ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2019 року м. Дніпро Справа № 908/1073/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кощеєва І.М. (доповідач),

суддів: Кузнецової І.Л., Подобєда І.М.

секретар судового засідання Пінчук Є.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Приватного акціонерного товариства "Азовкабель"

на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 18.09.2019 р.

( суддя Смірнов О.Г., м. Запоріжжя, повний текст ухвали складено 23.09.2019 р.)

прийнятої за результатами розгляду скарги

Приватного акціонерного товариства "Азовкабель"

на протиправні дії

приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області

Сколибога Олександра Сергійовича

у справі № 908/1073/19

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницька птахофабрика"

(місце знаходження: 24320, Вінницька область, м. Ладижин, вул. Слобода, буд. 141;

поштова адреса: 24320, Вінницька область, м. Ладижин, вул. Хлібозаводська, буд. 14)

в особі Відокремленого підрозділу "Біогаз Ладижин" ТОВ "Вінницька птахофабрика"

(24321, Вінницька область, м. Ладижин, вул. Слобода, буд. 141)

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Азовкабель"

(71100, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Промислова, буд. 2-І)

про стягнення 6 427 471,20 грн.

за участю: приватного виконавця

виконавчого округу Запорізької області

Сколибога Олександра Сергійовича

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Азовкабель" звернулось до Господарського суду Запорізької області зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога Олександра Сергійовича в порядку ст. 339 ГПК України, в якій просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога Олександра Сергійовича від 22.08.2019 р. ВП №59885581 про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках ПрАТ "Азовкабель" в АТ "ОТП БАНК", Запорізьке РУ АТ КБ "Приват Банк", АТ "Банк Кредит Дніпро", АТ "Перший український міжнародний банк", АТ "Альфа-Банк", АТ "Банк інвестицій та заощаджень", а також всіх інших відкритих рахунках та на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника; визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога Олександра Сергійовича від 22.08.2019 р. ВП № 59885581 про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все майно ПрАТ "Азовкабель".

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 18.09.2019 р. скаргу Приватного акціонерного товариства "Азовкабель" на протиправні дії приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога Олександра Сергійовича задоволено частково - визнано дії приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога Олександра Сергійовича під час винесення постанови про арешт майна боржника ВП № 59885581 від 22.08.2019 неправомірними. У задоволенні скарги Приватного акціонерного товариства "Азовкабель" в частині вимог про визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога Олександра Сергійовича від 22.08.2019 ВП №59885581 про арешт коштів боржника відмовлено.

Додатковою ухвалою Господарського суду Запорізької області від 23.09.2019 р. у справі № 908/1073/19 скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога Олександра Сергійовича від 22.08.2019 р. ВП №59885581 про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все майно Приватного акціонерного товариства «Азовкабель».

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, Приватне акціонерне товариство "Азовкабель" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить: ухвалу Господарського суду Запорізької області від 18.09.2019 р. у справі № 908/1073/19 в частині відмови в задоволенні скарги Приватного акціонерного товариства «Азовкабель» на постанову приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибог Олександра Сергійовича від 22.08.2019 р. ВП № 59885581 про арешт коштів боржника скасувати та постанови в цій частині нову ухвалу про задоволення скарги; визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибог Олександр Сергійович щодо винесення постанови від 22.08.2019 р. ВП № 59885581 про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках ПрАТ «Азовкабель» в: АТ «ОТП БАНК», Запорізьке РУ АТ КБ «ПриватБанк», AT «Банк Кредит Дніпро», АТ «Перший український міжнародний банк», АТ «Альфа-Банк», AT «Банк інвестицій та заощаджень», а також всіх інших відкритих рахунках та на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника.

При цьому Скаржник зазначає, що оскаржує ухвалу суду першої інстанції виключно в частині відмови в задоволенні скарги на постанову приватного виконавця про арешт коштів боржника, в іншій частині ухвалу суду першої інстанції не оскаржує.

Водночас, на думку Скаржника, виконавцем в порядку ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» при відкритті виконавчого провадження має накладатися арешт на конкретне майно боржника, а також грошові кошти, що знаходяться на конкретних рахунках у банках чи інших фінансових установах в межах суми заборгованості, що чітко визначені стягувачем у заяві до виконавця. Проте, в даному випадку у заяві про відкриття виконавчого провадження представник Стягувача зазначив лише два об`єкти на які він просив накласти арешт та рахунок № НОМЕР_1 в ПАТ «Альфа-Банк» м. Київ, МФО 300346. Проте, приватним виконавцем було накладено арешти на все майно боржника без конкретизації взагалі та на цілу низку рахунків у банківських установах так само без конкретизації, не зважаючи на те, що вони в заяві стягувача зазначені не були.

Скаржник наголошує на тому, що приватний виконавець не мав правових підстав для винесення постанов якими накладено арешт на все майно боржника без його ідентифікації та на всі рахунки боржника у всіх банківських установах без їх ідентифікації, так як такі заходи унеможливлюють визначення вартості майна та визначення співмірності із розміром заборгованості, що підлягає примусовому стягненню. Винесення приватним виконавцем постанови про накладення арешту на кошти боржника від 22.08.2019 р. також є й передчасним, оскільки ця постанова в порушення вимог закону винесена ним до виявлення конкретних розрахункових рахунків боржника у банках чи інших фінансових установах. До того ж вказані дії також не можна визнати як співмірні із розміром заборгованості, що підлягає стягненню.

Крім того, як слідує зі змісту ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема її частини 7, виконавець при відкритті виконавчого провадження має право накласти арешт на конкретні рахунки боржника у банківських установах, що зазначені у заяві стягувача про примусове виконання рішення. При цьому, в даній нормі чітко регламентовано, що арешт накладається на конкрентні рахунки, а не на рахунки (всі) у конкретних банках. Відповідно й заява стягувача про примусове виконання рішення повинна містити відомості саме про рахунки, а не про установи банків.

Відтак, на думку Скаржника, в заяві Стягувача про примусове виконання рішення мають бути зазначені конкретні рахунки, а не конкретні банківські установи, як на то вказав суд першої інстанції.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницька птахофабрика" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Товариство не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає її безпідставною і необґрунтованою.

Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду даної справи було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. (доповідач), судді - Кузнецова І.Л., Подобєд І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.10.2019 р. відновлено строк подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження у справі та призначено апеляційну скаргу до розгляду в судове засідання на 07.11.2019 р.

01.11.2019 р. на адресу Центрального апеляційного господарського суду від Приватного акціонерного товариства "Азовкабель" надійшло письмове клопотання про участь останнього у судовому засіданні в режимі відеоконференції із забезпеченням її проведення в Орджонікідзевському районному суді м. Запоріжжя.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.11.2019 р. Приватному акціонерному товариству "Азовкабель" у задоволенні клопотання про участь у судовому засіданні, призначеному на 07.11.2019 р. о 10:30 в режимі відеоконференції у справі № 908/1073/19 відмовлено.

07.11.2019 р. на адресу Центрального апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницька птахофабрика" надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги без участі представника Товариства.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.11.2019 р. розгляд апеляційної скарги було відкладено на 19.11.2019 р. у зв`язку із клопотаннями Відповідача та приватного виконавця про відкладення розгляду справи.

Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Сколибога О. С. у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість.

У судовому засіданні 19.11.2019 р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Скаржника, приватного виконавця, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу господарського суду залишити без змін виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ТОВ "Вінницька птахофабрика" в особі Відокремленого підрозділу "Біогаз Ладижин" ТОВ "Вінницька птахофабрика" звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Азовкабель" про стягнення коштів в сумі 6 427 471,20 грн.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 12.06.2019 р. закрито провадження у справі № 908/1073/19 на підставі п. 7 ч. 1 с. 231 ГПК України у зв`язку із затвердженням мирової угоди, укладеної між сторонами в редакції від 20.05.2019 р.

Стягувач звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога Олександра Сергійовича із заявою про відкриття виконавчого провадження за вих. б/н від 01.08.2019, в якій просив винести постанову про відкриття виконавчого провадження, під час відкриття виконавчого провадження винести постанову про арешт майна (коштів) боржника. При цьому у вказаній заяві стягувач зазначив, що за наявною у нього інформацією боржнику на праві власності належить наступне майно: будинок 2-і за адресою: місто Бердянськ, вул. Промислова, а також зазначив, що у боржника відкритий банківський рахунок № НОМЕР_1 в ПАТ "Альфа-банк" м. Київ, МФО 300346.

В подальшому Стягувач звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога Олександра Сергійовича із заявою від 22.08.2019 р., в якій просив під час відкриття виконавчого провадження накласти арешт на грошові кошти, що містяться на розрахункових рахунках в банківських установах: АТ "ОТП Банк", МФО 300528, Запорізьке РУ АТ КБ "Приватбанк", МФО 313399, АТ "Банк Кредит-Дніпро", МФО 305749, АТ "Перший український міжнародний банк", МФО 334851, АТ "Альфа-Банк", МФО 300346, АТ "Банк інвестицій та заощаджень", МФО 380281, про що винести відповідну постанову.

22.08.2019 р. приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Сколибог О.С. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 59885581 щодо примусового виконання ухвали Господарського суду Запорізької області від 12.06.2019 р. у справі № 908/1073/19.

Разом з тим, як встановлено судом першої інстанції 22.08.2019 р. приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Сколибог О.С. в рамках виконавчого провадження № 59885581 були винесені наступні постанови: про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження; про стягнення з боржника основної винагороди; про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все майно боржника; про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти боржника, що містяться на розрахункових рахунках в банківських установах: АТ "ОТП Банк", МФО 300528, Запорізьке РУ АТ КБ "Приватбанк", МФО 313399, АТ "Банк Кредит-Дніпро", МФО 305749, АТ "Перший український міжнародний банк", МФО 334851, АТ "Альфа-Банк", МФО 300346, АТ "Банк інвестицій та заощаджень", МФО 380281 та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти, які будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника.

При цьому, приватним виконавцем отримано від Державної фіскальної служби України інформацію про номери рахунків, відкритих боржником у банківських установах, про що свідчить відповідь № від 23.08.2019 р. на запит № 62681938 від 23.08.2019 р., яка міститься в матеріалах справи.

05.09.2019 р. приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Сколибог О.С. винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № 59885581, в якій зазначено, що заборгованість стягнута в повному обсязі, грошові кошти надійшли на рахунок приватного виконавця та перераховані Стягувачу, рішення виконано фактично.

Приватне акціонерне товариство "Азовкабель" ( Боржник ) з постановами про арешт коштів боржника та про арешт майна боржника не погодилося, подавши відповідну скаргу на дії приватного виконавеця. В обгрунтування своєї скарги, Боржник послався на те, що при винесенні постанов про арешт, виконавець не дотримався норм Закону України "Про виконавче провадження", внаслідок чого вказані постанови є протиправними та підлягають скасуванню. В обґрунтування своєї позиції вказує, що виконавцем в порядку ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" при відкритті виконавчого провадження має накладатися арешт на конкретне майно боржника, а також грошові кошти, що знаходяться на конкретних рахунках у банках чи інших фінансових установах в межах суми заборгованості, що чітко визначені стягувачем в заяві до виконавця. Проте в даному випадку у заяві про відкриття виконавчого провадження представник стягувача зазначив лише два об`єкти, на які просив накласти арешт: 1) будинок № 2-і за адресою: м. Бердянськ, вул. Промислова; 2) рахунок № НОМЕР_1 в ПАТ "Альфа-Банк" м. Київ, МФО 300346. Втім, приватним виконавцем було накладено арешти на все майно боржника без конкретизації взагалі та на цілу низку рахунків у банківських установах, так само без конкретизації, незважаючи на те, що вони в заяві стягувача зазначені не були. Приватний виконавець не мав правових підстав для винесення постанов від 22.08.2019 р., якими накладний арешт на все майно боржника без його ідентифікації, та на всі рахунки боржника без їх ідентифікації, так як такі заходи унеможливлюють визначення вартості майна та визначення співмірності із розміром заборгованості, що підлягає примусовому виконанню. Винесення приватним виконавцем постанови про накладення арешту на кошти боржника від 22.08.2019 р. є передчасним, оскільки ця постанова в порушення вимог закону винесена ним до виявлення конкретних розрахункових рахунків боржника у банках чи інших фінансових установах. Також зазначає, що в даному випадку Стягувачем було надано приватному виконавцю інформацію лише щодо однієї банківської установи, а матеріали виконавчого провадження не містять відомостей про направлення запитів й отримання відповідей на них щодо наявних у Боржника рахунків від органів доходів і зборів. Постанову про арешт коштів боржника винесено 22.08.2019 р., тобто безпосередньо в день надходження заяви Стягувача про відкриття виконавчого провадження.

Згідно із ст. 343 ГПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 18.09.2019 р. з урахуванням Додаткової ухвали Господарського суду Запорізької області від 23.09.2019 р. у справі № 908/1073/19 скаргу Приватного акціонерного товариства "Азовкабель" на протиправні дії приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога Олександра Сергійовича задоволено частково - визнано дії приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога Олександра Сергійовича під час винесення постанови про арешт майна боржника ВП № 59885581 від 22.08.2019 р. неправомірними. скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога Олександра Сергійовича від 22.08.2019 р. ВП № 59885581 про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все майно Приватного акціонерного товариства «Азовкабель». У задоволенні скарги Приватного акціонерного товариства "Азовкабель" в частині вимог про визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога Олександра Сергійовича від 22.08.2019 ВП №59885581 про арешт коштів боржника відмовлено.

В основу оскаржуваного судового рішення в частині задоволення скарги покладено висновок місцевого господарського суду про наявність підстав для визнання дій приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога Олександра Сергійовича щодо винесення постанови про арешт майна боржника від 22.08.2019 р. неправомірними, оскільки приватним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника від 22.08.2019 р. у виконавчому провадженні № 59885581 всупереч приписам ч. 7 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження".

Відмовляючи в задоволені скарги в частині визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога Олександра Сергійовича від 22.08.2019 р. ВП №59885581 про арешт коштів боржника, місцевий господарський суд послався на не доведеність Боржником неправомірності дій приватного виконавця щодо винесення вказаної постанови.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, в частині відмови в задоволенні скарги, Приватне акціонерне товариство «Азовкабель» звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Запорізької області від 18.09.2019 р. у справі № 908/1073/19 в частині відмови в задоволенні скарги Приватного акціонерного товариства «Азовкабель» на постанову приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибог Олександра Сергійовича від 22.08.2019 р. ВП № 59885581 про арешт коштів боржника скасувати та постановити в цій частині нову ухвалу про задоволення скарги, а також визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибог Олександр Сергійович щодо винесення постанови від 22.08.2019 р. ВП № 59885581 про арешт коштів боржника.

Узагальнені доводи апеляційної скарги: приватний виконавець не мав правових підстав для винесення постанови якою накладено арешт на всі рахунки боржника у всіх банківських установах без їх ідентифікації, винесення приватним виконавцем постанови про накладення арешту на кошти боржника є й передчасним, оскільки ця постанова винесена до виявлення конкретних розрахункових рахунків боржника у банках чи інших фінансових установах.

Ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, погоджується з висновками суду попередньої інстанції про відсутність підстав для задоволення скарги Відповідача в оскаржуваній частині з огляду на таке.

Ст. 124 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов`язковими до виконання на усій території України.

При цьому держава Україна на своїй території повинна забезпечити реалізацію всіх прав, що випливають з Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі й права на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що стадія виконання судового рішення є частиною правосуддя ( рішення у справах "Півень проти України" від 29.06.2004 р. заява № 56849/00, "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997 р. ).

Існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для "законного сподівання" на виплату такої заборгованості і становить "майно" цієї особи у зазначеній ст. 1 Першого протоколу ( рішення Європейського суду з прав людини від 06.10.2011 р. у справі "Агрокомплекс проти України" ).

У рішенні від 15.10.2009 р. Європейський суд з прав людини у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" вказав на те, що відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту ст. 1 Першого протоколу.

Європейський суд з прав людини також наголошував, що виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати.

У справі "Фуклев проти України" ( рішення від 07.06.2005 р. ) Європейський суд з прав людини вказав, що Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави ( п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 р. № 18-рп/2012 ); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом ( п. 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 р. № 11-рп/2012 ).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів ( посадових осіб ) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби ( державних виконавців ) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.

Із моменту звернення у належний спосіб до органів виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження, стягувач має право розраховувати, що компетентний орган здійснить всі можливі заходи для виконання постановленого судового рішення, що набрало законної сили.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення ( п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження").

Приписами ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Як зазначено вище, Товариство з обмеженою відповідальністю "Вінницька птахофабрика" в особі Відокремленого підрозділу "Біогаз Ладижин" ТОВ "Вінницька птахофабрика" звернулося до приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога Олександра Сергійовича із заявою про відкриття виконавчого провадження за вих. б/н від 01.08.2019 р., в якій зазначило, що станом на 01.08.2019 р. у Боржника існує заборгованість, яка становить 1 399 999,99 грн. У поданій заяві Стягувач просив винести постанову про відкриття виконавчого провадження, під час відкриття виконавчого провадження винести постанову про арешт майна ( коштів ) боржника. При цьому у вказаній заяві Стягувач зазначив, що за наявною у нього інформацією у Боржника відкритий банківський рахунок № НОМЕР_1 в ПАТ "Альфа-банк" м. Київ, МФО 300346. Разом з тим Стягувач просив негайно після відкриття виконавчого провадження накласти на наявні на банківських рахунках кошти арешт, посилаючись на ч. 7 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження".

В подальшому Стягувач звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога Олександра Сергійовича із заявою від 22.08.2019 р., в якій додатково повідомив, що стало відомо про те, що у Боржника відкриті розрахункові рахунки в банківських установах: АТ "ОТП Банк", МФО 300528, Запорізьке РУ АТ КБ "Приватбанк", МФО 313399, АТ "Банк Кредит-Дніпро", МФО 305749, АТ "Перший український міжнародний банк", МФО 334851, АТ "Альфа-Банк", МФО 300346, АТ "Банк інвестицій та заощаджень", МФО 380281. Просив під час відкриття виконавчого провадження накласти арешт на грошові кошти, що містяться на розрахункових рахунках в банківських установах, про що винести відповідну постанову, які направити для виконання до банківських установ.

Вказана заява отримана приватним виконавцем 22.08.2019 р., про що свідчить штамп вхідної кореспонденції на вказаній заяві.

Таким чином, як вірно зазначив суд першої інстанції зі змісту поданих Стягувачем заяв до приватного виконавця вбачається, що Стягувач, звертаючись до приватного виконавця із заявою про відкриття виконавчого провадження від 01.08.2019 р. та заявою від 22.08.2019 р. у відповідності до приписів ч. 3 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" зазначив відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника у банківській установі, банківські установи, в яких відкриті рахунки боржника ).

Матеріали справи свідчать, що 22.08.2019 р. приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Сколибог О.С. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 59885581 щодо виконання ухвали Господарського суду Запорізької області від 12.06.2019 р. у справі № 908/1073/19.

Разом з тим, 22.08.2019 р. приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Сколибог О.С. згідно заяви Стягувача з метою реального виконання ухвали Господарського суду Запорізької області від 12.06.2019 р. у справі № 908/1073/19 виніс постанову про арешт грошових коштів боржника, що містяться на рахунках у банківських установах: АТ "ОТП Банк", МФО 300528, Запорізьке РУ АТ КБ "Приватбанк", МФО 313399, АТ "Банк Кредит-Дніпро", МФО 305749, АТ "Перший український міжнародний банк", МФО 334851, АТ "Альфа-Банк", МФО 300346, АТ "Банк інвестицій та заощаджень", МФО 380281, та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника у межах суми звернення стягнення, з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 1 541 247,99 грн.

При цьому, приватним виконавцем отримано від Державної фіскальної служби України інформацію про номери рахунків, відкритих боржником у банківських установах, про що свідчить відповідь № від 23.08.2019 р. на запит № 62681938 від 23.08.2019 р., яка міститься в матеріалах справи.

Вищевикладеним спростовуються твердження Скаржника про винесення приватним виконавцем постанови про накладення арешту на кошти боржника до виявлення конкретних розрахункових рахунків боржника у банках чи інших фінансових установах.

Отже, апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду попередньої інстанції, що вказана постанова прийнята у відповідності до до приписів ч. 7 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки Стягувач у своїх заявах до приватного виконавця просив накласти арешт на кошти боржника, зазначивши при цьому конкретні банківські установи, в яких відкриті рахунки Боржника, з огляду на таке.

У ч. 2 ст. 48, ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до ст. 15 1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до ст. 19 1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до ст. 26 1 Закону України "Про теплопостачання", ст. 18 1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Згідно з ч.3 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до п. 1.8 глави 1 Інструкції "Про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах", затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 р. № 492, рахунки зі спеціальними режимами їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України, належать до поточних рахунків.

Із матеріалів справи вбачається, що Скаржником не доведено, що на рахунки стосовно яких вчинено виконавчі дії поширюється заборона, встановлена ч. 2 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 339, ч. 1 ст. 341 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права; скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Згідно зі ст. 343 ГПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Підсумовуючи наведене, оскільки Скаржником не доведено, що рішенням, дією або бездіяльністю приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено права останнього, висновок попередньої інстанцій про відмову в задоволенні скарги в частині оскаржуваної ухвали є правомірним.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судове рішення в оскаржуваній частині залишенню без змін.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Азовкабель" залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 18.09.2019 р. у справі № 908/1073/19 залишити без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Верховного Суду.

Постанова складена у повному обсязі 20.11.2019 року

Головуючий суддя І. М. Кощеєв

Суддя І. Л. Кузнецова

Суддя І. М. Подобєд