», ТОВ «Мисливсько-рибальський клуб «Ярик» про скасування рішення виконкому, визнання недійсним договору оренди, визнання права власності та витребування майна.

За змістом ч. 3 ст. 4 ГПК України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до п. 3 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених ст. 174 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

Про необхідність обґрунтування прокурором підстав представництва у суді зазначено і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц.

Аналіз положень ч.ч. 3 - 5 ст. 53 ГПК України у взаємозв`язку зі змістом ч.3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави вважати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу.

Колегія суддів звертає увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №910/17298/18.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17 та від 26.02.2019 у справі № 905/803/18).

Дійшовши висновку про повернення позову, суд першої інстанції не з`ясував чи потребують захисту державні інтереси у цьому випадку, чи замінює прокурор у цьому судовому провадженні орган, уповноважений на виконання відповідних функцій, який не здійснює захисту або робить це неналежно. Суд також не перевірив наведені прокурором причини, які, на його думку, свідчать про невжиття позивачами заходів щодо захисту інтересів держави шляхом припинення їх порушення, як і не з`ясував, чи вжив прокурор всіх передбачених чинним законодавством заходів, які передують зверненню прокурора до суду для здійснення представництва інтересів держави, обмежившись при цьому немотивованим висновком про те, що позивачі, в особі яких в інтересах держави з позовом до суду звернувся прокурор, мають підстави і можливість самостійно захищати свої права у спірних правовідносинах, а прокурором не доведено неможливості реалізації такого захисту самими позивачами.

З огляду на викладене, колегія суддів не погоджується і вважає передчасними висновки суду першої інстанції про те, що у даному випадку прокурор не підтвердив правових підстав для представництва та, відповідно, не набув процесуального статусу органу, якому законом (ст. 53 ГПК України та ст. 23 Закону України "Про прокуратуру") надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб (спеціальної процесуальної правоздатності).

Крім того, у разі виникнення у суду першої інстанції сумнівів щодо наявності у прокурора підстав для представництва інтересів держави в суді та правильності визначення ним позивача, місцевий господарський суд не був позбавлений права порушити провадження у справі та зобов`язати прокурора надати докази наявності підстав для такого представництва, а в разі ненадання таких доказів - залишити позов без розгляду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.03.2018 у справі №913/632/17.

З огляду на викладене, висновок місцевого господарського суду про те, що прокурором не доведено наявність підстав для представництва інтересів держави в особі Фонду державного майна України та Міністерства оборони України в інтересах яких він звернувся до Господарського суду Київської області є передчасним, у зв`язку з чим відсутні підстави для повернення позовної заяви без розгляду на підставі пункту 4 частини 5 статті 174 ГПК України, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Заступника військового прокурора Центрального регіону України з підстав, викладених у ній, підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала Господарського суду Київської області від 02.05.2019 про повернення позовної заяви у справі №911/956/19 підлягає скасуванню з передачею справи до Господарського суду Київської області для вирішення питання про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 271, п. 6 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Заступника військового прокурора Центрального регіону України на ухвалу Господарського суду Київської області від 02.05.2019 про повернення позовної заяви у справі №911/956/19 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 02.05.2019 про повернення позовної заяви у справі №911/956/19 скасувати.

3. Справу №911/956/19 направити до Господарського суду Київської області для вирішення питання про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді А.І. Тищенко

І.А. Іоннікова