УХВАЛА

м. Київ

14.11.2019Справа № 910/11364/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., за участі секретаря судового засідання Денисевича А.Ю., розглянувши матеріали справи №910/11364/17

за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Станіславська торгова компанія»

на дії Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Пищ Мар`яни Степанівни

за позовом Національного банку України

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Станіславська торгова компанія»

третя особа Приватне акціонерне товариство «Комерційний банк «Фінансова ініціатива»

про звернення стягнення на предмет іпотеки

за участі представників:

від позивача - Гончар В.М. (уповноважений представник);

від відповідача - Чугунов М.В. (уповноважений представник);

від третьої особи - не з`явився;

від ВДВС - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.09.2018 у справі №910/11364/17 позов Національного банку України задоволено. У рахунок погашення заборгованості Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива», що включає ,21 грн, з яких: 800000000 грн заборгованості за кредитом, 77654794,51 грн заборгованості за процентами, 30000 грн штрафу за Кредитним договором №61/09 від 29.12.2009 та грн заборгованості за кредитом, 135863013,70 грн заборгованості за процентами, 30000 грн штрафу за Кредитним договором №12/09/5 від 13.05.2014. Звернуто стягнення на користь Національного банку України на предмет іпотеки, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Станіславська торгова компанія» - нерухоме майно, а саме: Гуртово-роздрібна база, загальною площею 563,0 кв. м, що знаходяться за адресою: Івано-Франківська обл., м. Калуш, вул. Гірника, буд. 1, та складаються з: адміністративний будинок (літера А1) площею - 209,5 кв. м, холодильне відділення (літера А2) площею - 112,7 кв. м, будинок товарознавців (літера АЗ) площею - 41,7 кв. м, магазин (літера А4) площею - 102,9 кв. м, склад (літера А5) площею - 91,8 кв. м, прохідна (літера Б) площею - 4,4 кв. м, ворота (№1) площею - 11,0 кв. м, огорожа (№3) площею - 27,9 кв. м, шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.01.2019 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Станіславська торгова компанія» залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 06.09.2018 у справі №910/11364/17 залишено без змін.

22.02.2019 на виконання вказаного рішення Господарським судом міста Києва видано відповідний наказ.

Постановою Верховного Суду від 22.01.2019 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Станіславська торгова компанія» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.09.2018 у справі №910/11364/17 залишено без задоволення, а постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2019 та рішення Господарського суду міста Києва від 06.09.2018 у справі №910/11364/17 залишено без змін.

04.11.2019 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Станіславська торгова компанія» надійшла скарга на дії Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Пищ Мар`яни Степанівну, в якій скаржник просить визнати дії Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Пищ Мар`яни Степанівни неправомірними, які виразились у складанні постанови про опис та арешт майна боржника та акту опису майна від 17.10.2019 винесені в межах виконавчого провадження ВП №58975635 від 24.04.2019, відкритого на підставі судового наказу Господарського суду міста Києва №910/11364/17 від 22.02.2019 та скасувати Постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Пищ Мар`яни Степанівни від 17.10.2019 та акт про опис та арешт майна боржника від 17.10.2019 винесені під час вчинення дій в межах виконавчого провадження ВП №58975635 від 24.04.2019 відкритого на підставі судового наказу Господарського суду міста Києва №910/11364/17 від 22.02.2019.

За приписами ст.339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ч.1 ст.342 Господарського процесуального кодексу України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.11.2019 скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Станіславська торгова компанія» прийнято до провадження, розгляд скарги призначено на 14.11.2019.

Представник позивача (стягувача) в судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги з підстав, викладених у письмових запереченнях зазначивши, що викладені у скарзі доводи є необґрунтованими та не відповідають дійсності.

Представники відповідача (боржника) в судовому засіданні підтримав викладені у скарзі обставини та просив її задовольнити.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду скарги був повідомлений у встановленому законом порядку.

Представник ВДВС в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, матеріалів виконавчого провадження на вимогу суду не надав, жодних пояснень по суті розглядуваної скарги суду не направив, хоча про час та місце розгляду скарги був повідомлений у встановленому законом порядку.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч.1 ст.18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

При цьому, відповідно до ч.1 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно із ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Законом України «Про виконавче провадження» регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

В силу ст.1 Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Звертаючись із розглядуваною скаргою скаржник стверджує, що державним виконавцем неналежним чином вчинялись виконавчі дії щодо винесення постанови про опис та арешт майна боржника та акту опису майна від 17.10.2019.

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.1 ч.2 зазначеної статті Закону, виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

В частинах 1, 5 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. За порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом. Порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначені обов`язки виконавців. Так, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Згідно з частинами 1, 4, 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом. Сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження. Боржник зобов`язаний, зокрема, утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця. Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Відповідно до статей 48, 52 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на майно боржника, що полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

За змістом частин 1, 2, 5 - 7 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов`язковим. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються, якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди. Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження. Перешкоджання вчиненню виконавцем дій, пов`язаних із зверненням стягнення на майно (кошти) боржника, порушення заборони виконавця розпоряджатися або користуватися майном (коштами), на яке накладено арешт, а також інші незаконні дії щодо арештованого майна (коштів) тягнуть відповідальність, установлену законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст.74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.79 Господарського процесуального кодексу України).

Так, суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право, зокрема, ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії.

В той же час, скаржником не надано жодних копій документів, що стосуються здійснення оскаржуваного виконавчого провадження та підтверджували б доводи скаржника.

В той же час, із наданої стягувачем копії оскаржуваної постанови вбачається, що при її складенні державний виконавець дотримався вимог ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» та вніс до її змісту усі необхідні, передбачені цією статтею відомості. При цьому неучасть представника боржника 17.10.2019 у вчинення оспорюваних виконавчих дій цілком залежала від суб`єктивної поведінки самого боржника.

В той же час, суд зазначає, що доводи скаржника стосовно того, що боржника не було повідомлено про проведення виконавцем виконавчих дій щодо опису та арешту майна боржника, взагалі не підтверджуються жодними доказами. Скаржником не доведено, що державним виконавцем не вчинялось жодних дій для повідомлення боржника про вчинення оскаржуваних виконавчих дій.

Суд зазначає, що обов`язок доказування обставин на які посилається скаржник, відповідно до вимог чинного законодавства покладено саме на скаржника, судом не можуть бути прийняті до уваги самі лише посилання скаржника на можливе порушення державним виконавцем його прав, які не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Станіславська торгова компанія» на дії Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Пищ Мар`яни Степанівни щодо винесення постанови про опис та арешт майна боржника та акту опису майна від 17.10.2019 винесені в межах виконавчого провадження ВП №58975635.

Також не підлягає задоволенню вимога скаржника про зупинення виконавчого провадження як така, що виходить за межі повноважень господарського суду, оскільки суперечить положенням ст.343 ГПК України, відповідно до якої за результатами розгляду скарги у разі встановлення обґрунтованості скарги суд може визнати оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Керуючись ч.2 ст.232, 233, 234, ст.ст.339-343 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Станіславська торгова компанія» на дії Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Пищ Мар`яни Степанівни .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в установленому законом порядку.

Дата підписання: 18.11.2019.

Суддя Я.В. Маринченко