11 листопада 2019 року Справа № 913/526/19
м. Харків Провадження № 3/913/526/19
Господарський суд Луганської області у складі судді Секірського А.В., за участю секретаря судового засідання Гулевич В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом
Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк", м. Київ
до фізичної особи-підприємця Кобцева Філіппа Вікторовича, м. Рубіжне Луганської області
про стягнення 51 176 грн. 53 коп.
в присутності представників учасників справи:
від позивача - представник не прибув;
від відповідача - представник не прибув.
Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулось до Господарського суду Луганської області з позовною заявою до фізичної особи-підприємця Кобцева Філіппа Вікторовича про стягнення заборгованості за договором банківського обслуговування від 16.08.2013 № б/н в розмірі 51 176 грн. 53 коп., у тому числі: заборгованість по процентах за користування кредитом в сумі 14 801 грн. 57 коп., пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором в сумі 32 193 грн. 81 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 4 181 грн. 15 коп.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором банківського обслуговування від 16.08.2013 № б/н стосовно своєчасного повернення кредитних коштів.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2019 позовну заяву передано на розгляд судді Секірському А.В.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 26.09.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 913/526/19, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, повідомлено учасників справи про призначення справи до судового розгляду по суті на 15.10.2019.
Відповідно до ст.ст. 165, 251 ГПК України вказаною ухвалою було встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для надання відзиву на позовну заяву.
15.10.2019 на офіційну електронну адресу суду від представника Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" - позивача у справі, надійшла заява від 11.10.2019 № б/н про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку із зайнятістю представника банку, яка не засвідчена електронним цифровим підписом, про що було складено акт від 15.10.2019 та відправнику надіслано повідомлення про те, що документи отримані електронною поштою без електронного цифрового підпису не належать до офіційних та запропоновано надіслати документи у встановленому порядку або надати оригінали документів в паперовій формі.
Позивач у встановленому порядку документи не надіслав, оригінали документів в паперовій формі до суду не надійшли.
Подана позивачем в електронній формі заява не скріплена електронним цифровим підписом уповноваженої особи, тому не може вважатися оригіналом електронного документа, у зв`язку з чим не прийнята судом до розгляду, проте долучена до матеріалів справи.
Позивач правом на участь у судовому засіданні 15.10.2019 не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений завчасно 30.09.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Відповідач відзив на позов не надав, правом на участь у судовому засіданні 15.10.2019 не скористався. Ухвала про відкриття провадження у справі надіслана відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням на адресу місця проживання, яка значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: АДРЕСА_1, проте повернулась 07.10.2019 до суду неврученою з відміткою відділення поштового зв`язку "інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення".
Ухвалою суду від 15.10.2019 повідомлено учасників справи про відкладення розгляду справи в підготовчому засіданні на 11.11.2019.
Позивач правом на участь у судовому засіданні 11.11.2019 не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений завчасно 22.10.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Відповідач відзив на позов не надав, правом на участь у судовому засіданні 11.11.2019 не скористався. Ухвала відкладення розгляду справи від 15.10.2019 надіслана відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням на адресу місця проживання, яка значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: АДРЕСА_1, проте повернулась 21.10.2019 до суду неврученою з відміткою відділення поштового зв`язку "інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення".
Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Також, ч. 2 ст. 178 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Враховуючи, що відповідач своїм правом на подання відзиву у визначений судом у відповідності до Господарського процесуального кодексу України строк не скористався, суд відповідно до вимог ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України вважає можливим здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами.
Оцінивши надані докази, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених вимог з огляду на наступне.
Відповідно до вказаного договору відповідачу було встановлено кредитний ліміт в загальній сумі 7 000 грн. 00 коп. на поточний рахунок № НОМЕР_1 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв`язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших), що визначено і врегульовано Умовами, на які посилається позивач, витяг з яких доданий до позовної заяви.
Згідно п. 3.18.1.16. Умов при укладанні договорів та угод, або вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання Клієнта до "Умов та правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі), Банк і Клієнт допускають використання підписів Клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований Банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі Клієнта з правом "першого" підпису. Підписання договорів і угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.
Пунктом 3.18.1.1. Умов кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення обігових коштів і здійснення поточних платежів Клієнта, в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту Банк повідомляє Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банку і Клієнта.
У відповідності до п. 3.18.1.3. Умов кредит надається в обмін на зобов`язання Клієнта з повернення кредиту, сплаті відсотків та винагороди.
За змістом п. 3.18.1.6. Умов ліміт може бути змінений Банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами Банку. Підписавши угоду, Клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна ліміту проводиться Банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших).
Згідно п. 3.18.1.8. Умов проведення платежів Клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться Банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання Клієнта до "Умов та правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі").
Пунктом 3.18.4. Умов затверджено порядок розрахунків за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку Клієнта при закритті банківського дня Клієнт сплачує відсотки, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована процентна ставка (п. 3.18.4.1. Умов)). За період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнулення дебетового сальдо в одну з дат з наступного 20-го до 25-го числа місяця ("період, в який дебетове сальдо підлягає обнуленню"), розрахунок відсотків здійснюється за процентною ставкою в розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості (п. 3.18.4.1.1. Умов).
При необнуленні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнуленню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, Клієнт виплачує Банку за користування кредитом відсотки в розмірі 24% річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнуленню (п. 3.18.4.1.2. Умов).
У разі непогашення кредиту впродовж 90 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов`язання Клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні Клієнтом будь-якого з грошового зобов`язання Клієнт сплачує Банку відсотки за користування кредитом у розмірі 48% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.
Відповідно до п. 3.18.4.1.4. Умов під "непогашенням кредиту" мається на увазі невиникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня.
Розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати (п. 3.18.4.9. Умов).
Клієнт сплачує банку винагороду за використання ліміту відповідно до п.п. 3.18.1.6, 3.18.2.3.2, 1-го числа кожного місяця в розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існував на кінець банківського дня за попередній місяць, в порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг. Клієнт доручає Банку здійснювати списання винагороди зі своїх рахунків. Сплата винагороди здійснюється в гривні (п. 3.18.4.4. Умов).
При несплаті винагороди, відсотків у відповідні їм дати сплати, вони вважаються простроченими (п. 3.18.4.10. Умов).
Банк має право при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбаченого Умовами та правилами надання банківських послуг змінити умови кредитування, а саме: вимагати від Клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов`язань за кредитом в повному обсязі (п. 3.18.2.3.4. Умов).
Згідно п. 3.18.5.1. Умов при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов`язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п.п. 3.18.2.2.2, 3.18.4.1, 3.18.4.2, 3.18.4.3, термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 3.18.1.8, 3.18.2.2.3, 3.18.2.3.4, винагороди, передбаченої п.п. 3.18.2.2.5, 3.18.4.4, 3.18.4.5, 3.18.4.6, Клієнт сплачує Банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації Банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі, зазначеному в п. 3.18.4.1.3. від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні.
Нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов`язань здійснюється протягом 3 (трьох) років з дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано Клієнтом (п. 3.18.1.5.4. Умов).
Терміни позовної давності щодо вимоги про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів встановлюються сторонами тривалістю 5 років (п. 3.18.5.7. Умов).
- 16.08.2013 - 0 грн. 00 коп.;
- 09.09.2013 - 2 000 грн. 00 коп.;
- 20.09.2013 - 7 000 грн. 00 коп.;
- 10.10.2013 - 6 000 грн. 00 коп.;
- 16.10.2013 - 7 000 грн. 00 коп.;
- 01.03.2014 - 7 000 грн. 00 коп.;
- 02.03.2014 - 0 грн. 00 коп.;
- 18.08.2014 - 0 грн. 00 коп. (аркуш справи 34).
Зобов`язання за договором позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в межах встановленого кредитного ліміту в розмірі 7 000 грн. 00 коп., проте відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань не здійснив повернення Банку в повному обсязі використаних кредитних коштів, не сплатив відсотки та комісію за користування кредитом.
Факт наявності грошових зобов`язань фізичної особи-підприємця Кобцева Ф.В. за вказаним договором був предметом дослідження у судовій справі № 922/1561/15.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 13.05.2015 у справі № 922/1561/15 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" задоволено повністю та стягнуто з фізичної особи-підприємця Кобцева Ф.В. заборгованість за кредитом в сумі 6 056 грн. 84 коп., заборгованість по процентах за користування кредитом в сумі 2 108 грн. 69 коп., пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором в сумі 1 083 грн. 36 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 440 грн. 39 коп., судовий збір в сумі 1 827 грн. 00 коп., всього 11 516 грн. 28 коп. (аркуші справи 13-16).

Приймаючи до уваги невиконання відповідачем вказаного рішення позивач звернувся з даним позовом до суду та просить додатково стягнути заборгованість по процентах за користування кредитом в сумі 14 801 грн. 57 коп., пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором в сумі 32 193 грн. 81 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 4 181 грн. 15 коп., всього 51 176 грн. 53 коп.

Надаючи правову кваліфікацію вказаним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

За приписами ст. 526 ЦК України, з якими кореспондуються положення ст. 193 ГК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що рішенням Господарського суду Харківської області від 13.05.2015 у справі № 922/1561/15 стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом в сумі 6 056 грн. 84 коп., заборгованість по процентах за користування кредитом в сумі 2 108 грн. 69 коп., пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором в сумі 1 083 грн. 36 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 440 грн. 39 коп., судовий збір в сумі 1 827 грн. 00 коп., всього 11 516 грн. 28 коп.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень вказане судове рішення набрало законної сили 26.05.2015, а відтак, встановлені ним обставини, а саме щодо розміру заборгованості за договором (6 056 грн. 84 коп.) мають преюдиційне значення та не підлягають повторному доведенню.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача заборгованість по процентах за користування кредитом в сумі 14 801 грн. 57 коп., пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором в сумі 32 193 грн. 81 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 4 181 грн. 15 коп.

За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, останній має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 1050 ЦК України врегульовано, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Як свідчать матеріали справи, у заяві відповідача на відкриття поточного рахунку від 16.08.2013 процентна ставка не зазначена.

Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а також визначеного розміру комісії за користування кредитом.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення процентів за користування кредитом, пені і комісії, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, розміщеними на сайті:://privatbank.ua як невід`ємну частину спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг позивача, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів, комісії за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах, і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови.

Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, який міститься в матеріалах даної справи, не містить підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 16.08.2013 шляхом підписання заяви.

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів та комісії за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Крім того, суд звертає увагу, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату процентів та комісії за користування кредитними коштами, пені за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує обставин.

При цьому, Умови, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана Клієнтом і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Суд зазначає, що визначальним для укладення договору приєднання є не безпосередньо вид чи характеристика умов щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір, а саме: встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору та стверджувати про узгодженість дій та волевиявлення учасників цивільних правовідносин й відповідність певним стандартам поведінки.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, постановах Верховного Суду від 17.07.2019 у справі № 175/4576/14-ц, від 30.09.2019 у справі № 916/2755/18.

Згідно ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювались самим АТ КБ "Приватбанк" в період з часу виникнення спірних правовідносин - 16.08.2013 до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Судом встановлено відмінність наданих позивачем до позовної заяви Умов, які, як зазначає позивач, були погоджені з відповідачем, при розгляді справи № 922/1561/15 та цієї справи.

Враховуючи викладене, у задоволенні позовних вимог слід відмовити, у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір за подання позову в сумі 1 921 грн. 00 коп. покладається на позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 129, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1.У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" до фізичної особи-підприємця Кобцева Філіппа Вікторовича про стягнення 51 176 грн. 53 коп. відмовити.

2.Судові витрати покласти на позивача.

3.Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст. 256 ГПК України, та порядку, визначеному п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

4.Повний текст рішення складено і підписано - 18.11.2019.

Суддя А.В. Секірський