ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"13" листопада 2019 р. м. Київ Справа № 911/1423/19

за кредиторською заявою Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (04071, м. Київ, вул. Ярославська, 40; )

у справі № 911/1423/19

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Центрбудгруп» (04112, м. Київ, вул. Івана Гонти, буд. 3-А; )

до боржника Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Любарці» (08360, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Любарці, вул. Леніна, буд. 69-А; )

про банкрутство

Суддя Наріжний С.Ю.

Без виклику представників учасників у справі.

ВСТАНОВИВ:

у провадженні господарського суду Київської області перебуває справа № 911/1423/19 про банкрутство СВК «Любарці» за загальною процедурою банкрутства в порядку ст. 11 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», провадження в якій відкрите ухвалою суду від 23.07.2019.

23.07.2019 господарським судом Київської області було здійснено публікацію на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оголошення № 61306 про відкриття провадження у справі № 911/1423/19 про банкрутство СВК «Любарці».

Постановою господарського суду Київської області від 08.10.2019 визнано банкрутом СВК «Любарці» та відкрито ліквідаційну процедуру; ліквідатором призначено арбітражного керуючого Шевченка В.Є.

08.10.2019 господарським судом Київської області було здійснено публікацію на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України повідомлення № 63159 про визнання банкрутом СВК «Любарці».

11.11.2019 до суду надійшла заява ГУ ПФУ у Київській області від 05.11.2019 № 2426/108-05 (вх. № 21488/19) про визнання грошових вимог до Боржника у сумі 396812,56 грн.

Суд, дослідивши матеріали вищезазначеної заяви ГУ ПФУ у Київській області, вважає за необхідне зазначити наступне.

21.10.2019 введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018 № 2597-VIII та згідно п. 4 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ установлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації. Таким чином в подальшому під час провадження у даній справі про банкрутство підлягають застосуванню норми Кодексу України з процедур банкрутства.

Згідно ч. 1 ст. 45 КУзПБ, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 КУзПБ, до заяви в обов`язковому порядку додаються докази сплати судового збору, докази надсилання копії заяви боржнику і розпоряднику майна, а також документи, що підтверджують грошові вимоги до боржника.

У ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає заяви з вимогами поточних кредиторів, які надійшли до господарського суду після офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом (ч. 4 ст. 60 КУзПБ).

Згідно з підпунктом 10 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до господарського суду заяви кредиторів, які звертаються з грошовими вимогами до боржника після оголошення про порушення справи про банкрутство, а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом становить 2 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, за подачу відповідної кредиторської заяви підлягає сплаті судовий збір у сумі 3842,00 грн.

Як вбачається з матеріалів заяви від 05.11.2019 № 2426/108-05 про визнання грошових вимог, заявником до вказаної заяви не додано доказів, які підтверджують сплату судового збору у встановленому законом порядку та розмірі.

Натомість, до кредиторської заяви заявником додано клопотання від 05.11.2019 № 2426/108-05 про звільнення від сплати судового збору.

В обґрунтування клопотання заявник посилається на положення ст. 8 Закону України «Про судовий збір» та ст. 73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і зазначає, що ГУ ПФУ у Київській області не має можливості сплатити судовий збір у зв`язку з відсутністю коштів, призначених на цю мету, вказує, що судові витрати не повинні бути перешкодою для доступу до суду, отже просить суд звільнити заявника від сплати судового збору.

Суд зазначає, що питання оплати судового збору врегульовані Законом України «Про судовий збір», зокрема згідно ст. 1 якого визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Розміри ставок судового збору визначені статтею 4 вказаного Закону, про що вказано вище.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже вказаною вище нормою Закону визначено вичерпний перелік суб`єктів, для яких може бути відстрочено чи розстрочено сплату судового збору та вичерпний перелік підстав, за яких відповідне клопотання може бути задоволене.

Заявник - ГУ ПФУ у Київській області не відноситься до категорій осіб, для яких передбачено можливість відстрочення або розстрочення сплати судового збору, або звільнення від його сплати.

Статтею 73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що кошти Пенсійного фонду використовуються на: 1) виплату пенсій, передбачених цим Законом; 2) надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; 3) фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду; 4) оплату послуг з виплати та доставки пенсій; 5) формування резерву коштів Пенсійного фонду. Забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом.

Враховуючи викладене суд вважає необґрунтованими доводи заявника про неможливість сплатити судовий збір у зв`язку з відсутністю коштів.

Крім цього суд зазначає, що статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Суд звертає увагу заявника на те, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності заяв чи скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України», від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України»).

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Враховуючи викладене вище суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання заявника про звільнення від сплати судового збору.

Крім цього судом встановлено, що заявником до заяви не додано доказів направлення копії кредиторської заяви на адресу ліквідатора Банкрута.

Частиною 1 статті 46 КУзПБ встановлено, що господарський суд не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви конкурсного кредитора здійснює перевірку її відповідності вимогам цього Кодексу. У разі якщо заяву конкурсного кредитора подано без дотримання вимог цього Кодексу, господарський суд письмово повідомляє заявника про недоліки заяви та строк, протягом якого він зобов`язаний їх усунути.

З огляду на все викладене вище суд вважає за необхідне зобов`язати заявника усунути виявлені недоліки заяви від 05.11.2019 № 2426/108-05 (вх. № 21488/19), а саме надати суду: докази оплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі, а саме в розмірі 3842,00 грн, належні докази надсилання копії заяви ліквідатору Банкрута.

В той же час суд звертає увагу ГУ ПФУ у Київській області на те, що якщо у строк встановлений судом вищезазначені недоліки не буде усунуто, подана заява разом з доданими до неї документами підлягає поверненню без розгляду.

Керуючись ст. 45, 46 Кодексу України з процедур банкрутства та ст. 232-235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотання ГУ ПФУ у Київській області від 05.11.2019 № 2426/108-05 про звільнення від сплати судового збору.

2. Заяву ГУ ПФУ у Київській області від 05.11.2019 № 2426/108-05 (вх. № 21488/19) про визнання кредиторських вимог залишити без руху.

3. Зобов`язати ГУ ПФУ у Київській області в строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху, усунути виявлені недоліки заяви про визнання кредиторських вимог, а саме надати господарському суду Київської області: докази оплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі, зокрема в сумі 3842,00 грн, докази надсилання копії заяви ліквідатору Банкрута.

4. Копію ухвали надіслати ГУ ПФУ у Київській області (04071, м. Київ, вул. Ярославська, 40).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена окремо відповідно до ст. 254, 255 ГПК України.

Дата підписання ухвали 13.11.2019.

Суддя С.Ю. Наріжний