номер провадження справи 34/94/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2019 Справа № 908/2309/19

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Науменка А.О.,

при секретареві судового засідання Махно О.О.,

розглянувши матеріали справи № 908/2309/19

за позовом Концерну "Міські теплові мережі", ідентифікаційний код юридичної особи 32121458 (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137)

до відповідача Фізичної особи - підприємця Кухтарєвої Алли Миколаївни, ІНФОРМАЦІЯ_1 , індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 59468,30 грн

за участю уповноважених представників:

від позивача: Нестеренко В.В., довіреність № 650/20-19 від 07.11.2019;

від відповідача: не з`явився;

СУТЬ СПОРУ:

Концерн "Міські теплові мережі" звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовом б/н від 19.08.2019 (вх. №2481/08-07/19 від 28.08.2019) про стягнення з Фізичної особи - підприємця Кухтарєвої Алли Миколаївни 59468,30 грн, які складаються з 50000,00 грн основного боргу за спожиту теплову енергію, інфляційних втрат в сумі 3492,31 грн, 3% річних в сумі 1238,47 грн та пені в сумі 4737,52 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що в порушення умов договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 202252 від 01.08.2008, який укладено сторонами, відповідач не оплатив своєчасно та у повному обсязі відпущену йому позивачем теплову енергію за період з жовтня 2017 року по квітень 2019 року, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 50000,00 грн. За прострочення оплати позивач нарахував інфляційні втрати в сумі 3492,31 грн, 3% річних за період з 20.11.2017 по 31.07.2019 в сумі 1238,47 грн та пеню за період з 20.12.2018 по 31.07.2019 в сумі 4737,52 грн, які просить стягнути з відповідача разом із сумою основного боргу.

Згідно з витягом із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2019 справу № 908/2309/19 передано на розгляд судді Науменку А.О.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 02.09.2019 у справі №908/2309/19 вищевказану позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Позивач у встановлений строк усунув недоліки позовної заяви, в тому числі надав розрахунок інфляційних втрат за період грудень 2017 року - червень 2019 року на суму 3492,31 грн.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 24.09.2019 у справі № 908/2309/19 позовна заява прийнята судом до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 21.10.2019 о 14 год. 30 хв., запропоновано відповідачеві надати відзив до 18.10.2019, включно.

В судовому засіданні 21.10.2019 здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою програмно-апаратного комплексу "Оберіг".

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Представник позивача надав суду пояснення по суті спору.

За наслідками судового засідання, враховуючи неявку представника відповідача, неподання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд відклав розгляд справи на 12.11.2019 о 14 год. 30 хв.

В судовому засіданні 12.11.2019 був присутній представник позивача, здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою програмно-апаратного комплексу "Оберіг".

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги з підстав, викладених у позові.

Відповідач не надав відзиву на позов, не направив у судове засідання свого представника, не повідомив причин неявки. Ухвали про призначення справи до розгляду та про відкладення розгляду справи відповідач отримав, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення від 26.09.2019 та від 25.10.2019. Отже, відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, однак не скористався правом на подання відзиву на позов та участь у судовому засіданні.

В судовому засіданні 12.11.2019 судом прийнято рішення, проголошено його вступну та резолютивну частини.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд

УСТАНОВИВ:

01.10.2008 Концерном «Міські теплові мережі» (надалі теплопостачальна організація, позивач у справі) в особі директора Філії Концерну «Міські теплові мережі» Орджонікідзевського району та Фізична особа-підприємець Кухтарєва Алла Миколаївна (споживач, відповідач у справі) укладено договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №202252, відповідно до п. 1.1 якого теплопостачальна організація бере на себе зобов`язання відпустити теплову енергію в гарячій воді споживачу, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами (цінами) в терміни та порядку, встановленими умовами цього договору та додатками до договору, що є невід`ємними частинами договору.

Згідно з умовами п. 2.1 договору та додатків №1, №1а до нього теплова енергія відпускається споживачу в гарячій воді на потреби опалення об`єкту по бул. Шевченко, 47 з приєднаним (максимальним) тепловим навантаженням 0,015038 Гкал/годину.

Згідно з п. 5.1 договору облік споживання теплової енергії на потреби опалення та гарячого водопостачання проводиться за приладами комерційного обліку або розрахунковим способом.

Відповідно до п. 5.5 договору при відсутності приладів комерційного обліку або якщо вони вибули з ладу (несанкціоноване втручання в його роботу, порушення механічних та електронних пломб, механічне пошкодження приладів та елементів вузла обліку, закінчення терміну дії держповірки, сумнівні показники тощо) обсяг теплової енергії визначається теплопостачальною організацією, як виняток, розрахунковим способом згідно з договірними тепловими навантаженнями, з урахуванням середньомісячної температури зовнішнього повітря, холодної води та кількості годин (діб) роботи тепловикористовуючого обладнання споживача у розрахунковому періоді.

Відповідно до п. 3.2.6 договору споживач зобов`язався виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором.

Пунктом 6.1 договору передбачено, що розрахунки за даним договором здійснюються в грошовій або в іншій формі, що не суперечить діючому законодавству, відповідно до встановлених органами місцевого самоврядування тарифів (цін), діючих на час розрахунків (додаток №5 до цього договору), та на підставі показань приладів комерційного обліку теплової енергії або даних, встановлених розрахунковим способом.

У п. 6.2 договору зазначено, що розрахунковим періодом є календарний місяць.

Згідно з п. 6.3 договору підставою для розрахунків споживача з теплопостачальною організацією є рахунок та акт приймання-передачі.

Пунктами 6.7, 6.7.1 договору встановлено, що споживач з 10 по 12 число місяця, наступного за розрахунковим, повинен отримати від теплопостачальної організації за адресою: вул. Адм. Нахімова, буд. №4, документи за розрахунковий період:

- рахунок-фактуру;

- акт приймання-передачі теплової енергії;

- податкову накладну (платникам ПДВ).

Отриманий акт приймання-передачі теплової енергії споживач повинен підписати, оформити належним чином та повернути на адресу теплопостачальної організації протягом п`яти днів з дати отримання.

Сторони погодили в п. 6.7.2 договору, що в разі неотримання акту приймання-передачі або обґрунтованих заперечень в його підписанні у термін, встановлений пунктом 6.7.1 договору, акт підписується теплопостачальною організацією з позначенням про відмову у підписанні його споживачем, та оформлений таким чином акт вважається погодженим і є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений у ньому розрахунковий період.

Термін дії договору встановлено в п. 10.1 договору до 01.10.2009, а пунктом 10.4 договору передбачено, що договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо жодна із сторін за місяць до закінчення терміну дії даного договору не заявила про розірвання цього договору.

Доказів припинення дії договору сторони не надали, отже його умови є чинними на момент розгляду даної справи судом.

01.03.2011 сторони уклали додаткову угоду до договору щодо зміни платіжних реквізитів сторін.

Відповідно до виконаного на замовлення споживача в 2012 році розрахунку теплового навантаження на опалення приміщення по бул. Шевченко, 47 (швейна майстерня), яке є об`єктом теплопостачання за договором купівлі-продажу теплової енергії від 01.10.2008 №202252, дане приміщення розташовано в цоколі житлового будинку по бул. Шевченко, 47. Система опалення домова, неізольований трубопровід системи опалення.

На запит позивача Міське комунальне підприємство «Основаніє» в листі від 04.09.2014 №12786/05 повідомило, що фізична особа-підприємець Кухтарєва А.М . орендувала за договором оренди №654/13 від 27.11.2003 в житловому будинку №47 по бул. Шевченка частину нежитлового приміщення ХІа підвалу (літ. А-3) загальною площею 94,50 кв.м. у складі: приміщення №№7-13 площею 73.50 кв.м. та сходову клітину ІІ (без права приватизації) площею 21,0 кв.м. 08 лютого 2012 року Кухтарєа А.М. прийняла за актом прийому-передачі проданий способом викупу об`єкт приватизації - 13/50 частин нежитлового приміщення ХІа підвалу (літ. А-3) загальною площею 73,50 кв.м. Сходова клітина площею 21,0 кв.м. не є об`єктом приватизації, оскільки відноситься до місць загального користування житлового будинку. Таким чином, Кухтарєва А.М. стала власником частини нежитлового приміщення ХІа підвалу (літ. А-3) загальною площею 73,50 кв.м.

09.08.2018 позивачем складено акт обстеження системи теплоспоживання приміщення магазину непродовольчих товарів та швейної майстерні по бул. Шевченка, 47 та зафіксовано, що приміщення розташовано в цокольному поверсі п`ятиповерхового житлового будинку.

Система опалення однотрубна, з верхньою розводкою, спільна із житловим будинком, приєднана до теплової мережі через елеваторний вузол. Наявне теплове обладнання: радіатори чугунні та алюмінієві з приєднаними до них трубопроводами. Централізоване гаряче водопостачання відсутнє. Розрахунок теплових навантажень на опалення виконано за фактично встановленими опалювальними приладами у 2012 році. Вихідні дані відповідають розрахунковим.

За період з жовтня 2017 року по квітень 2019 року позивач поставив відповідачу теплову енергію в гарячій воді на загальну суму 70153,19 грн, що підтверджується актами приймання-передачі теплової енергії та рахунками:

від 31.10.2017 (за жовтень 2017 року) на суму 18,04 грн;

від 30.11.2017 (за листопад 2017 року) на суму 8749,22 грн;

від 31.12.2017 (за грудень 2017 року) на суму 8362,36 грн;

від 31.01.2018 (за січень 2018 року) нараховано 8957,04 грн, а також виконано перерахунок за жовтень 2017 року в сумі -4,25 грн, за листопад 2017 року в сумі -2062,30 грн, за грудень 2017 року в сумі -1971,11 грн;

від 28.02.2018 (за лютий 2018 року) на суму 7738,92 грн;

від 31.03.2018 (за березень 2018 року) на суму 7624,34 грн;

від 30.04.2018 (за квітень 2018 року) на суму 1294,06 грн;

від 30.11.2018 (за листопад 2018 року) на суму 4046,28 грн;

від 31.12.2018 (за грудень 2018 року) на суму 8261,28 грн;

від 31.01.2019 (за січень 2019 року) на суму 7369,30 грн;

від 28.02.2019 (за лютий 2019 року) на суму 5650,68 грн;

від 31.03.2019 (за березень 2019 року) на суму 4634,74 грн;

від 30.04.2019 (за квітень 2019 року) на суму 1484,59 грн.

Суд зазначає, що за умовами п. 6.7 договору споживач самостійно з 10 по 12 число місяця, наступного за розрахунковим, повинен був отримати від теплопостачальної організації акти та рахунки на оплату теплової енергії. Споживач самостійно не отримав акти та рахунки.

Як вказує позивач, акти та рахунки були відправлені відповідачу на адресу об`єкта теплопостачання простою кореспонденцією, на підтвердження чого позивач надав реєстри відправлених рахунків, актів виконаних робіт, податкових накладних за жовтень 2017 року - квітень 2019 року.

Повторно акти та рахунки за період з жовтня 2017 року по квітень 2018 року були надіслані відповідачу 27.06.2018 разом із вимогою про сплату заборгованості в розмірі 38706,32 грн, яка утворилась за період з жовтня 2017 року по квітень 2018 року.

Відповідач не повернув акти позивачу.

Разом із цим відповідач здійснив часткову оплату теплової енергії в сумі 20153,19 грн. На підтвердження оплат позивач надав відповідні виписки банку по рахунку позивача.

Теплова енергія на суму 50000,00 грн. не була сплачена відповідачем, що стало підставою для звернення позивача до суду із позовом у даній справі про стягнення з відповідача 50000,00 грн основного боргу за спожиту теплову енергію, інфляційних втрат в сумі 3492,31 грн, 3% річних в сумі 1238,47 грн та пені в сумі 4737,52 грн.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з такого.

Правовідносини сторін є господарськими та врегульовані договором купівлі-продажу теплової енергії від 01.10.2008 № 202252.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 691 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно з нормою ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить ст. 193 Господарського кодексу України.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

Як підтверджується матеріалами справи, у спірному періоді (з жовтня 2017 року по квітень 2019 року) в приміщення по бул. Шевченка, 47 яке є об`єктом теплопостачання за договором купівлі-продажу теплової енергії від 01.10.2008 №202252, укладеним між сторонами, подавалась теплова енергія на загальну суму 70153,19 грн. Відповідач, в порушення умов п. 6.7 договору, самостійно не отримав у позивача акти та рахунки за спірний період.

За умовами п. 6.7.2 договору у разі неотримання теплопостачальною організацією підписаного акту приймання-передачі або обґрунтованих заперечень в його підписанні у термін, встановлений п. 6.7.1 договору, акт підписується теплопостачальною організацією з позначенням про відмову у підписанні його споживачем, та оформлений таким чином акт вважається погодженим і є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений у ньому розрахунковий період.

Направлені позивачем акти приймання-передачі теплової енергії та рахунки на оплату теплової енергії не були підписані відповідачем та повернуті позивачу. Зауважень до актів відповідач не надав, тому з урахуванням положень п. 6.7.2 договору оформлені позивачем акти вважаються погодженими і є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений у ньому розрахунковий період.

Згідно з п. 3.2.6 споживач теплової енергії зобов`язався виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором.

Відповідно до п. 6.4 договору споживач зобов`язаний до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, перерахувати на розрахунковий рахунок теплопостачальної організації суму заборгованості за спожиту теплову енергію.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В порушення умов п. п. 3.2.6, 6.4 договору відповідач не оплатив у повному обсязі рахунки за спірний період, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 50000,00 грн., яка складається із заборгованості за жовтень 2017 року в сумі 13,79 грн., за листопад 2017 року в сумі 6686,92 грн., за грудень 2017 року в сумі 6391,25 грн., за березень 2018 року в сумі 4167,11 грн.,за квітень 2018 року в сумі 1294,06 грн, за листопад 2018 року в сумі 4046,28 грн, за грудень 2018 року в сумі 8261,28 грн, за січень 2019 року в сумі 7369,30 грн, за лютий 2019 року в сумі 5650,68 грн, за березень 2019 року в сумі 4634,74 грн, за квітень 2019 року в сумі 1484,59 грн.

За приписами ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Позивачем надані докази в підтвердження наявності основного боргу за договором купівлі-продажу теплової енергії в розмірі 50000,00 грн. Відповідачем доводи позивача не спростовані, докази оплати теплової енергії у спірному періоді не надані.

За таких обставин суд визнав обґрунтованими позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу за спожиту теплову енергію в сумі 50000,00 грн.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За прострочення оплати теплової енергії позивач нарахував інфляційні втрати за період грудень 2017 року - червень 2019 року в сумі 3492,31 грн та 3% річних за період з 20.11.2017 по 31.07.2019 в сумі 1238,47 грн.

Суд перевірив розрахунок 3% річних за допомогою ІПС «Законодавство», та визнав вимоги про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 1238,47 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Суд здійснив перерахунок інфляційних втрат за допомогою ІПС «Законодавство». За розрахунком суду з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати в сумі 2785,39 грн. У стягненні інфляційних втрат у сумі 706,92 грн. суд відмовляє, оскільки вони нараховані необґрунтовано.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України від 22.11.1996 № 543/96-ВР «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 7.2.8 договору передбачено, що в разі несплати або несвоєчасної сплати споживачем за теплову енергію відповідно до терміну, встановленого в п. 6.3 цього договору, з наступного дня після закінчення терміну сплати споживачу нараховується пеня в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу (але не більше суми, обумовленої законодавством) за кожен день прострочення по день фактичної оплати.

Таким чином сторони в договорі погодили нарахування пені за весь період прострочення оплати.

За прострочення оплати теплової енергії позивач нарахував пеню за період з 20.12.2018 по 31.07.2019 в сумі 4737,52 грн.

Суд перевірив розрахунок пені за допомогою ІПС «Законодавство», та з урахуванням загального періоду обчислення пені, наведеного у розрахунку, визнав вимоги про стягнення пені в сумі 4737,52 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином, позовні вимоги задоволені судом частково.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно до задоволених вимог - в розмірі 1898,16 грн. Решта судового збору в сумі 22,84 грн залишається за позивачем.

Керуючись ст.ст. 129, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Кухтарєвої Алли Миколаївни , ІНФОРМАЦІЯ_1 , індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь Концерну "Міські теплові мережі", ідентифікаційний код юридичної особи 32121458 (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137) 50000 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. основного боргу, 4737 (чотири тисячі сімсот тридцять сім) грн 52 коп. пені, 1238 (одна тисяча двісті тридцять вісім) грн 47 коп. 3% річних, 2785 (дві тисячі сімсот вісімдесят п`ять) грн 39 коп. інфляційних втрат, 1898 (одна тисяча вісімсот дев`яносто вісім) грн 16 коп. судового збору.

3. В частині позовних вимог щодо стягнення з Фізичної особи - підприємця Кухтарєвої Алли Миколаївни , ІНФОРМАЦІЯ_1 , індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь Концерну "Міські теплові мережі", ідентифікаційний код юридичної особи 32121458 (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137) 706 (сімсот шість) грн 92 коп. інфляційних втрат та 22 (двадцять дві) грн 84 коп. судового збору відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 17.5 Розділу ХI Перехідних положень ГПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга може бути подана до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Запорізької області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18.11.2019.

Суддя А.О. Науменко