РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.11.2019Справа № 910/12692/19
Господарський суд міста Києва у складі Ярмак О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін господарську справу

За позовом Підприємства з іноземними інвестиціями "АМІК УКРАЇНА" (04071, м.Київ, Верхній Вал, 68, )

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м.Київ, вул.Тверська,5, )

про стягнення 11 535,48 грн.

ВСТАНОВИВ:

Підприємство з іноземними інвестиціями "АМІК УКРАЇНА" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 11 535,48 грн. неустойки за порушення терміну доставки вантажу по договору № 08906/ЦТЛ-2018/18/158 від 12.02.2018 за накладною № 22101159.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору № 08906/ЦТЛ-2018/18/158 від 12.02.2018 щодо термінів доставки вантажу за залізничною накладною № 22101159 у міжнародному сполученні, в зв`язку з чим позивачем нараховано штраф за 3 доби прострочення.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 20.09.2019 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 910/12692/19, вирішив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання); визначив сторонам строк на подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив.

22.10.2019 через загальний відділ діловодства суду відповідач подав заяву про поновлення пропущеного процесуального строку для подачі відзиву з огляду на обставини віддаленості структурних підрозділів та необхідності часу для підготовки документів, пояснень; та відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначає, що дійсно при перевезенні залізницею вантажу за накладною № 22101159 на ст.Коростень відбулась затримки для проведення повного митного оформлення, про що складено акти загальної форми № 12096, 12097, позивач про ці обставини повідомлений, фактичний строк доставки склав 9 діб, строк перевищено на 2 доби, що враховуючи положення ст. 24, 45 Угоди про міжнародне вантажне сполучення складає 6921,29 грн штрафу, розрахованого як 18% від суми 38 451,60 грн залізничного тарифу, і яка буде невідкладно сплачена у відповідь на претензію позивача.

29.10.2019 позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій не погоджується із доводами відповідача, стверджує, що фактичний строк доставки вантажу становить 10 діб. а не 9, прострочення складає 3 доби, розрахунок щодо стягнення 11 535,48 грн штрафу вважає вірним.

01.11.2019 відповідачем подано заяву про долучення до матеріалів справи доказів, зокрема відповіді на претензію позивача та платіжне доручення № 2257507 від 25.10.2019 про сплату на користь позивача 35 580,38 грн оплати за порушення термінів доставки вантажів, у т.ч. 6921,29 грн за накладною № 22101159.

Відповідач в межах визначеного процесуального строку своїх заперечень щодо відповіді на відзив не надав.

Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Таким чином, суд, враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи, визначений процесуальний строк для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, вбачає за можливе здійснити розгляд справи за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

12 лютого 2018 року між Підприємством з іноземними інвестиціями "Амік Україна" (надалі - замовник, позивач) та Публічним акціонерним товариством "Укрзалізниця" (надалі - перевізник, відповідач) було укладено договір про надання послуг №08906/ЦТЛ-2018/18/158 (надалі - договір), відповідно до умов якого відповідач зобов`язався здійснювати перевезення вантажів, надавати вантажний вагон для перевезення, та інші послуги, пов`язані з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) і вагонах відповідача, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах позивача і проведення розрахунків за ці послуги.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що перевезення - послуга, в процесі надання якої Перевізник зобов`язується доставити довірений Замовником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а Замовник зобов`язується оплатити послуги у передбаченому цим договором порядку.

Перевезення оформлюється залізничною накладною відповідно до цього договору, Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 зі змінами та доповненнями, Збірника Тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, який затверджено наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 № 317, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за № 340/16356, Правил перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 09.12.2002 № 873, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2009 за № 030/7318, Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі - УМВС), Конвенції про міжнародні залізничні перевезення (далі - КОТІФ) відповідно.

В межах договору була оформлена накладна № 22101159 від 07.01.2019 на перевезення вантажу у вагоні № 74946146 зі станції Барбаров Білоруської до станції Одеса-Ліски Одеської залізниці, про що зазначено у графі 22 накладної. Накладна складається з двох частин: паперова накладна засвідчує факт перевезення вантажу на території Білорусії, а електронна - на території України. Факт укладення договору перевезення підтверджується графою 26 накладної.

Відміткою у графі 34 накладної встановлено, що вантаж перетнув кордон Білорусії з Україною 07.01.2019.

Відповідно до графи 32 «Продовження строку доставки» накладної вантаж був затриманий з 06:38 до 20:00 08.01.2019, про що складено акт загальної форми № 12097.Тобто, затримка відбулась на 24 години, оскільки відповідно до параграфа 5 ст. 24 УМВС неповна доба вважається за повну. Отже, строк доставки вантажу подовжено на 1 добу.

Відповідно до графи 38 електронної накладної загальна відстань по території України 862 км, відстань по території Білорусії становить 48 км, всього 910 км.

Відповідно до відмітки в графі 27 накладної №22101159 «дата прибуття», вагон прибув на станцію призначення Одеса-Ліскі Одеської залізниці та переданий одержувачу, про що у графі 27 накладної проставлений календарний штемпель станції -17.01.2019.

26.02.2019 позивач надіслав на адресу відповідача претензію № 480 від 26.02.2019 про сплату 11 535,48 грн штрафу за прострочення доставки вантажу. Вказана претензія отримана відповідачем - 28.02.2019.

Відповідач відповіддю № ЦМ-У-521-19 від 30.08.2019 на претензію позивача повідомив про задоволення вимог та визнав обґрунтованим розмір штрафу 6921,29 грн за 2 доби затримки, як 18% від 38 451,60 грн провізної плати та 04.09.2019 видав розпорядження про перерахування на користь ПІІ «Амік Україна» 6921,29 грн.

Позивач, посилаючись на перевищення терміну доставки вантажу на 3 доби, заявив вимоги про стягнення з відповідача 11 535,48 грн., розрахованого наступним чином: 11 535,48 грн = 38 451,60 грн провізної плати *30%.

Відповідач позов не визнає, надав докази сплати на користь позивача 6921,29 грн. штрафу, та вказує про невірний розрахунок та безпідставність решти суми штрафних санкцій.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 4 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 909 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

В силу приписів статті 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень. Вантажовідправник і перевізник у разі необхідності здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, за яким перевізник зобов`язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник - подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі. Залежно від виду транспорту, яким передбачається систематичне перевезення вантажів, укладаються такі довгострокові договори: довгостроковий - на залізничному і морському транспорті, навігаційний - на річковому транспорті (внутрішньому флоті), спеціальний - на повітряному транспорті, річний - на автомобільному транспорті. Порядок укладення довгострокових договорів встановлюється відповідними транспортними кодексами, транспортними статутами або правилами перевезень. Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 919 Цивільного кодексу України перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі (ч. 1 ст. 313 Господарського кодексу України).

Згідно зі статтею 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 затверджено Статут залізниць України (далі - Статут), який визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Статтею 4 Статуту встановлено, що перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення.

Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України (ст. 5 Статуту).

За приписами ч. 1 ст. 10 Цивільного кодексу України чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, є частиною національного цивільного законодавства України.

Правові відносини щодо перевезення вантажів залізничним транспортом у міжнародному сполученні регулюються Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951 (далі - УМВС), учасниками якої є як Україна, так і Білоруська Республіка.

Так, відповідно до § 1 ст. 2 УМВС на умовах даної Угоди здійснюється перевезення вантажів у прямому міжнародному залізничному вантажному сполученні між станціями, вказаними в § 2 ст. 3 за накладними, передбаченими даною Угодою, і лише мережею залізничних доріг учасниць даної Угоди. Дана Угода має обов`язкову силу для залізних доріг, відправників і отримувачів вантажів і діє незалежно від держаної приналежності сторін договору перевезення.

Згідно з положеннями ст. 7 УМВС договір перевезення оформлюється накладною єдиного зразка. Договір перевезення може бути оформлений накладною ЦІМ/УМВС.

Відповідно до §§ 1, 2, 6 ст. 14 УМВС строк доставки визначається на весь шлях прямування (маршрут) вантажу виходячи з наступних норм: для вантажів великої швидкості - строк на відправлення 1 доба, строк на перевезення вантажу дрібною відправкою або у середньотонажному контейнері кожні розпочаті 200 тарифних кілометрів у межах кожної залізної дороги, що бере участь у перевезенні, - 1 доба.

Сплив строку доставки вантажу починається з 0.00 год. дня, наступного за днем, у якому прийняті до перевезення вантаж і накладна. Якщо вантаж прийнятий з попереднім до відправлення зберіганням, то строк доставки починається з 0.00 год. дня, наступного за днем, у який цей вантаж призначено до завантаження. Про день завантаження у накладній повинна буди проставлена відмітка.

Строк на перевезення обраховується за фактично пройденою вантажем відстані між станцією відправлення та станцією призначення.

Строк доставки вважається виконаним, якщо вантаж прибув на станцію призначення до спливу строку доставки і може бути переданий у розпорядження отримувача, про що залізниця повідомляє отримувача. Порядок повідомлення отримувача визначається внутрішніми правилами, що діють на залізниці призначення.

Згідно з положеннями §§ 1, 2 ст. 22 УМВС залізниця, яка прийняла вантаж до перевезення за накладною УМВС, відповідальна за виконання договору перевезення протягом усього шляху слідування (маршруту) вантажу до видачі його на станції призначення.

Параграфом 1 ст. 23 УМВС визначено, що залізниця відповідальна в межах умов, встановлених даним розділом, за порушення строку доставки вантажу за збитки, що виникли внаслідок повної або часткової втрати, нестачі маси, ушкодження, псування або зниження якості вантажу з інших причин за час з моменту прийняття вантажу до перевезення до видачі його на станції призначення.

Приписами ст. 27 УМВС визначений розмір відшкодування за порушення строку доставки вантажу.

Так, відповідно до § 1 ст. 27 УМВС за порушення строку доставки вантажу залізниця сплачує отримувачу штраф, розмір якого визначається виходячи з провізної плати тієї залізниці, яка допустила прострочення, і величини (тривалості) прострочки, що визначається як відношення прострочки (у добах) до загального строку доставки, а саме:

6% провізної плати при простроченні не більше однієї десятої загального строку доставки;

12% провізної плати при простроченні більше однієї десятої, але не більше двох десятих загального строку доставки;

18% провізної плати при простроченні більше двох десятих, але не більше трьох десятих загального строку доставки;

24% провізної плати при простроченні більше трьох десятих, але не більше чотирьох десятих загального строку доставки;

30% провізної плати при простроченні більше чотирьох десятих загального строку доставки.

У тому випадку, коли вантаж одними шляхами прослідував з прострочкою, а іншими - раніше встановленого для них строку, при визначенні тривалості прострочки повинен бути здійснений залік вказаних строків.

Судом встановлено, що відстань перевезення зазначена у графі 38 залізничної накладної № 22101159 та складає 910 км, отже, термін доставки вантажу повинен становити 10 діб, згідно з розрахунком: 910 км : 200 км = 4.55 = 5 діб + 1 (1 доба на операції, пов`язані з відправленням вантажу+ 1 доба затримки по акту з/ф № 12097) = 7 діб.

Разом з тим, як свідчать матеріали справи, вантаж за залізничною накладною № 22101159 був відправлений 07.01.2019 та прибув на станцію призначення 17.01.2019. Отже, загальний термін доставки становить 10 діб. Таким чином, судом встановлено, що термін доставки вантажу за договором перевезення - залізничною накладною № 22101159, не дотриманий залізницею (договірним перевізником), перевищення терміну доставки вантажу становить 3 доби, що становить три десяті загального строку доставки (3 доби перевищення строку доставки : 10 діб нормативного строку доставки = 0,3). Відповідачем вказані обставини не спростовано, а тому вимога про стягнення штрафу за вказане порушення заявлена позивачем правомірно.

Дослідивши розрахунок позивача, судом встановлено, що ним невірно застосовано розмір коефіцієнт штрафу за порушення строку доставки вантажу 30%, оскільки відповідно до § 1 ст. 27 УМВС має бути застосовано 18%, тому враховуючи розмір провізної плати, яка становить 38451,60 грн. (графа 49 залізничної накладної), а також розмір штрафу, який підлягає нарахуванню - 18%, стягненню з відповідача підлягає штраф у сумі 6921,29 грн.

Матеріали справи встановлено та сторонами підтверджено, що відповідач у відповіді на претензію позивача № ЦМ-У-521-19 від 30.08.2019 визнав обґрунтованим розмір штрафу 6921,29 грн.

25.10.2019 відповідач у процесі розгляду справи, тобто після відкриття провадження у справі, перерахував на рахунок позивача за платіжним дорученням № 2257507 від 25.10.2019 суму 6921,29 грн плати за прострочення термінів доставки, тому провадження в частині стягнення суми 6921,29 грн штрафу підлягає закриттю на підставі п.2 ч. 1 ст. 231 ГПК України за відсутністю предмета спору, витрати по сплаті судового збору в цій частині покладаються на відповідача.

В решті заявлених вимог суд відмовляє у зв`язку із невірним та безпідставним нарахуванням.

Приписами ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст.ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі в частині стягнення 6921,29 грн та відмову у задоволенні решти суми 4614,19 грн штрафу.

Судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України в частині відмови у задоволенні позову покладаються на позивача.

Керуючись ст 86, 129, п. 2 ч. 1 ст. 231, 233, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження у справі в частині стягнення 6921,29 грн штрафу за відсутністю предмета спору.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Тверська, буд.5, ) на користь Підприємства з іноземними інвестиціями "АМІК УКРАЇНА" (04071, м.Київ, Верхній Вал, 68, ) 1152 (одну тисячу сто п`ятдесят дві) грн. 60 коп витрат по сплаті судового збору.

3. В частині стягнення 4614,19 грн штрафу відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.М.Ярмак