ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.19 Справа № 917/1519/19

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ХІМНАФТОТРАНС», Місцезнаходження: 93111, Луганська обл., м. Лисичанськ, вул. Артемівська, 24, Поштова адреса: 01033. м. Київ, вул. Шота Руставелі. 44. офіс 57

до Дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Автомобільні дороги України», Місцезнаходження: 36039, м. Полтава, вул. В. Чорновола (Куйбишева), 22-а

про стягнення 245 844,43 грн.

Суддя Киричук О.А.

Секретар судового засідання Тертична О.О.

Представники сторін:

представник позивача Бондар А.В.

представник відповідача Глазкова С.О.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ХІМНАФТОТРАНС» звернулось до суду з позовом до Дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Автомобільні дороги України» про стягнення 245 844,43 грн. заборгованості за неналежне виконання зобов`язань за договором поставки № 27/04-18 від 27.04.2018 року, що складається з: 212 000,39 грн. основного боргу, 28 026,27 грн. інфляційних втрат, 5 817,77 грн. відсотків за користування чужими кошами.

Позивач в обґрунтування позовних вимог вказує, що відповідач не виконав свої договірні зобов`язання з оплати поставленого Товару, внаслідок чого виникла заборгованість, яка до цього часу не погашена.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 26.09.2019р. суд постановив відкласти підготовче засідання на 17.10.19, запропонувати сторонам вчинити дії на виконання завдання підготовчого провадження, викликати учасників справи в підготовче засідання.

27.09.19 від відповідача надійшов відзив на позов, в якому він проти позову заперечив в частині інфляційних нарахувань (вх. № 10369).

17.10.19 від позивача надійшла заява про уточнення розміру позовних вимог, в якій позивач повідомляє, що погоджується з наведеним у відзиві контрозрахунком інфляційних нарахувань та просить суд стягнути з відповідача 241 837,75 грн. заборгованості за неналежне виконання зобов`язань за договором поставки № 27/04-18 від 27.04.2018 року, що складається з: 212 000,39 грн. основного боргу, 24 019,59 грн. інфляційних втрат, 5 817,77 грн. відсотків за користування чужими кошами.

Заява позивача про зменшення позовних вимог прийнята судом, у зв"язку з чим суд розглядає вимоги про стягнення з відповідача 241 837,75 грн. заборгованості, що складається з: 212 000,39 грн. основного боргу, 24 019,59 грн. інфляційних втрат, 5 817,77 грн. відсотків за користування чужими кошами.

Ухвалою від 17.10.19 суд постановив закрити підготовче провадження у справі №917/1519/19, призначити справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 05.11.19, викликати учасників справи в судове засідання.

В засіданні суду 05.11.19 судом було заслухано вступне слово, з`ясовано обставини справи та досліджено докази відповідно до ст.ст. 208-210 ГПК України, після чого суд перейшов до судових дебатів.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 05.11.19 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України.

У судових засіданнях здійснювалася фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, оцінивши надані докази, суд, встановив:

27 квітня 2018 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Хімнафтотранс» (надалі - Позивач) та Дочірнім підприємством «Полтавський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Автомобільні дороги України» (надалі - Відповідач) укладено Договір купівлі-продажу (поставки) товарів (з доставкою) № 27/04-18 (далі - Договір) на поставку товару -порошок мінеральний неактивований в кількості 300 т (надалі - Товар).

Відповідно до п.1.1 договору в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Постачальник зобов`язується поставляти та передавати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити товар. Кількість Товару є орієнтовною, остаточна кількість Товару, що підлягає поставці за цим Договором визначається відповідно до заявок Покупця, оформлених згідно вимог цього Договору. Покупець па свій розсуд, керуючись власними господарськими потребами визначає загальну кількість заявок на поставку Товару та не зобов`язаний замовляти Товар на всю суму, визначену Сторонами як ціна Договору. Обсяги придбання Товарів можуть бути зменшені залежно від поточних потреб Замовника.

Відповідно до пункту 4.1 Договору, розрахунки за поставлений Товар проводяться після отримання від Позивача рахунку на оплату Товару і передачі документів, зазначених у пункті 4.2. Договору.

Відповідно до пункту 4.2. Договору рахунок приймається до сплати при отриманні товару та всіх документів, що підтверджують належну якість твору (сертифікат або паспорт якості), видаткових накладних, у яких вказуються дані про виробничий підрозділ покупця, який безпосередньо отримав партію товару, ТТН та інших первинних документів, передбачених для даного виду товару.

Відповідно до пункту 4.3 Договору, Відповідач був зобов`язаний розрахуватись з Позивачем за отриманий товар протягом 90 банківських днів з моменту отримання товару.

Згідно пункту 7.1 Договору сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язань згідно вимог чинного законодавства України з врахуванням положень Договору.

Пунктом 10.1 Договору, сторони визначили, що Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та скріплення печаткою Сторін і діє до повного виконання зобов`язань до 31.12.2018 року.

Пунктом 10.3 Договору передбачено, що закінчення строку Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору.

Позивач вказує, що на виконання умов Договору ним на підставі заявок Відповідача було поставлено Товар в обсязі 84,6 тон, а саме:

відповідно до Видаткової накладної № ЗО від 03.05.2018р. Відповідач отримав від Позивача мінеральний порошок у кількості 24,44 тон на суму 51 812,89 грн. (з ПДВ). Товар був отриманий начальником відділу Кравченко А.М. за довіреністю №68 від 01.05.2018 року,

відповідно до Видаткової накладної № 31 від 04.05.2018р. Відповідач отримав від Позивача мінеральний порошок у кількості 7,8 тон на суму 16 536,04 грн. (з ПДВ). Товар був отриманий начальником відділу Кравченко А.М. за довіреністю №68 від 01.05.2018 року,

відповідно до Видаткової накладної № 32 від 04.05.2018р. Відповідач отримав від Позивача мінеральний порошок у кількості 15,4 тон на суму 32 648,06 грн. (з ПДВ). Товар був отриманий начальником відділу Кравченко А.М. за довіреністю №68 від 01.05.2018 року,

відповідно до Видаткової накладної № 33 від 08.05.2018р. Відповідач отримав від Позивача мінеральний порошок у кількості 30,16 тон на суму 63 939,32 грн. (з ПДВ). Товар був отриманий начальником відділу Кравченко А.М. за довіреністю №68 від 01.05.2018 року,

відповідно до Видаткової накладної № 34 від 16.05.2018р. Відповідач отримав від Позивача мінеральний порошок у кількості 22,2 тон на суму 47 064,08 грн. (з ПДВ). Товар був отриманий начальником відділу Кравченко А.М. за довіреністю №68 від 01.05.2018 року.

Таким чином, виконуючи умови Договору Позивач поставив Відповідачу Товар на загальну суму з урахуванням ПДВ 212 000,39 грн.

За даними позивача, Відповідачем розрахунок за отриманий Товар проведено не було.

Загальна сума заборгованості за отриманий Відповідачем Товар становить 212 000,39 грн., що підтверджується відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Оскільки відповідач свої зобов"язання за Договором в частині своєчасного розрахунку за поставлений товар не виконав, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів. При цьому, просить стягнути з відповідача 241 837,75 грн. заборгованості, що складається з: 212 000,39 грн. основного боргу, 24 019,59 грн. інфляційних втрат, 5 817,77 грн. відсотків за користування чужими кошами (в редакції заяви про зменшення позовних вимог).

Відповідач у відзиві на позов проти наявності основоного боргу у визначеному позивачем розмірі не заперечував, так само не заперечував проти наявності підстав для нарахування 3% річних і правильності здійсненого позивачем розрахунку в частині 3% річних, проте проти позову заперечив в частині інфляційних нарахувань, посилаючись на неправильність їх нарахування (вх. № 10369).

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов`язки відповідно до договору.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій. а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зазначені положення викладені і в ст.193 Господарського кодексу України.

Статтею 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договори купівлі-продажу.

Згідно ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором не встановлено інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору Позивачем на підставі заявок Відповідача було поставлено Товар в обсязі 84,6 тон, а саме:

відповідно до Видаткової накладної № ЗО від 03.05.2018р. Відповідач отримав від Позивача мінеральний порошок у кількості 24,44 тон на суму 51 812,89 грн. (з ПДВ). Товар був отриманий начальником відділу Кравченко А.М. за довіреністю №68 від 01.05.2018 року,

відповідно до Видаткової накладної № 31 від 04.05.2018р. Відповідач отримав від Позивача мінеральний порошок у кількості 7,8 тон на суму 16 536,04 грн. (з ПДВ). Товар був отриманий начальником відділу Кравченко А.М. за довіреністю №68 від 01.05.2018 року,

відповідно до Видаткової накладної № 32 від 04.05.2018р. Відповідач отримав від Позивача мінеральний порошок у кількості 15,4 тон на суму 32 648,06 грн. (з ПДВ). Товар був отриманий начальником відділу Кравченко А.М. за довіреністю №68 від 01.05.2018 року,

відповідно до Видаткової накладної № 33 від 08.05.2018р. Відповідач отримав від Позивача мінеральний порошок у кількості 30,16 тон на суму 63 939,32 грн. (з ПДВ). Товар був отриманий начальником відділу Кравченко А.М. за довіреністю №68 від 01.05.2018 року,

відповідно до Видаткової накладної № 34 від 16.05.2018р. Відповідач отримав від Позивача мінеральний порошок у кількості 22,2 тон на суму 47 064,08 грн. (з ПДВ). Товар був отриманий начальником відділу Кравченко А.М. за довіреністю №68 від 01.05.2018 року.

Таким чином, виконуючи умови Договору Позивач поставив Відповідачу Товар на загальну суму з урахуванням ПДВ 212 000,39 грн.

В свою чергу, в порушення своїх зобов`язань за Договором Відповідачем розрахунок за отриманий Товар проведено не було. Загальна сума заборгованості за отриманий Відповідачем Товар становить 212 000,39 грн., що підтверджується відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Докази того, що відповідач здійснив оплату товарів у визначені договором строки в повному обсязі в матеріалах справи відсутні.

Факт порушення строків виконання своїх грошових зобов`язань в частині оплати продукції не спростовується відповідачем.

Як зазначалося вище, відповідач визнав у відзиві повністю факт виникнення заборгованості за поставлені товари у розмірі 212 000,39 грн.

Згідно ч. 1 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Таким чином, обставини щодо порушення відповідачем договірних зобов`язань в частині не сплати вартості отриманого товару в сумі 212 000,39 грн. не підлягають доказуванню.

Таким чином, позов в частині вимог про стягнення основного боргу в сумі 212 000,39 грн. підлягає задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення 24 019,59 грн. інфляційних втрат та 5 817,77 грн. 3% річних суд зазначає наступне.

За ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом вказаної правової норми нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов"язання, не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Судом встановлено, що відповідач не виконав грошове зобов`язання у строк, визначений укладеним між сторонами Договором, що, водночас, визнається останнім у поданому до суду відзиві на позовну заяву.

Таким чином, оскільки відповідач не виконав своє грошове зобов`язання у строк, встановлений договором, заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення з відповідача 24 019,59 грн. інфляційних втрат та 5 817,77 грн. 3% річних є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, за розрахунком позивача, який за перерахунком суду є арифметично вірним.

При цьому, судом враховано, що відповідач у відзиві підтвердив правильність нарахування 3% річних та визнав правомірність вимог про стягнення 5 817,77 грн. 3% річних у повному обсязі. Щодо правильності здійснених позивачем нарахувань судом враховано, що визначена у заяві про зменшення позовних вимог сума інфляційних (24 019,59 грн.) відповідає розміру, що вказана відповідачем у відзиві при здійсненні контррозрахунку даної складової позовних вимог.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Хімнафтотранс».

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходи із наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом враховано, що при розгляді справи позивач змінював ціну позову. Так, при зверненні до суду у позові позивач заявляв вимогу про стягнення 245 844,43 грн заборгованості. При цьому, до позову позивачем додане платіжне доручення № 88 від 22.08.2019 року про сплату судового збору в розмірі 3687,68 грн.

Відповідно до заяви про зменшення розміру позовних вимог, позивач просив суд стягнути з відповідача 241 837,75 грн. заборгованості.

Суд вирішив спір, виходячи з нової ціни позову - 241 837,75 грн.

Виходячи з нової ціни позову позивач мав сплатити 3627,57 грн. судового збору.

Отже, позивачем надлишково сплачено 60,11 грн. судового збору платіжним дорученням № 88 від 22.08.2019 року.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом

Тобто, судовий збір у розмірі 60,11 грн., сплачений платіжним дорученням № 88 від 22.08.2019 року, підлягає поверненню позивачеві з Державного бюджету.

Крім того, судом враховано, що відповідач у відзиві частково визнав позов, а саме: в частині вимог про стягнення 212 000,39 грн. основного боргу та 5 817,77 грн. відсотків за користування чужими кошами, всього на суму 217818,16 грн.

Крім того, статтею 130 ГПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у рішенні в порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті в частині вимог про стягнення про стягнення 212 000,39 грн. основного боргу та 5 817,77 грн. відсотків за користування чужими кошами, всього на суму 217818,16 грн., приписи ст. 130 ГПК України, суд дійшов висновку про повернення з Державного бюджету України на користь позивача 1 633,64 грн. судового збору.

За даних обставин, суд дійшов висновку про повернення з Державного бюджету України на користь позивача 1693,75 грн. судового збору (1633,64 грн. у зв"язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті в частині вимог про стягнення про стягнення 212 000,39 грн. основного боргу та 5 817,77 грн. відсотків + 60,11 грн. надлишково сплачених у зв"язку із зменшенням позовних вимог).

Таким чином, на відповідача судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом, покладається частково в сумі 1993,93 грн.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Автомобільні дороги України» (Місцезнаходження: 36039, м. Полтава, вул. В. Чорновола (Куйбишева), 22-а ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ХІМНАФТОТРАНС» (Місцезнаходження: 93111, Луганська обл., м. Лисичанськ, вул. Артемівська, 24, Поштова адреса: 01033. м. Київ, вул. Шота Руставелі. 44. офіс 57 ) 212 000,39 грн. основного боргу, 24 019,59 грн. інфляційних втрат, 5 817,77 грн. відсотків за користування чужими кошами та 1 993,93 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «ХІМНАФТОТРАНС» (Місцезнаходження: 93111, Луганська обл., м. Лисичанськ, вул. Артемівська, 24, Поштова адреса: 01033. м. Київ, вул. Шота Руставелі. 44. офіс 57 ) з Державного бюджету України 1 693,75 грн. судового збору, сплаченого платіжним дорученням № 88 від 22.08.2019 року, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 13.11.2019р.

Суддя Киричук О.А.