ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року

м. Київ

Справа № 910/5098/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

О. О. Мамалуй- головуючий, О. М. Баранець, К. М. Пільков

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.06.2019р.

у складі колегії суддів: О. В. Агрикова- головуючий, Л. В. Чорна, М. Г. Чорногуз

та на рішення господарського суду міста Києва від 23.01.2019р.

суддя: О. Є. Блажівська

за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до публічного акціонерного товариства "Київенерго"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - комунальне підприємство виконавчого органу Київради (КМДА) "Київтеплоенерго"

про стягнення 276 943, 45 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

ПАТ "НАК "Нафтогаз України" звернулося до господарського суду з позовом до ПАТ "Київенерго" про стягнення 276 943,45 грн., з яких 138 751,54 грн. пені, 27 197,26 грн. 3% річних та 110 994, 65 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором постачання природного газу №1924/1617-КП-41/17 від 17.01.2017р. в частині здійснення розрахунків.

2. Короткий зміст рішення місцевого та постанови апеляційного господарських судів і мотиви їх прийняття

Рішенням господарського суду міста Києва від 23.01.2019р. у справі №910/5098/18 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ПАТ "Київенерго" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" пеню в розмірі 130 140, 10 грн., 3% річних в розмірі 27 197, 26 грн., інфляційні втрати в розмірі 108 019, 54 грн. В решті позову відмовлено.

Місцевий господарський дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджено факт порушення відповідачем грошового зобов`язання та положень Цивільного кодексу України, а тому вимоги про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат є правомірними. При цьому, судом здійснено перерахунок заявлених до стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат та встановлено, що позивачем допущено помилку при розрахунку інфляційних втрат. Також, перевіривши розрахунок пені, виконаний позивачем, судом встановлено, що останнім було допущено помилки і при розрахунку даного показника.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.06.2019р. рішення місцевого господарського суду змінено, викладено резолютивну частину рішення в новій редакції, позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача пеню в розмірі 138 751, 54 грн., 3% річних в розмірі 27 197, 26 грн., інфляційні втрати в розмірі 103 915,18, грн. В іншій частині в позові відмовлено.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції, здійснив власний перерахунок заявлених сум.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

ПАТ "НАК "Нафтогаз України", не погоджуючись із рішенням та постановою в частині відмови у стягненні інфляційних втрат у розмірі 7 079,47 грн., звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального права, зокрема ст. 625 ЦК України, просить рішення та постанову в цій частині скасувати, прийняти нове рішення, яким стягнути з ПАТ «Київенерго» на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» інфляційні втрати у розмірі 7 079,47 грн.

Не погоджуючись із здійсненим судами розрахунком інфляційних втрат, скаржник зазначає, що формула визначення індексу інфляції за будь-який період прострочення встановлена в абз. 5 Листа Верховного Суду України від 03.04.1997р. №62-97-р., зокрема, передбачено, що необхідно щомісячні індекси інфляції за відповідний проміжок часу помножити між собою.

Скаржник зазначає, що ним у відповідності до зазначеного листа ВСУ використано методику розрахунку, за якою збільшення суми боргу на індекс інфляції здійснюється за кожний місяць, при цьому для розрахунку кожного наступного періоду використовується сума боргу збільшена на індекс інфляції попереднього місяця.

Математична операція «перемноження» індексів інфляції між собою на відміну від операції «додавання» призводить до того, що отриманий в результаті такої операції «перемноження» індекс інфляції враховує індекс інфляції попереднього періоду та збільшує такий індекс інфляції попереднього періоду на індекс інфляції наступного періоду.

Тому на думку скаржника, нарахуванню згідно інфляційних процесів підлягають не тільки основна сума боргу, а й суми, на які збільшився борг за попередні періоди внаслідок інфляційних процесів.

4. Позиції інших учасників справи

Відзивів чи заперечень на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходило.

5. Обставини справи, встановлені господарськими судами попередніх інстанцій

17 січня 2017 року між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» як постачальником та ПАТ «Київенерго» як споживачем було укладено договір постачання природного газу №1924/1617-КП-41/17, відповідно до умов якого постачальник зобов`язався поставити споживачеві у 2017 році природний газ, а споживач - оплатити його на умовах цього договору.

Оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Судами встановлено, що на виконання договору позивачем поставлено протягом січня-лютого та квітня-вересня 2017, а відповідачем прийнято природний газ на загальну суму 1 135 347,81 грн, що підтверджується 8-ма актами приймання-передачі природного газу.

При цьому відповідачем було повністю сплачено кошти за поставлений природний газ, проте такі транзакції були вчинені з порушенням строків, передбачених договором.

6. Норми права та мотиви, з яких виходить Верховний Суд при прийнятті постанови

Згідно ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За положеннями ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Відтак, враховуючи положення ч. 2 ст. 625 зазначеного Кодексу, нарахування інфляційних втрат на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому, до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Така правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2019р. у справі №905/600/18, відступати від якої колегія суддів правових підстав не вбачає.

Так, у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2019р. у справі № 905/600/18 зазначено, що нарахування інфляційних втрат за наступний період з урахуванням збільшення суми боргу на індекс інфляції попереднього місяця є обґрунтованим, оскільки інфляційні втрати не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов`язання.

Верховний Суд у даній справі №910/5098/18, перевіривши розрахунок інфляційних втрат, та враховуючи для розрахунку кожного наступного періоду суму боргу, збільшену на індекс інфляції попереднього місяця, Верховний Суд констатує, що здійснений судом апеляційної інстанції перерахунок інфляційних втрат відповідає наведеним вище правилам, а тому обґрунтовано змінено рішення місцевого господарського суду та стягнуто з відповідача інфляційні втрати в розмірі 103 915,18, грн.

Скаржник правомірно вказує, що «перемноження» індексів інфляції між собою призводить до того, що отримане в результаті такої операції значення індексу інфляції враховує індекс інфляції попереднього періоду і правильно вказує, що впливу інфляційних процесів підлягають не тільки основна сума боргу, а й суми, на які збільшився борг за попередні періоди внаслідок інфляційних процесів.

Проте апеляційний суд в наведеному в постанові розрахунку, на відміну від позивача (а. с. 32-36 т. 1), перераховував інфляційні саме шляхом перемноження індексів.

Зокрема, для прикладу, як вбачається з розрахунку позивача та наведеного в постанові апеляційного господарського суду, в період з 01.03.2017 р. по 31.12.2017р. за відповідачем рахувалась сума боргу - 435 146,23 грн.

Визначений Державною службою статистики України індекс інфляції на березень 2017 р. становив 101,8 %, квітень 2017р. - 100,9% травень 2017р. - 101,3%, червень 2017р. - 101,6 %, липень 2017р. - 100,2%, серпень 2017р. - 99,9%, вересень 2017р. - 102,0%, жовтень 2017р. - 101,2%, листопад 2017 р. - 100,9%, грудень 2017р. -101,0%.

101,8%х100,9%х101,3%х101,6%х100,2%х99,9%х102,0%х101,2%х100,9%х101,0% = 1,113.

Тобто сукупний індекс за вказаний період прострочення за результатом перемноження щомісячних показників становить 1,113, що правильно враховано апеляційною інстанцією при розрахунку.

Натомість з розрахунків позивача вбачається, що за період з 01.03.2017 р. по 31.12.2017р. ним враховано сукупний індекс - 1,120 (111,97879000 %), що є помилковим.

Таким чином, твердження скаржника щодо порядку здійснення інфляційних нарахувань хоч і є правильними, проте не доводять порушення такого порядку судом апеляційної інстанції.

7. Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

З дотриманням передбачених законодавством меж перегляду справи в касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права господарськими судами попередніх інстанцій, Верховний Суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова в частині зміни рішення місцевого господарського суду та відмови у стягненні інфляційних втрат у розмірі 7 079,47 грн., є законною та обґрунтованою, а касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Доводи скаржника про порушення апеляційним господарським судом норм права при перерахунку інфляційних нарахувань не знайшли свого підтвердження.

Судові витрати відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ПАТ "НАК "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.06.2019р. у справі №910/5098/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. О. Мамалуй

Судді О. М. Баранець

К. М. Пільков