ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" листопада 2019 р. Справа № 922/3180/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом Фірми "Люстдорф" у формі товариства з обмеженою відповідальністю, м. Іллінці, Вінницька обл.
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ритейл-К", м. Харків
про стягнення коштів
ВСТАНОВИВ:

Фірма "Люстдорф" у формі товариства з обмеженою відповідальністю, м. Іллінці, Вінницька обл. (далі за текстом - позивач) звернулась до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ритейл-К", м. Харків (далі за текстом відповідач) грошових коштів в сумі 18376,90 грн.

Позов обґрунтовано з посиланням на невиконання відповідачем умов договору поставки № 022-13Р від 01.07.2013 щодо повного проведення розрахунків за отриманий товар.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02.10.2019 відкрито провадження у справі № 922/3180/19; справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін, за наявними в справі матеріалами; запропоновано відповідачу подати відзив на позов в п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали; встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив протягом трьох днів з дня отримання відзиву на позов; встановити відповідачу строк для подання заперечень на відповідь протягом трьох днів з дня отримання відповіді на позов.

З метою повідомлення сторін про відкриття провадження у справі та надання останнім можливості реалізувати власні процесуальні права, судом засобами поштового зв`язку на їх юридичні адреси, зазначені у позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань направлено копію вищевказаної ухвали від 02.10.2018.

Надіслана на адресу відповідача копія ухвали від 02.10.2018 повернулася на адресу суду з відміткою «Інші причини що не дали змогу виконати обов`язку щодо пересилання поштового відправлення».

Згідно з вимогами ст. 120 ГПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Таким чином, в разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Судом вжито всіх передбачених законом заходів з метою повідомлення відповідача про розгляд даної справи, а останній в розумінні вимог ст. 120 ГПК України вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Відповідач не скористався своїм правом щодо подання відзиву на позовну заяву в порядку та строки, встановлені ухвалою господарського суду Харківської області від 02.10.2019.

Розглянувши подані на розгляд суду матеріали справи, суд визнає їх достатніми для прийняття судового рішення по суті спору.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив.

Як свідчать матеріали справи, 01.07.2013 між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як покупцем, укладено договір поставки № 022-13Р (далі за текстом договір; а. с. 12-18), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується по замовленню покупця поставляти товар, а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити його вартість відповідно до умов договору (п. 1.1 договору).

Згідно з п. п. 5.1, 5.5 (в редакції протоколу узгодження розбіжностей до договору б/н від 01.07.2013; далі за текстом протокол; а. с. 21-25) загальну суму договору складає сума товару, отриманого покупцем по всім товарним накладним. Оплата за товар здійснюється через 14 (чотирнадцять) банківських днів з моменту прийняття товару покупцем.

Відповідно до п. 5.10 (в редакції протоколу) за підсумками кожного місяця покупцем надаються постачальнику акти звірки взаєморозрахунків. Постачальник зобов`язаний підписати та повернути покупцю акт звірки взаєморозрахунків протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його отримання постачальником або в такий самий строк надати письмові мотивовані зауваження. В разі, якщо покупець в вище зазначений термін не отримає підписаний акт звірки взаєморозрахунків або мотивовані зауваження щодо нього акт вважається погодженим постачальником, а суми розрахунків підтвердженими.

Пунктами 7.1-7.3 договору встановлено, даний договір набуває юридичної сили з моменту його підписання сторонами і діє до 01.07.2014. Дія договору припиняється по закінченню терміну його дії, а в частині невиконаних зобов`язань сторін до моменту їх повного виконання. Дія договору автоматично продовжується на наступний календарний рік, якщо жодна зі сторін не попередить письмово іншу сторону про припинення дії договору протягом одного місяця до закінчення строку дії договору, вказаного в п. 7.1 договору. Кількість таких продовжень договору є необмеженою.

Матеріали справи свідчать про те, що позивач на виконання умов договору поставив відповідачу обумовлений договором товар за наступними видатковими накладними:

№ М00032782 від 03.05.2019 на загальну суму 4348,98 грн. з ПДВ;

№ М00033026 від 07.05.2019 на загальну суму 6394,62 грн. з ПДВ;

№ М00033256 від 10.05.2019 на загальну суму 4342,72 грн. з ПДВ;

№ М00033551 від 14.05.2019 на загальну суму 6610,32 грн. з ПДВ.

На виконання вимог п. 5.10 договору між сторонами складено та підписано акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2019 по 31.05.2019 (а. с. 36-40), згідно з яким відповідач станом на 31.05.2019 мав перед позивачем борг за договором у сумі 31736,90грн.

В подальшому, як зазначає позивач, відповідач отриманий товар сплатив лише частково, а саме, у сумі 13000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 41287 від 13.06.2019, № 41352 від 19.06.2019 та № 41416 від 26.06.2019 (а. с. 33-35).

Решту боргу в сумі 18376,90 грн. за товар, поставлений зокрема за вищевказаними видатковими накладними відповідач не сплатив.

Як свідчать матеріали справи, з метою досудового врегулювання спору, позивач направив на адресу відповідача претензію № 18 від 21.06.2019 (а. с. 26-28), в якій вимагав сплатити існуючий борг, проте, зазначена претензія залишена відповідачем без відповіді.

Обставини щодо стягнення зазначеного боргу в судовому порядку стали підставами для звернення позивача до суду з позовом у даній справі.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу приписів ст. ст. 691, 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу. Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Факт наявності у відповідача перед позивачем заборгованості за поставлений товар у сумі 18376,90 грн. підтверджується матеріалами справи та відповідачем жодним чином не спростовується. Строк виконання зобов`язань з його оплати є таким, що настав. Відповідач не надав суду доказів погашення зазначеного боргу.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову, та стягнення з відповідача на користь позивача 18376,90 грн. заборгованості за отриманий товар.

Крім того, як свідчать матеріали справи, при зверненні до суду з позовом позивач сплатив судовий збір в сумі 1921,00 грн.

Згідно з п. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню 1921,00 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-80, 123, 126, 129, 232-233, 237-238, 240-241, 247 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ритейл-К" (адреса: 61000, м. Харків, вул. Академіка Павлова, буд. 44-Б; ) на користь Фірми "Люстдорф" у формі товариства з обмеженою відповідальністю (адреса: 22700, Вінницька обл., м. Іллінці, вул. Коцюбинського, буд. 1; ):

18376,90 грн. боргу;

1921,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в строки та в порядку визначеному ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням п. 17.5 Перехідних Положень ГПК України.

Суддя О.І. Байбак