УХВАЛА

15 листопада 2019 року

м. Київ

Справа № 910/22191/13

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Банаська О. О.

розглянув матеріали касаційної скарги ОСОБА_1

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.06.2019

у складі колегії суддів: Отрюха Б. В. (головуючого), Грека Б. М., Остапенка О. М.

та ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.02.2019

у складі судді Мандичева Д. В.

за скаргою Кредитної спілки "Аккорд"

на дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві

у справі за заявами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

до Кредитної спілки "Аккорд"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

04.11.2019 ОСОБА_1 звернувся безпосередньо до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.06.2019 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.02.2019 у справі № 910/22191/13.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 910/22191/13 визначено склад колегії суддів: Банаська О. О. (головуючого), суддів - Катеринчук Л. Й., Пєскова В. Г., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.11.2019.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд дійшов висновку, що остання підлягає залишенню без руху з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 290 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, розміри ставок судового збору та порядок його сплати визначені Законом України "Про судовий збір".

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 7 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що ставка судового збору за подання до господарського суду касаційної скарги на ухвалу суду становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" з 1 січня установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1 921,00 грн.

Таким чином, за подання до Верховного Суду касаційної скарги на постанову суду апеляційної інстанції, якою здійснено перегляд ухвали місцевого господарського суду, скаржник мав сплатити судовий збір в розмірі 1 921,00 грн.

Проте, скаржником доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі до касаційної скарги не надано.

Водночас, у тексті касаційної скарги скаржник з посиланням на постанову Верховного Суду у справі № 565/256/15-ц зауважує, що не підлягає сплаті судовий збір за подання касаційної скарги у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Надаючи оцінку вказаним посиланням скаржника, суд зазначає, що на розгляді Великої Палати Верховного Суду перебувало питання відступу від висновку Касаційного цивільного суду викладеного в постанові від 18.01.2018 у справі № 565/256/15-ц щодо застосування статей 3, 4 Закону України "Про судовий збір".

29.05.2018 Великою Палатою Верховного Суду ухвалено постанову у справі № 915/955/15, яку було оприлюднено в Єдиному Державному реєстрі судових рішень 07.06.2018.

У зазначеній постанові викладено висновок Великої Палати Верховного Суду про те, що підпунктом 7 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено ставку судового збору з апеляційної і касаційної скарг на ухвалу господарського суду у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Зазначене положення стосується подання апеляційних і касаційних скарг на всі без винятку ухвали господарського суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено Законом України "Про судовий збір" справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали.

Відтак, наведені вище посилання скаржника, про відсутність необхідності сплати судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі, відхиляються судом як помилкові.

Окрім того суд вказує, що відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 цього Кодексу.

Згідно цієї норми суд касаційної інстанції, у кожному конкретному випадку, повинен, з урахуванням конкретних обставин пропуску строку, оцінки доводів щодо причин їх пропуску, зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску такого строку.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 03.04.2008 зі справи "Пономарьов проти України", вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Отже, можливість поновлення судом касаційної інстанції пропущеного строку не є необмеженою, а вирішення цього питання пов`язується із наявністю поважних причин пропуску строку.

Оскаржувана постанова Північного апеляційного господарського суду прийнята 26.06.2019, повний текст постанови підписано 02.07.2019, отже останній день строку, встановленого для оскарження цього судового рішення в касаційному порядку припадав на 22.07.2019.

Однак, касаційну скаргу направлено до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду 04.11.2019, тобто із пропуском строку, встановленого статтею 288 Господарського процесуального кодексу України для подання касаційної скарги.

Проте питання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження скаржником не порушується, натомість в тексті касаційної скарги міститься лише посилання про неотримання примірника оскаржуваної постанови.

Частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Згідно з приписами частин 1 та 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку (частина 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 5 статті 292 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що питання про залишення касаційної скарги без руху суддя-доповідач вирішує протягом десяти днів з дня надходження касаційної скарги.

Відповідно до частини 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Ураховуючи наведене касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.06.2019 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.02.2019 у справі № 910/22191/13 підлягає залишенню без руху з наданням скаржнику строку на усунення недоліків поданої ним касаційної скарги, а саме - подання обґрунтованої заяви про поновлення строку на касаційне оскарження, із зазначенням поважних причин його пропуску, якими зокрема може слугувати довідка відділення поштового зв`язку за місцезнаходженням скаржника тощо, а також докази, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі у сумі 1 921,00 грн.

На підставі наведеного та керуючись статтями 174, 234, 235, 290, 292, 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.06.2019 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.02.2019 у справі № 910/22191/13 залишити без руху.

2. Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали.

3. Попередити скаржника про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені частини 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, а саме у разі невиконання вимог ухвали, у строк встановлений судом, касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із касаційною скаргою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду О. О. Банасько