ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2019 р. Справа№ 925/1311/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Суліма В.В.

Пономаренка Є.Ю.

за участю секретаря судового засідання Реуцької Т.О.

за участю представників сторін

від позивача : Бернацька О.В. довіреність № 14-203 від 17.05.19

від відповідача : Писаренко А.М. довіреність № ордер серія КС №370184 від 08.10.19

розглянувши матеріали апеляційної скарги публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення господарського суду Черкаської області від 25.04.2019

у справі № 925/1311/18 (суддя Грачов В.М.)

за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Уманьгаз Збут"

про стягнення 1 992 366 грн. 22 коп.,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - позивач) звернувся до господарського суду Черкаської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Уманьгаз Збут" (далі - відповідач) про стягнення 1187038 грн. 23 коп. пені, 273666 грн.93 коп. 3% річних, 531661 грн. 05 коп. інфляційних втрат - за неналежне виконання зобов`язання з оплати за договором від 11.04.2017 №17-262-Н купівлі-продажу природного газу, та відшкодування судових витрат.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 25.04.2019 у задоволенні позову відмовлено.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив на те, що незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава буде компенсувати за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема, адміністративного (бюджетного), і застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачали сторони у договорі відповідні умови, чи навпаки. Також зазначив про те, що сторони, підписавши спільні протокольні рішення, погодилися з тим, що між ними встановлюється інший, а не той, що був врегульований договором, порядок розрахунків. Підписання сторонами спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України, а також фактичне виконання розрахунків в порядку, зазначеному в цих протокольних рішеннях відповідно до норм постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20, свідчить про погодження сторонами зміни порядку і строків проведення оплати за природний газ за договором від 11.04.2017 року №17-262-Н купівлі-продажу природного газу. Таким чином сторонами за їх взаємною згодою і домовленістю було змінено порядок проведення остаточного розрахунку, та їх відносини були підпорядковані вимогам спільних протокольних рішень і спеціальних нормативно-правових актів, зокрема постанові Кабінету Міністрів України від 11.01.2015 № 20. Відповідач на виконання умов спільних протокольних рішень повністю розрахувався за природний газ, не прострочив виконання грошового зобов`язання, що свідчить про відсутність підстав для нарахування та стягнення з відповідача сум пені, інфляційних по сумам, сплаченим за спільними протокольними рішеннями.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач - публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Черкаської області від 25.04.2019 року у справі №925/1311/18 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції при винесенні рішення неправильно застосовані норми матеріального права та порушені норми процесуального права, рішення суду першої інстанції ухвалено при неповному дослідженні доказів та з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а зроблені судом висновки не відповідають обставинам справи.

Також в обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилався на те, що судом першої інстанції при вирішенні спору не було повно досліджено матеріалів справи та не надано оцінку доказам, що додані на підтвердження обставин, викладених у позові, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права, зокрема ст. ст. 526, 530, 610, 611, 612, 625, 629, 654 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 216-217, 231, 232, 264-265 Господарського кодексу України та норм процесуального права, а саме: ст. ст. 73, 74, 76, 78, 86, 236 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.07.2019 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Руденко М.А., судді Сулім В.В., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2019 відкрито апеляційне провадження у справі №925/1311/18 та призначено до розгляду на 08.10.2019 об 11.00 год.

23.09.2019 через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін як таке, що ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Зокрема відповідач посилався на те, що умови підписаних між сторонами спільних протокольних рішень виконані відповідачем в повному обсязі, тому у позивача відсутні будь-які підстави для нарахування спірних сум пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат. Крім того, підписавши спільні протокольні рішення сторони встановили інший порядок розрахунків, ніж той, що первісно був обумовлений у договорі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.10.2019 оголошено перерву в судовому засіданні до 12.11.2019.

12.11.2019 року у судовому засіданні, представник позивача підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача заперечив проти вимог апеляційної скарги, зазначив, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстав для скасування рішення відсутні.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується наявними матеріалами справи, 11.04.2017 позивачем - публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", як продавцем, та відповідачем - товариством з обмеженою відповідальністю "Уманьгаз Збут", як покупцем, був укладений договір № 17-262-Н купівлі-продажу природного газу (далі - Договір, а.с. 15-20).

Відповідно до п. п. 1.1. - 1.3. п. 1 Договору продавець зобов`язався передати у власність покупцю у 2017 році природний газ, який може бути поставлений (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00) власного видобутку (природний газ, видобутий на території України) та/або імпортований природний газ, ввезений публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на митну територію України, а покупець - прийняти і оплатити цей природний газ на умовах цього договору. Природний газ, що передається за цим договором, використовується покупцем виключно для постачання побутовим споживачам.

Пунктом 6.1. Договору встановлено:

оплата за природний газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця купівлі-продажу природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ, крім фактично переданого природного газу, визначеного абзацом третім цього пункту, здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу (абз. 1,2);

остаточний розрахунок з оплати вартості придбаного природного газу на суму наданих побутовим споживачам пільг, субсидій та компенсацій проводиться за процедурою, визначеною Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року № 20 і має бути здійснена протягом 90 днів з 1 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу. У разі, якщо продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів, які перевищують цей 5 денний строк (абз. 3);

вартість фактично переданого природного газу, яка підлягає сплаті грошовими коштами за процедурою, передбаченою абзацом третім цього пункту, визначається на підставі актів звіряння розрахунків (в тому числі, коригуючих актів) за відповідний місяць, підписаних покупцем та розпорядником коштів місцевого бюджету, оригінали яких надаються покупцем продавцеві до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу (абз. 4);

покупець може ініціювати проведення розрахунку за придбаний природний газ за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року № 20 і після спливу 90 денного строку, передбаченого абзацом 3 цього пункту (абз. 7);

сторони погодили, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаємних розрахунків за природний газ відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року № 20 не змінює строків та умов розрахунків за цим договором, за виключенням випадків, коли продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його то зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів, які перевищують цей 5 денний строк (абз. 8).

Оплата за природний газ здійснюється з поточного рахунка із спеціальним режимом використання покупця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця кожного банківського дня розрахункового місяця згідно з нормативами розподілу коштів, затвердженими відповідно постановою НКРЕКП (п. 6.2. Договору).

За невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим договором (п. п. 7.1).

У п.п. 7.2 договору сторони погодили, що у разі невиконання покупцем п. п. 6.1. цього договору, він зобов`язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день його прострочення.

Відповідно до п.п. 11.1. вищевказаного договору, договір набрав чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює свої дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.04.2017 року, і діяв в частині продажу природного газу до 30.09.2017 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Договір погоджений його сторонами, що підтверджується підписами їх представників та печатками юридичних осіб.

Згідно з актами приймання-передачі природного газу від 30.04.2017, 31.05.2017, 30.06.2017, 31.07.2017, 31.08.2017, 30.09.2017, актами звіряння розрахунків за надані населенню послуги, на які подаються субсидії, актами звіряння розрахунків за надані населенню послуги, на які подаються пільги, погоджених та підписаних відповідачем та Управлінням праці та соціального захисту населення Уманської райдержадміністрації, Христинівської райдержадміністрації, Маньківської райдержадміністрації, бухгалтерської довідки позивача станом з 01.04.2017 по 28.02.2018, виписками позивача по операціях з відповідачем з 01.04.2017 по 28.02.2018, позивач поставив, а відповідач прийняв протягом квітня-вересня 2017 року природний газ на загальну суму 67949271 грн. 89 коп., а відповідачем цей газ постачався споживачам, оплату за який, в тому числі, здійснювали управління праці і соціального захисту населення Уманської райдержадміністрації, Христинівської райдержадміністрації, Маньківської райдержадміністрації в межах пільг і субсидій населенню(т. 1 а.с. 26-134).

Головним управлінням Державної казначейської служби України в Черкаській області (сторона 1), Департаментом фінансів Черкаської обласної державної адміністрації (сторона 2), відповідачем - товариством з обмеженою відповідальністю "Уманьгаз Збут" (сторона 3), позивачем - Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (сторона остання) підписано наступні спільні протокольні рішення і додатки до них:

14.04.2017 підписано Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу № 2193 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України (далі - Спільне протокольне рішення № 2193, т. 1 а.с. 160-161);

15.05.2017 між позивачем та відповідачем підписано Додаток № 1 до Спільного протокольного рішення № 2193 про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року № 20 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету (т.1 а. с. 161 зворот-162);

15.05.2017 підписано Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу № 2561 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України (далі - Спільне протокольне рішення № 2561 (т. 1 а.с. 163); Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу № 2559 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України (далі - Спільне протокольне рішення № 2559, (т. 1 а.с. 164 зворот-165) Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу № 2560 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України (далі - Спільне протокольне рішення № 2560, (т. 1 а.с. 166 зворот - 167); Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу № 2562 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України (далі - Спільне протокольне рішення № 2562, (т. 1 а.с. 168 зворот - 169);

20.07.2017 підписано Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу № 3089 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України (далі - Спільне протокольне рішення № 3089, (т. 1 а.с. 170 зворот - 171); Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу № 3090 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України (далі - Спільне протокольне рішення № 3090, (т. 1 а.с. 172 зворот - 173); Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу № 3092 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України (далі - Спільне протокольне рішення № 3092, (т. 1 а.с. 174 зворот - 175); Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу № 3091 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України (далі - Спільне протокольне рішення № 3091, (т. 1 а.с.180 зпорот - 181);

16.08.2017 підписано Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу № 3245 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України (далі - Спільне протокольне рішення № 3245, (т. 1 а.с. 176 зворот - 177); Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу № 3244 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України (далі - Спільне протокольне рішення № 3244, (т. 1 а.с. 178 зворот - 179);

19.09.2017 підписано Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу № 3518 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України (далі - Спільне протокольне рішення № 3518, (т. 1 а.с. 182 зворот - 183);

18.10.2017 підписано Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу № 3676 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України (далі - Спільне протокольне рішення № 3676, (т. 1 а.с. 184 зворот - 185).

Відповідно до розділу 1 вказаних протокольних рішень, предметом Спільного протокольного рішення є організація проведення сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року №20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" (далі - Постанова Уряду від 11.01.2005 №20).

У розділі 2 вищезазначених протокольних рішень його сторонами погоджена організація проведення взаєморозрахунку відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" та визначено наступний порядок погашення заборгованості:

Державна казначейська служба України перераховує Стороні 1 відповідні кошти загального фонду з приміткою "Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20", далі ці кошти Сторона 1 перераховує на рахунок Стороні 2, Сторона 2 перераховує кошти Стороні 3, а Сторона 3 перераховує кошти Стороні останній .

Розділом 3 протокольних рішень передбачено, що з метою реалізації цього Спільного протокольного рішення Сторони зобов`язуються:

забезпечити подання до органів Державної казначейської служби України належним чином оформлених спільних протокольних рішень та платіжних доручень згідно з Порядком проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання та електроенергію, затвердженим наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03 серпня 2015 року №493/688 (далі - Порядок проведення розрахунків);

перерахувати кошти наступній Стороні, а Сторона остання - до загального фонду Державного бюджету України не пізніше наступного дня після їх зарахування на рахунок;

оперативно обмінюватись наявною інформацією, виходячи з принципів задоволення взаємних інтересів у процесі реалізації цього Спільного протокольного рішення;

забезпечити проведення розрахунків відповідно до цього Спільного протокольного рішення та з урахуванням укладених договорів на розрахунково-касове обслуговування, якими може передбачатися, що у разі несвоєчасного надання учасниками розрахунків платіжних документів органи Державної казначейської служби України своїм платіжним дорученням можуть самостійно перераховувати кошти за схемою, передбаченою цим Спільним протокольним рішенням.

Сторони, що підписали Спільні протокольні рішення, несуть відповідальність за недотримання вимог Постанови Уряду від 11.01.2005 №20 та Порядку проведення розрахунків і невиконання своїх зобов`язань за Спільними протокольним рішенням про організацію взаєморозрахунків відповідно до законодавства України (п. 4 Спільних протокольних рішень).

Як підтверджується наявними матеріалами справи, на виконання вищезазначених спільних протокольних рішень та у визначеному цими рішеннями порядку, відповідач перерахував позивачу заборгованість за договором від 11.04.2017 №17-262-Н купівлі-продажу природного газу, що підтверджується платіжними дорученнями № 110 від 16.05.2017 на суму 7316937,85 грн., № 109 від 16.05.2017 на суму 27683062,15 грн., № 117 від 20.06.2017 на суму 250000 грн., № 120 від 06.07.2017 на суму 200000 грн., № 131 від 11.09.2017 на суму 20000000 грн., № 122 від 06.07.2017 на суму 2000000 грн., № 126 від 02.08.2017 на суму 100000 грн., № 132 від 11.09.2017 на суму 100000 грн., № 149 від 16.10.2017 на суму 1500000 грн., № 155 від 26.10.2017 на суму 500000 грн., № 154 від 26.10.2017 на суму 200000 грн., № 1 від 27.11.2017 на суму 7000000 грн., № 9 від 28.11.2017 на суму 500000 грн., № 5 від 27.11.2017 на суму 200000 грн. (а.с.162,164,166, 168,170, 172,174,176,178,180,182,184,186 т.1)

Оскільки позивач вважає, що, відповідач свої зобов`язання за договором поставки природного газу виконав з порушенням умов п. 6.1 Договору, за поставлений природний газ розрахувався несвоєчасно, з порушенням обумовлених строків, він звернувся до суду з даним позовом.

Так, за розрахунком позивача, згідно з даними його бухгалтерського обліку, відповідач заборгованість по основному боргу станом на день подання позову сплатив в повному обсязі із порушенням зазначених у п. п. 6.1. Договору строків, у зв`язку з чим, позивачем заявлені до стягнення 3% річних, пені, інфляційних втрат:

- за зобов`язання травня 2017 року у розмірі відповідно 60012,35 грн., 250051,47 грн., 8572,82 грн. за період прострочення з 28.06.2017 по 20.09.2017 року;

- за зобов`язанням червня 2017 року у розмірі відповідно 26339,95 грн., 1997,90 грн. (пеня на борг по пільгам/субсидіям/компенсаціям), 107751,89 (пеня на борг без пільг/субсидій/компенсацій), 864,02 грн. за період прострочення з 26.07.2017 по 09.10.2017 року;

- за зобов`язанням липня 2017 року у розмірі відповідно 36991,28 грн., 40402,56 грн. (пеня на борг по пільгам/субсидіям/компенсаціям), 113727,76 грн. (пеня на борг без пільг/субсидій/компенсацій), 127392,71 грн. за період прострочення з 26.08.2017 по 19.12.2017 року;

- за зобов`язанням серпня 2017 року у розмірі відповідно 44007,72 грн., 58260,99 грн. (пеня на борг по пільгам/субсидіям/компенсаціям), 140488,19 грн. (пеня на борг без пільг/субсидій/компенсацій), 151483,77 грн. за період прострочення з 26.09.2017 по 05.02.2018 року;

- за зобов`язанням вересня 2017 року у розмірі відповідно 59047,86 грн., 253418,08 грн. (пеня на борг по пільгам/субсидіям/компенсаціям), 113727,76 грн. (пеня на борг без пільг/субсидій/компенсацій), 243347 грн. за період прострочення з 26.10.2017 по 05.02.2018 року (а. с. 21-25).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що сторони, підписавши спільні протокольні рішення погодили, що між ними встановлюється інший, а не той, що був врегульований договором, порядок розрахунків і незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава буде компенсувати за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

За змістом ст.ст. 173, 174, 193, 202 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 509, 525, 526, 599 Цивільного кодексу України, угода (договір) є підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків (зобов`язань), зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, припиняється на підставах, встановлених договором або законом, зокрема належним виконанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Предметом спору у даній справі є вимога позивача про стягнення пені, передбаченої пунктом 7.2. статті 7 Договору від 11.04.2017 №17-262-Н купівлі-продажу природного газу, та наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, у виді інфляційних втрат і 3% річних.

Стосовно заявлених до стягнення позивачем сум пені, інфляційних втрат, 3% річних за період прострочення з 26.05.2017 до 05.02.2018, застосуванню підлягають приписи статей 549 - 552, 610-612, 614, 625 ч. 2 Цивільного кодексу України, статей 216-218, 229 - 232, 234 Господарського кодексу України, норми Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", умови статті 7 договору від 11.04.2017 №17-262-Н купівлі-продажу природного газу, укладеного сторонами, щодо відповідальності за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Спірні правовідносини, зокрема і щодо укладення спільних протокольних рішень, регулюються спеціальними нормативно-правовими актами, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005, якою затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015 №493/688, яким затверджено Порядок проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію.

Відповідно до пунктів 1.1 - 1.3 Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженого наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015 №493/688 (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин), цей Порядок визначає взаємовідносини між органами Державної казначейської служби України, департаментами фінансів обласних державних адміністрацій, Департаментом фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідні департаменти фінансів), Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", ДП "Енергоринок", ПАТ "Укртрансгаз", ПАТ "Укргазвидобування", виробниками електроенергії і вугледобувними підприємствами та іншими учасниками розрахунків за природний газ, послуги з постачання, розподілу та транспортування природного газу, в тому числі послуги замовленої потужності, фізичного транспортування природного газу, балансування обсягів природного газу (далі - послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу), теплопостачання та електроенергію, що проводяться відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року № 20 (далі - Порядок). Розрахунки, передбачені в пункті 1.1 цього розділу, проводяться за згодою сторін на підставі актів звіряння за нарахованими пільгами, субсидіями та компенсаціями населенню (далі - акти звіряння) або договорів, що визначають обсяг щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг) (далі - договори), і спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу, форма якого наведена у додатку 1 до цього Порядку; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію, форма якого наведена у додатку 2 до цього Порядку; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію та природний газ або вугілля, форма якого наведена у додатку 3 до цього Порядку. Схеми розрахунків узгоджують відповідні департаменти фінансів спільно з постачальниками та/або транспортувальниками ресурсів (товарів, послуг). Відповідні органи Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) контролюють проведення розрахунків від початку розрахунків до зарахування податків до Державного бюджету України або на рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Згідно з п. п. 2.1 - 2.3 вищевказаного Порядку постачальники та/або транспортувальники ресурсів (товарів, послуг), які виявили бажання здійснити розрахунки відповідно до Порядку, складають щомісяця до 10 числа з розпорядниками коштів акти звіряння, а в разі проведення відповідних розрахунків з попередньої оплати ресурсів (товарів, послуг) на строк не більше одного місяця постачальники та/або транспортувальники ресурсів (товарів, послуг) визначають договірну величину споживання ресурсів (товарів, послуг), про що укладають відповідний договір з розпорядниками коштів. Один примірник акта звіряння або договору надається місцевому фінансовому органу для складання зведеного реєстру актів звіряння або договорів. Зведені реєстри актів звіряння або договорів підписуються керівниками місцевих фінансових органів, постачальників та/або транспортувальників ресурсів (товарів, послуг) та надаються відповідним департаментам фінансів. Відповідні департаменти фінансів узагальнюють отримані дані та подають їх щомісяця до 20 числа Державній казначейській службі України (далі - Казначейство України) та відповідним головним управлінням Державної казначейської служби України в областях, місті Києві (далі - головні управління Казначейства) у формі узгоджених з постачальниками та/або транспортувальниками ресурсів (товарів, послуг) спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків разом з відповідними зведеними реєстрами актів звіряння або реєстрами договорів за підписами керівників відповідних департаментів фінансів, постачальників та/або транспортувальників ресурсів (товарів, послуг).

Пунктом 2.7 зазначеного Порядку встановлено, що розпорядники коштів за рахунок отриманих субвенцій із загального фонду Державного бюджету України здійснюють розрахунки за природний газ, теплопостачання та електроенергію шляхом перерахування коштів на рахунки постачальників та/або транспортувальників ресурсів (товарів, послуг), відкриті в органах Казначейства, в разі проведення розрахунків за електроенергію - на поточні рахунки із спеціальним режимом використання енергопостачальників, відкриті в уповноваженому банку.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.10.2016 № 705 "Про внесення змін до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій, компенсацій", у пункті 7 в абзаці 4 слова "за згодою учасників" виключено, а також доповнено пункт абзацами такого змісту: "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", ПАТ "Укртрансгаз", державне підприємство "Енергоринок", виробники електроенергії та вугледобувні підприємства підписують з учасниками розрахунків спільні протокольні рішення протягом п`яти робочих днів. До розрахунків включаються нараховані суми пільг лише в межах обсягів фактичного використання (споживання) ресурсів (товарів, послуг) відповідно до довідки, що надається постачальниками ресурсів (товарів, послуг). Учасник розрахунку має право відмовитися від підписання спільного протокольного рішення виключно за умови відсутності боргу перед учасником за товари/послуги, який планується погасити відповідно до цього Порядку. Так, спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ за рахунок коштів загального фонду державного бюджету є частиною законодавства, оскільки укладені на виконання постанови Кабінету Міністрів України, а тому є обов`язковими для виконання всіма сторонами.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №2516 від 30 вересня 2015 року (в редакції, що діяла на момент існування правовідносин між сторонами, втратив чинність 19.10.2017 року) затверджено "Алгоритм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання постачальників природного газу, на яких покладені спеціальні обов`язки", відповідно до якого, цей алгоритм установлює порядок розподілу уповноваженим банком коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання постачальників природного газу, на яких покладені спеціальні обов`язки, що надходять за використаний природний газ від побутових споживачів та релігійних організацій (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності), виробників теплової енергії в рамках виробництва теплової енергії для релігійних організацій та надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, а також механізм розрахунку постачальниками природного газу, на яких покладені спеціальні обов`язки (далі - газопостачальні підприємства), нормативів перерахування коштів на поточні рахунки операторів газотранспортної та газорозподільних систем, газопостачальних підприємств та на поточні рахунки із спеціальним режимом використання оптових продавців, що здійснюють продаж природного газу газопостачальним підприємствам (далі постанова НКРЕКП №2516 від 30.09.2015).

Згідно з пунктом 4 Алгоритму, газопостачальні підприємства та їх структурні підрозділи обумовлюють у відповідному договорі банківського рахунку право банку на договірне списання (перерахування) без платіжних доручень з поточних рахунків із спеціальним режимом використання коштів, що надходять за спожитий природний газ від категорій "населення" та "ТКЕ - населення", згідно з положеннями цього Алгоритму.

Відповідно до пункту 6 Алгоритму споживачі, які відносяться до категорій "населення" та "ТКЕ - населення" оплачують вартість спожитого ними природного газу шляхом перерахування коштів на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ, відкриті в установах уповноваженого банку газопостачальними підприємствами та їх структурними підрозділами.

Відповідно до пункту 1.2 договору №17-262-Н від 11.04.2017, природний газ, що передається за цим договором, використовується покупцем виключно для постачання побутовим споживачам.

З урахуванням вищенаведеного суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що підписання сторонами спільних протокольних рішень і виконання їх положень, а також положень Постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20, наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015 № 493/688 свідчить, що сторони фактично погодились, що оплата за природний газ за договором №17-262-Н від 11.04.2017 підлягає погашенню шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі спільних протокольних рішень. Тим самим сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, надані відповідно до договору. Тобто, враховуючи спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, сторони узгодили порядок проведення розрахунків, змінивши строки виконання боржником зобов`язань перед кредитором, які виникли на підставі Договору.

Наведені обставини виключають застосування штрафних санкцій у вигляді пені, а також виключають застосування до відповідача відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань у вигляді 3 % річних та інфляційних втрат на підставі статті 625 Цивільного кодексу України.

Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року № 20, визначено механізм перерахування субвенції з державного бюджету та встановлено перелік органів, які уповноважені встановлювати факт наявності підстав для такого порядку розрахунків.

Таким чином, підписання спільних протокольних рішень уповноваженими державними органами, а саме: Головним управлінням державної казначейської служби України в Черкаській області (органу відповідальному за операції по рахунку); Департаментом фінансів Черкаської обласної державної адміністрації (органу, який є розпорядником державних коштів) є підтвердженням встановлення факту наявності підстав для такого порядку розрахунків.

Відповідно до розділу 4 спільних протокольних рішень, сторони, що підписали спільні протокольні рішення, несуть відповідальність за недотримання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 та Порядку проведення розрахунків і невиконання своїх зобов`язань за цими спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків відповідно до законодавства України.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 18.09.2018 у справі 906/1075/17.

Незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору у частині, яку держава компенсує за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачили сторони у договорі відповідні умови.

Оформлення та підписання у конкретному випадку спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків слід вважати елементами оформлення розрахунків за державні кошти, шляхом субвенцій останньої.

Статтею 7 Господарського кодексу України визначено, що відносини у сфері господарювання регулюються Конституцією України, цим Кодексом, законами України, нормативно-правовими актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також іншими нормативними актами.

Згідно з положеннями частин першої-третьої статті 12 Господарського кодексу України, держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного і соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Основними засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб`єктів господарювання є: державне замовлення; ліцензування, патентування і квотування; технічне регулювання; застосування нормативів та лімітів; регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій. Умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів державного регулювання господарської діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку. Встановлення та скасування пільг і переваг у господарській діяльності окремих категорій суб`єктів господарювання здійснюються відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Одним із засобів державного регулювання господарської діяльності є визначення механізму перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується НАК "Нафтогаз України" та ПАТ "Укртрансгаз". Наведене регулювання визначено постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" (далі - Порядок).

Аналіз змісту Порядку вказує на те, що держава взяла на себе бюджетне зобов`язання щодо відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних з газопостачанням населення, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме - витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.

Пунктом 7 Порядку визначено, що розрахунки проводяться за згодою учасників на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг) і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків.

З наведеного вбачається адміністративно-правове регулювання відносин щодо механізму фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг та житлових субсидій населенню, зокрема, на оплату природного газу.

Запроваджуючи механізм взаємних розрахунків між підприємствами паливно-енергетичного комплексу (надалі - ПЕК), визначений Порядком, держава забезпечує відшкодування частини витрат підприємств ПЕК, пов`язаних з газопостачанням населення, яке використовує житлові субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг. Тобто, як вірно вказує скаржник, державою офіційно визнається неможливість підприємств ПЕК забезпечити вчасні розрахунки в цій частині (в залежності від рівня отриманих пільг та субсидій населенням на відповідній ліцензованій території діяльності).

Визнаючи неможливість розрахунків в цій частині підприємствами ПЕК, держава, приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінює характер регулювання відповідних правовідносин, що склались між сторонам на підставі укладених між ними договорів.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, та не було спростовано позивачем за наслідками апеляційного розгляду справи, що незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава буде компенсувати за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема, адміністративного (бюджетного), і застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачали сторони у договорі відповідні умови, чи навпаки.

При цьому необґрунтованими є доводи скаржника про те, що погашення заборгованості здійснювалось не в повному обсязі на підставі спільних протокольних рішень, а відповідач повинен був розраховуватись і за рахунок власних коштів, оскільки належних та допустимих доказів в розумінні ст. ст. 76, 77 ГПК України вищевказаних тверджень позивач суду не надав.

Як підтверджується наявними матеріалами справи, позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних, інфляційних втрат та пені за зобов`язанням травня 2017 року за період прострочення з 28.06.2017 по 20.09.2017, за зобов`язанням червня 2017 року за період прострочення з 26.07.2017 по 09.10.2017, за зобов`язанням липня 2017 року за період прострочення з 26.08.2017 по 19.12.2017, за зобов`язанням серпня 2017 року за період прострочення з 26.09.2017 по 05.02.2018, за зобов`язанням вересня 2017 року за період прострочення з 26.10.2017 по 05.02.2018.

Згідно з спільними протокольними рішеннями від 14.04.2017 № 2193, від 15.05.2017 № 2193, № 2561, № 2559, № 2560, № 2562, від 20.07.2017 № 3089, № 3090, № 3092, № 3091, від 16.08.2017 № 3245, № 3244, від 19.09.2017 № 3518, від 18.10.2017 № 3676, перераховано позивачу грошові кошти за надані послуги за договором від 11.04.2017 №17-262-Н купівлі-продажу природного газу за 2017 рік (розд. 2 спільних протокольних рішень).

Аналізуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку про те, що підписавши зазначені протокольні рішення, сторони спору по суті погодили зміну порядку і строку проведення розрахунків за надані послуги за договором від 11.04.2017 №17-262-Н купівлі-продажу природного газу.

Таким чином, відповідач на виконання умов спільних протокольних рішень повністю розрахувався за природний газ, ним не було допущено прострочення виконання грошового зобов`язання, що свідчить про відсутність підстав для нарахування та стягнення з відповідача сум пені, інфляційних втрат та 3% річних по сумам сплаченим за спільними протокольними рішеннями, у зв`язку з чим вимоги позивача про стягнення з відповідача грн. 23 коп. пені, 273666 грн.93 коп. 3% річних, 531661 грн. 05 коп. інфляційних втрат - задоволенню не підлягають.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з`ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції у оскаржуваному рішенні, у зв`язку з чим підстави для скасування або зміни рішення господарського суду Черкаської області від 25.04.2019 за наведених скаржником доводів та обґрунтувань - відсутні.

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене Північний апеляційний господарський суд визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, господарський суд першої інстанції під час вирішення спору вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, а тому, рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги у відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на скаржника.

Керуючись ст.ст. 267-271, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Черкаської області від 25.04.2019 у справі № 925/1311/18 - залишити без задоволення.

2. Рішення рішення Господарського суду Черкаської області від 25.04.2019 у справі № 925/1311/18 - залишити без змін.

3. Матеріали справи №925/1311/18 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку і строки, визначені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 20.11.2019 року

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді В.В. Сулім

Є.Ю. Пономаренко