ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року Справа № 916/1515/19
м.Одеса, проспект Шевченка,29

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді М.А. Мишкіної,

суддів К.В. Богатиря, Л.О. Будішевської

(склад судової колегії змінений відповідно до розпоряджень керівника апарату суду щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи №455 від 18.07.2019р., №569 від 13.08.2019р. та № 662 від 10.09.2019р.; протоколів повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.07.2019р., від 13.08.2019р. та від 10.09.2019р. )

Розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області

на ухвалу господарського суду Одеської області від 03 червня 2019 року про повернення позовної заяви

у справі №916/1515/19

за позовом заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради

до:

- Громадської організації «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів»;

- державного реєстратора Шостої Одеської державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу Пенчева Костянтина Леонтійовича м. Одеса

про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора

суддя суду першої інстанції: Р.В. Волков

час і місце постановлення ухвали: 03.06.2019р., м.Одеса, господарський суд Одеської області

встановив:

30.05.2019р. заступник прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Громадської організації «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» (надалі - відповідач, Спілка автомобілістів), державного реєстратора прав на нерухоме майно Шостої Одеської державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу Пенчева Костянтина Леонтійовича (надалі - відповідач, держреєстратор Пенчев К.Л.), в якому просив суд визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Шостої одеської державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу Пенчева Костянтина Леонтійовича (індексний номер 26863084 від 08.12.2015р.) про реєстрацію виправлень до запису про право власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: автостоянки № 38 , яка розташована за адресою: м . Одеса, проспект Маршала Жукова, 4-О.

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначив, що на підставі свідоцтва про право власності серії САС №637300 за Спілкою автомобілістів зареєстроване право власності на автостоянку №38, загальною площею 105,9кв.м., як розташована на земельній ділянці 25370км. 08.12.2015р. держреєстратором Пенчевим К.Л. проведено державну реєстрацію виправлень до об`єкта нерухомого майна - автостоянки №38, в результаті чого змінено загальну площу автостоянки з 105,9 на 15797кв.м.

Проте жодних підстав для проведення виправлень до об`єкта нерухомого майна - автостоянки №38 держреєстратором в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не зазначено. Так, згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно установлено, що за адресою: м. Одеса, проспект Маршала Жукова, будинок 4-О за громадською організацією «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» зареєстровано право власності на автостоянку №38 (надалі - Автостоянка №38), загальною площею 15797кв.м, складовими частинами якої є: диспетчерська, А; навіси автомобільні, Б, Б1-Б9. Відповідно до свідоцтва про право власності на автостоянку №38 від 02.04.2009р. серії САС 637300 , об`єкт, який розташований за вищезазначеною адресою в цілому складається з будівлі літ. «А» - «Б», «Б1»-«Б9» - навісів автомобільних, відображених у технічному паспорті від 07.02.2009р. Разом з тим, згідно технічного паспорту від 07.02.2009р., на який міститься посилання у вищезазначеному свідоцтві, автостоянка складається з наступних об`єктів: «А» - диспетчерська, загальною площею 142,2кв.м.; «Б», «Б1»-«Б9» - навіси, загальною площею 15654,4кв.м.; «№1-12» - огорожа; «І» - вимощення, загальною площею 9573кв.м.

Навіси не є об`єктами нерухомого майна, які підлягають державній реєстрації, оскільки вони відносяться до малих архітектурних форм. Так, на підставі спірного рішення реєстратора фактично зареєстровано право власності на споруди, які взагалі не підлягають державній реєстрації, оскільки є тимчасовими спорудами. Крім того, оскільки рішення Одеською міськрадою з приводу розпорядження земельною ділянкою не приймалися та інформація щодо оформлення будь-який правоустановчих документів на земельну ділянку за адресою: м. Одеса , проспект Маршала Жукова, 4-О відсутня, можливо дійти до висновку, що збільшення площі спірного об`єкта нерухомості відбулося за рахунок земель Одеської міської ради, всупереч діючого законодавства.

Оскільки Одеською міською радою не вжито жодних заходів на захист інтересів територіальної громади м.Одеси щодо вищезазначеної земельної ділянки, в тому числі щодо оскарження рішення державного реєстратора, прокурор у відповідності до приписів ст.23 ЗУ «Про прокуратуру», ст.53 ГПК України звернувся до суду із даним позовом.

З посиланням на норми ст.ст.2,5,10, ч.4 ст.18, ст.24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», п.п.6,6 Порядку державної реєстрації прав власності на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету міністрів України №1127 від 25.12.2015р., ч.2 ст.78, ст.ст.82,83, 116, 152 (ч.2), 153 (ч.1) ЗК України, п.34 ст.26 ЗУ «Про місцеве самоврядування», прокурор просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Разом із позовною заявою прокурором було подано заяву про забезпечення позову та клопотання про витребування доказів.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 03.06.2019р. (суддя Р.В.Волков) позовну заяву заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради та додані до неї документи, заяву про забезпечення позову та клопотання про витребування доказів повернуто без розгляду.

Ухвала вмотивована наступним. Прокурором не доведено обставин нездійснення захисту інтересів держави у вигляді усвідомленої пасивної поведінки уповноваженого суб`єкта владних повноважень - Одеської міської ради. Окрім того, не доведено відсутність в Одеської міської ради наміру захищати інтереси держави, оскільки вказані обставини не випливають зі змісту листа юридичного департаменту Одеської міської ради від 12.04.2019 № 41-пр/вих. Судом не встановлено обставин, які б давали підстави для висновку про невиконання або неналежне виконання Одеською міською радою, яка є самостійною юридичною особою з повним обсягом процесуальної дієздатності, своїх функцій щодо захисту майнових інтересів територіальної громади. Обставини дотримання прокурором встановленої ч.3,4 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" процедури, яка повинна передувати зверненню до суду з відповідним позовом, підлягають з`ясуванню судом не залежно від того, чи має місце факт порушення інтересів держави у конкретних правовідносинах, оскільки відповідно до приписів ст.ст.53, 174 ГПК України недотримання такої процедури унеможливлює розгляд заявленого прокурором позову по суті. У той же час відповідний уповноважений орган держави (за його наявності), виконуючи свої функції, не позбавлений можливості самостійно звернутись до суду з метою захисту інтересів держави. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави, що є підставою для повернення позовної заяви і доданих до неї документів заявнику відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 174 ГПК України.

25.06.2019р. до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга заступника прокурора Одеської області на ухвалу від 03.06.2019р., в якій скаржник просить скасувати ухвалу та направити справу №916/1515/19 для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор, зокрема, зазначив, що судом неправильно застосовано норми ст.23 ЗУ «Про прокуратуру». Заходів щодо звернення з позовом до суду або повідомлення про наміри звернення з таким позовом Одеською міською радою не здійснено, що і свідчить про нездійснення захисту інтересів держави, внаслідок чого і виникли підстави для представництва державних інтересів саме прокуратурою Одеської області (лист прокуратури області до Одеської міської ради від 03.04.2019, позов заступника прокурора області від 30.05.2019). Таким чином, невжиття заходів реагування органом, що виконує відповідні функції у спірних правовідносинах щодо усунення обставин, якими спричинено порушення інтересів держави, є обставинами що виправдовують втручання прокурора у справу. У даному випадку нездійснення відповідним органом заходів направлених на скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора протягом тривалого часу, а саме з 08.12.2015р. (дата рішення державного реєстратора) та з 03.04.2019р. (дата повідомлення про наявні порушення законодавства) і є доказами його бездіяльності, що є підставою для представництва інтересів держави органами прокуратури. Звертаючись до суду з позовом у даній справі, прокурор відповідно до вимог ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру», ст.53 ГПК України обґрунтував наявність у нього підстав для представництва інтересів держави в суді, визначив, у чому саме полягає порушення інтересів держави та визначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. При цьому прокурором зазначено, що Одеською міською радою самостійно заходи щодо захисту інтересів держави у судовому порядку не вживалися.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду (головуючий суддя Л.В. Поліщук, К.В. Богатир, В.В. Бєляновський) апеляційну скаргу залишено без руху; 16.07.2019р. скаржником було усунено недоліки апеляційної скарги.

У зв`язку із перебуванням суддів Л.В . Поліщук та К .В. Богатиря у відпустці, розпорядженням керівника апарату суду №455 від 18.07.2019р. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/1515/19.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.07.2019р. визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Л.В.Лавриненко, судді О.Ю. Аленін, В.В. Бєляновський.

Ухвалю суду апеляційної інстанції від 22.07.2019р. (головуючий суддя Л.В.Лавриненко, судді О.Ю. Аленін, В.В. Бєляновський) відкрите апеляційне провадження у справі та призначено справу до розгляду на 14.08.2019р.

У зв`язку із перебуванням суддів Л.В.Лавриненко та О.Ю . Аленіна у відпустці з 12.08.2019р., розпорядженням керівника апарату суду №569 від 13.08.2019р. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/1515/19.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.08.2019р. визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - М.А.Мишкіна, судді: В.В. Бєляновський, К.В. Богатир. Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.08.2019р. прийнято справу №916/1515/19 до провадження у зміненому складі суду: головуючий суддя М.А.Мишкіна, судді: В.В.Бєляновський, К.В. Богатир та постановлено розгляд апеляційної скарги заступника прокурора Одеської області на ухвалу господарського суду Одеської області від 03.06.2019р. №916/1515/19 здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; зобов`язано Заступника прокурора Одеської області у строк до 30.08.2019р. надати суду апеляційної інстанції оригінал позовної заяви з додатками, що були повернуті судом першої інстанції оскаржуваною ухвалою. 23.08.2019р. скаржник на виконання вимог ухвали суду від 14.08.2019р. подав суду апеляційної інстанції оригінал позовної заяви з додатками.

У зв`язку із перебуванням судді В.В.Бєляновського у відпустці з 02.09.2019р. по 13.09.2019р., розпорядженням керівника апарату суду №662 від 10.09.2019р. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/1515/19.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.09.2019р. визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - М.А.Мишкіна, судді: К.В. Богатир, Л.О. Будішевська.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.09.2019р. прийнято справу №916/1515/19 до провадження у зміненому складі суду: головуючий суддя М.А.Мишкіна, судді: К.В. Богатир, Будішевська Л.О.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 11.09.2019р. зупинено апеляційне провадження у справі №916/1515/19 до закінчення перегляду в касаційному порядку справи №587/430/16-ц Великою Палатою Верховного Суду.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.11.2019р. поновлено провадження у справі.

Станом на дату перегляду оскаржуваної ухвали в апеляційному порядку додаткових пояснень, відзивів, заяв, клопотань до суду не надійшло.

Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.2 ст.271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Згідно із п.6 ч.1 ст.255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції: про повернення заяви позивачеві (заявникові).

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи стосовно фактів, наведених прокурором, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги виходячи із наступного.

З оскаржуваної ухвали вбачається, що при її постановленні місцевий господарський суд виходив з того, прокурором не доведено обставини нездійснення захисту інтересів держави у вигляді усвідомленої пасивної поведінки уповноваженого суб`єкта владних повноважень - Одеської міської ради, відсутність підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави є підставою для повернення позовної заяви заявнику відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 174 ГПК України

Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції з огляду наступного.

Згідно із ст.1 ГПК України цей Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Статтею 1 ЗУ «Про прокуратуру» визначено, що прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави.

Згідно п.2 ч.1 ст.2 ЗУ «Про прокуратуру» у випадках, визначених Законом, на прокуратуру покладається функція з представництва інтересів громадянина або держави в суді (

Відповідно до пункту 2 Рекомендації Rec(2012)11 Комітету Міністрів Ради Європи державам-учасникам «Про роль публічних обвинувачів поза системою кримінальної юстиції», прийнятій 19 вересня 2012 року на 1151-му засіданні заступників міністрів, якщо національна правова система надає публічним обвинувачам певні обов`язки та повноваження поза системою кримінальної юстиції, їх місія полягає в тому, щоби представляти загальні або публічні інтереси, захищати права людини й основоположні свободи та забезпечувати верховенство права.

Європейський суд з прав людини звертав увагу на те, що сторонами цивільного провадження є позивач і відповідач. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (див. mutatis mutandis рішення від 15 січня 2009 року у справі «Менчинська проти Росії» (Menchinskaya v. Russia, заява № 42454/02, § 35)).

Відповідно до ст.53 ГПК України у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду в інтересах інших осіб, державних чи суспільних інтересах та брати участь у цих справах. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, які звертаються до суду за захистом прав і інтересів інших осіб, повинні надати суду документи, які підтверджують наявність передбачених законом підстав для звернення до суду в інтересах таких осіб. У визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до ч.3 ст.23 ЗУ «Про прокуратуру» рокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу (ч.4 ст.23 ЗУ «Про прокуратуру»).

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

З позовної заяви вбачається, що прокурор заявив позов в інтересах держави в особі Одеської міської ради посилаючись на норми ч.4 ст.53 ГПК України, ч.ч.3,4 ст.23 ЗУ «Про прокуратуру» з обґрунтуванням того, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду, а також зазначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Одеську міську раду, якою не вжито жодних заходів на захист інтересів територіальної громади м.Одеси щодо земельної ділянки, на якій розташовані зареєстровані об`єкти нерухомості, зокрема, не оскаржено рішення державного реєстратора (тобто, навів підставу для представництва інтересів держави та підстави позову).

Отже, у даному випадку необхідність захисту інтересів держави прокурором полягає у необхідності відновлення законності та справедливої рівноваги між інтересами суспільства (у даному випадку - територіальної громади міста Одеси) й громадської організації «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів», повернення землі у комунальну власність та відновлення порушеного порядку розпорядження земельною ділянкою комунальної власності, дотримання принципу раціонального використання землі, що відповідає принципу, закріпленому у Конституції України, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3).

На підтвердження неналежного виконання покладених законом повноважень з боку Одеської міської ради прокурор зазначив, що останньою не вжито жодних заходів щодо скасування спірного рішення державного реєстратора, підтвердженням чого є лист прокуратури Одеської області від 03.04.2019, яким Одеську міську раду повідомлено про виявлені прокуратурою порушення вимог ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» під час вчинення спірних реєстраційних дій, проте, жодних заходів щодо звернення до суду з відповідним позовом або повідомлення про наміри такого звернення Одеською міською радою не здійснено, що свідчить про нездійснення цим уповноваженим органом захисту інтересів держави, внаслідок чого і виникли підстави для представництва прокурором інтересів держави в суді.

У відповідь на вищезазначений лист Юридичний департамент Одеської міської ради надіслав прокуратурі Одеської області лист №41-пр/вих від 12.04.2019р., в якому зазначив, що Одеська міська рада не зверталась до суду з позовом щодо скасування рішень державного реєстратора, оскільки на адресу Одеської міської ради або юридичного департаменту Одеської міськради не надходило відповідних документів щодо порушення норм діючого законодавства у сферах реєстрації речових прав на нерухоме майно, земельних відносин та містобудування.

Отже Одеською міською радою не заперечується обставина відсутності належного контролю за станом оформлення об`єктів нерухомості на землях комунальної власності, тобто не спростовуються підстави звернення прокурора до суду з позовом.

Сам факт не звернення до суду Одеської міської ради з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та був спрямований на захист інтересів територіальної громади, свідчить про те, що вказаний орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження щодо повернення земельної ділянки, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів значної кількості громадян - членів територіальної громади міста Одеси та підстави звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно із ч.4 ст.236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №903/129/18 від 15.10.2019р. (номер в ЄДРСР 85174593) викладений наступний правовий висновок «Сам факт незвернення до суду сільської ради з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси жителів територіальної громади, свідчить про те, що указаний орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження щодо повернення земельної ділянки, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів значної кількості громадян - членів територіальної громади с. Городище та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини».

Колегія суддів зазначає, що звертаючись до суду з позовом у даній справі, прокурор відповідно до вимог ст.53 ГПК України та ст.23 ЗУ «Про прокуратуру» обґрунтував наявність у нього підстав для представництва інтересів держави в особі Одеської міської ради в суді, визначивши, в чому саме полягає порушення інтересів держави, та правильно визначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, довів наявність підстав для звернення до суду з позовом (підстави представництва згідно абз.І, ІІ ч.3 ст.23 ЗУ «Про прокуратуру»).

Відповідно до ч.2 ст.162 ГПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Відповідно до ч.5 ст.162 ГПК України у разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

Позовна заява прокурора наведеним вимогам ГПК України та нормам абз.1-3 ч.3 ст.23 ЗУ «Про прокуратуру» відповідає.

Колегія суддів вважає помилковим обґрунтування в оскаржуваній ухвалі повернення позовної заяви за п.4 ч.5 ст.174 ГПК України відсутністю доказів щодо неналежного здійснення (нездійснення) Одеською міськрадою відповідних повноважень, оскільки положення ч.4 ст.23 Закону, ч.5 ст.162 ГПК України вимагають лише обґрунтування (зазначення) наявності підстав для представництва, а не його доведення перед судом.

Вказані висновки щодо застосування норм права (абз.І та ІІ ч.3 ст.23 ЗУ «Про прокуратуру») наведений у пунктах 66,67 постанови Великої Палати Верховного суду від 26.06.2019р. у справі №587/430/16-ц, які враховуються господарським судом при виборі і застосуванні норм права.

Відповідно до п.4 ч.5 ст.174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Отже висновок місцевого господарського суду про відсутність підстав для звернення прокурора до суду з позовом в інтересах держави в особі Одеської міської ради є помилковим, ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права та зроблений з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Згідно із ч.3 ст.271 ГПК України, у випадках, зокрема, скасування судом апеляційної інстанції ухвал про повернення позовної заяви, справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За таких обставин апеляційна скарга заступника прокурора Одеської області підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала від 03.06.2019р. - скасуванню із передачею матеріалів позовної заяви прокурора господарському суду Одеської області для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 234, 236, 269, 270, 271, 275, 280-284 ГПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Ухвалу господарського суду Одеської області від 03 червня 2019 року №916/1515/19 скасувати.

Матеріали позовної заяви заступника прокурора Одеської області та додані до неї документи передати на розгляд господарському суду Одеської області (разом із заявою про забезпечення позову, клопотанням про витребування доказів).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття згідно ст.284 ГПК України.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку, згідно положень ст.ст. 286,288 ГПК України.

Головуючий суддя М.А. Мишкіна

Суддя К.В. Богатир

Суддя Л.О. Будішевська