Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2019 р. м. Житомир Справа № 906/898/19

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Вельмакіної Т.М.

секретар судового засідання: Антонова О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Ткача Олександра Дмитровича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Баранівка-Агро"

про стягнення 146559,10 грн.

Фізична особа - підприємець Ткач Олександр Дмитрович звернувся до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Баранівка-Агро" 146559,10грн, з яких 113750,00грн основного боргу, 4051,47грн 3%річних, 28757,63грн інфляційних.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 23.09.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб.

28.10.2019 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого останній визнає заборгованість у розмірі 113750,00грн за актами наданих послуг (виконаних робіт) по Договору оренди обладнання №99/0418-Б. Також відповідач просить розглянути справу за його відсутності. 05.11.2019 від відповідача надійшов до суду аналогічний відзив (а.с. 39-41,46-48).

Згідно зі ст.191 ГПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд не приймає визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Судом встановлено, що представник відповідача не обмежений на вчинення вказаної процесуальної дії, його дії не суперечать інтересам особи, яку він представляє. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, тому суд приймає визнання позову відповідачем.

31.10.2019 на електронну адресу суду через систему "Електронний суд" від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі. Також позивач повідомляє, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, жодних розрахунків відповідачем не проведено, сума позовних вимог залишається актуальною (а.с. 42-43). Позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. 04.11.2019 від позивача до суду надійшло клопотання аналогічного змісту (а.с. 44).

Дослідивши матеріали справи, враховуючи приписи ч. 3 ст. 185 ГПК України, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

23.04.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Баранівка-Агро" (орендар, відповідач) та ФОП Ткачем Олександром Дмитровичем (орендодавець, позивач) укладено Договір оренди №99/0418-Б (далі - Договір (а.с. 11-12)).

За умовами п. 1.3. Договору, термін оренди - до 31.12.2018.

Позивач вказує, що за Актом приймання - передачі до Договору № 99/0418-Б від 23 квітня 2018 року, передав а орендар прийняв техніку, телескопічний навантажувач, марки К/В 535- 125, реєстраційний номер НОМЕР_3 в кількості 1 шт.

Не проведення відповідачем у повному обсязі розрахунків за оренду техніки стало підставою для звернення позивача за захистом порушеного права до суду.

Крім суми основного боргу у розмірі 113750,00грн, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 4051,47 3% річних та 28757,63грн інфляційних, за період, початок якого визначено виходячи із дати виникнення заборгованості по кожному з актів, а завершено нарахування 06.08.2019.

В обґрунтування позовних вимог позивач зсилається на ст. 509, 526, 549, 610, 625, 627, 629, 759 ЦК України та 173,193,216,283 ГК України.

Відповідач основну заборгованість по Договору оренди обладнання №99/0418-Б визнав у заявленому розмірі - 113750,00грн, про що зазначив у відзиві на позов (а.с.39, 46).

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши пояснення представників сторін, господарський суд дійшов висновку про часткову обгрунтованість позовних вимог, враховуючи наступне.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України, господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України).

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини між сторонами виникли на підставі договору Договору оренди №99/0418-Б (а.с. 11-12).

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно п. 1.1 Договору, орендодавець зобов`язався передати орендарю в тимчасове платне користування сільськогосподарську техніку (далі - техніка), а також забезпечити своїми силами його керування та технічну експлуатацію, а орендар зобов`язався прийняти в тимчасове володіння та користування техніку під керуванням екіпажу (водія) орендодавця і сплачувати орендодавцю орендну плату.

Відповідно до п. 3.1. Договору, розмір орендної плати за користування технікою становить 350,00 (триста п`ятдесят грн. 00 кой.) за годину.

Кількість годин роботи техніки визначається відповідно до скріплених підписами представників сторін наряд-замовлень, змінних рапортів, шляхових листів або іншої виробничої документації. На підставі зазначених документів орендодавець готує Акти наданих послуг (виконаних робіт), в якому визначається плата за кількість напрацьованих годин (п. 3.1. Договору).

За п. 3.2. Договору, оренда плата сплачується орендарем щомісяця шляхом перерахування коштів на поточний рахунок орендодавця протягом 15 календарних днів з моменту підписання Актів наданих послуг (виконаних робіт).

Підписаними сторонами Актами здачі-прийняття робіт (наданих послуг) підтверджено, що на підставі умов Договору №99/0418-Б від 23.04.2018 орендодавець надав, а орендар прийняв, у період з квітня 2018 по червень 2018, послуги з оренди техніки на загальну суму 113750,00грн (а.с. 14-17).

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст. 525,526 ЦК України, ст. 193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Враховуючи те, що доказів погашення орендної плати в заявленому розмірі станом на день розгляду справи відповідачем не надано, при цьому відповідач визнав борг у вказаній сумі, позовні вимоги про стягнення з останнього на користь позивача основного боргу (орендної плати) у розмірі 113750,00грн, є обґрунтованими.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних (а.с. 7), суд встановив, що позивачем не вірно визначено початок виникнення заборгованості по актах, а саме:

- по акту наданих послуг (виконаних робіт) №3 від 05.05.2018 на суму 30450,00грн, позивач помилково визначив період розрахунку з 17.05.2018, тоді як потрібно було рахувати з 18.05.2018 (15 календарних днів з моменту підписання Акта);

- по акту наданих послуг (виконаних робіт) №6 від 15.05.2018 на суму 62300,00грн, слід рахувати з 31.05.2018 (15 календарних днів з моменту підписання Акта);

- по акту наданих послуг (виконаних робіт) №9 від 31.05.2018 на суму 16800,00грн - з 16.06.2018 (15 календарних днів з моменту підписання Акта);

- по акту наданих послуг (виконаних робіт) №11 від 02.07.2018 суму 4200,00грн - з 18.07.2018.

Так, згідно ч.1 ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. В даному випадку термін, з наступного дня після якого до відповідача можуть бути застосовані наслідки не виконання/неналежного виконання його зобов`язань за Договором, визначається п. 3.2 Договору - після спливу 15 днів, обрахунок яких слід здійснювати з наступної після підписання актів наданих послуг (виконаних робіт) дати.

За вказаного, здійснивши перерахунок, суд дійшов висновку, що правомірно заявлено до стягнення 3% річних в сумі 4042,12 грн, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. В частині стягнення 9,35грн 3% річних слід відмовити.

Стосовно інфляційних судом взято до уваги, що згідно абз. 2, 3 п.2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012 № 01-06/928/2012 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права", слід враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

При застосуванні індексу інфляції потрібно мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (див. постанову Вищого господарського суду України від 01.02.2012 № 52/30).

Однак, при здійсненні розрахунку інфляційних позивачем не було враховано вищенаведене та дифляційні процеси, що вплинуло на обгрунтованість вимоги в цій частині. За розрахунком суду, здійсненого за визначений позивачем період, сума правомірно заявлених до стягнення інфляційних складає 9546,33 грн.

Розрахунки здійснено, виходячи з наступних періодів:

- по акту наданих послуг (виконаних робіт) №3 від 05.05.2018 за червень 2018 - серпень 2019 у сумі 2546,89 грн;

- по акту наданих послуг (виконаних робіт) №6 від 15.05.2018 за червень 2018 - серпень 2019 у сумі 5210,88 грн;

- по акту наданих послуг (виконаних робіт) №9 від 31.05.2018 за липень 2018 - серпень 2019 у сумі 1405,18 грн;

- по акту наданих послуг (виконаних робіт) №11 від 02.07.2018 за серпень 2018 - серпень 2019 у сумі 383,38грн.

У стягненні 19211,30 грн інфляційних слід відмовити.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є обґрунтованими, заявленими відповідно до вимог чинного законодавства та підлягають частковому задоволенню на суму 127338,45 грн, з яких 113750,00 грн основного боргу, 4042,12 грн 3%річних, 9546,33 грн інфляційних. У стягненні 9,35 грн 3% річних та 19211,30 грн інфляційних суд відмовляє.

Водночас судом взято до уваги приписи ч. 3 ст. 7 ЗУ "Про судовий збір", згідно яких, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

За вказаного, з вимоги про стягнення основної заборгованості, яку визнано відповідачем, за ухвалою суду підлягає поверненню позивачу 50% сплаченого ним судового збору - 853,12грн. Враховуючи, що при зверненні до суду позивач надмірно сплатив 6,61грн судового збору, останній у вказаній сумі, відповідності до приписів п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", за ухвалою суду може бути повернуто позивачу за його клопотанням.

Решта судового збору із задоволених позовних вимог у розмірі 1056,96 грн (853,13 грн + 203,83 грн), в порядку ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача. В частині вимог, у задоволенні яких судом відмовлено, судовий збір (288,31 грн) покладається на позивача.

Керуючись ст. 2, 73-79, 86, 129, 231, 233, 236-241, 247 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Фізичної особи - підприємця Ткача Олександра Дмитровича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Баранівка-Агро" задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Баранівка-Агро" (12741, Житомирська обл., Баранівський р-н., с. Кашперівка, вул. Гагаріна, 4, ід. код 38107088) до Фізичної особи - підприємця Ткача Олександра Дмитровича ( АДРЕСА_1 , ід. код НОМЕР_2 ):

- 113750,00 грн основного боргу;

- 4042,12 грн 3% річних;

- 9546,33 грн інфляційних;

- 1056,96 грн судового збору.

3. У стягненні 9,35 грн річних та 19211,30 грн інфляційних відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 18.11.19

Суддя Вельмакіна Т.М.

1- у справу;

2 - позивачу - АДРЕСА_1 - ( рек.);

3 - відповідачу - 12741, Жит. обл., Баранівський р-н., с. Кашперівка, вул. Гагаріна, 43 - (рек.).