ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2019 року, м. Херсон, справа № 923/787/19

Господарський суд Херсонської області у складі судді Закуріна М. К., розглянувши справу

за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Комунального підприємства «Олешки-сервіс» Олешківської міської ради,

про стягнення 329 815,48 грн,

за участю:

секретаря судового засідання Бєлової О.С.,

представників сторін:

від позивача не з`явився,

від відповідача Синєпольського С.І.,

у с т а н о в и в:

Дії та аргументи Позивача

25.02.2019 Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулося з позовом до Комунального підприємства «Олешки-сервіс» Олешківської міської ради про стягнення 329 815,48 грн, з яких: 215 164,52 грн пені, 15 396,31 грн річних та 99 254,65 грн інфляційних, нарахованих на підставі договору купівлі-продажу природного газу № 3093/15-ТЕ-33 від 27.11.2014.

У якості обґрунтування власної позиції Позивач вказав, що:

- між сторонами 27.11.2014 був укладений договір купівлі-продажу природного газу № 3093/15-ТЕ-33, за яким він передав Відповідачу природний газ на загальну суму 1 611 109,16 грн, проте той оплату здійснював несвоєчасно та не у повному розмірі, а тому йому нараховані вказані суми у відповідності до розрахунку, доданого до матеріалів справи, а саме:

за зобов`язаннями за січень 2015 року у розмірі 273 592,69 грн нараховано: 26 401,37 грн пені за період з 17.02.2015 по 08.06.2015 та 1 438,14 грн річних за той же період, виходячи від сум часткових оплат та наявної на відповідну дату заборгованості, а також 40 663,62 грн інфляційних за період з 03.03.2015 по 31.05.2015 виходячи від сум заборгованості на конкретну дату;

за зобов`язаннями за лютий 2015 року у розмірі 228 950,28 грн нараховано: 66 958,13 грн пені за період з 17.03.2015 по 16.09.2015 та 5 129,17 грн річних за період з 17.03.2015 по 22.12.2015, виходячи від сум часткових оплат та наявної на відповідну дату заборгованості; а також 41 770,20 грн інфляційних за період з 01.04.2015 по 30.11.2015 виходячи від сум заборгованості на конкретну дату;

за зобов`язаннями за березень 2015 року у розмірі 162 041,01 грн нараховано: 46 579,02 грн пені за період з 15.04.2015 по 14.10.2015 та 3 356,25 грн річних за період з 15.04.2015 по 22.12.2015, виходячи від сум часткових оплат та наявної на відповідну дату заборгованості, а також 6 129,32 грн інфляційних за період з 01.05.2015 по 30.11.2015, виходячи від суми заборгованості 162 041,01 грн;

за зобов`язаннями за жовтень 2015 року у розмірі 49 142,45 грн нараховано: 2 132,65 грн пені за період з 17.11.2015 по 22.12.2015 та 145,41 грн річних за той же період, виходячи від суми заборгованості 49 142,45 грн;

за зобов`язаннями за листопад 2015 року у розмірі 375 850,52 грн нараховано: 6 581,33 грн пені за період з 15.12.2015 по 29.12.2015 та 448,73 грн річних за той же період, виходячи від сум заборгованості на конкретну дату;

за зобов`язаннями за грудень 2015 року у розмірі 521 532,21 грн нараховано: 66 512,02 грн пені за період з 15.01.2016 по 06.10.2016 та 4 878,61 грн річних за той же період, виходячи від сум часткових оплат та наявної на відповідну дату заборгованості; а також 15 396,31 грн інфляційних за період з 01.02.2016 по 30.09.2016 виходячи від сум заборгованості на конкретну дату.

Дії та аргументи Відповідача

Відповідач заявлені до нього вимоги не визнав. Так, на його думку, у задоволенні позову суд повинен відмовити виходячи з того, що:

- підприємство несвоєчасно сплачувало вартість природного газу через несвоєчасну компенсацію державою різниці у тарифах, який протягом 2016-2019 років не переглядався та є значно меншим ніж фактична вартість придбаного газу,

- фінансовий стан підприємства унеможливлює своєчасне виконання господарських зобов`язань, а тому у відповідності до положень статті 233 Господарського кодексу України штрафні санкції підлягають зменшенню до 100 грн,

- сплив строк позовної давності для нарахування пені.

Процесуальні дії та рішення суду

Ухвалою суду від 18.09.2019 суд відкрив провадження у справі за правилами загального провадження та підготовче засідання призначив на 22.10.2019. Цією ж ухвалою сторонам були встановлені строки для надання відзиву на позову та відповіді на відзив. У свою чергу Відповідачем наданий відзив на позов.

Підготовче засідання проведене 22.10.2019, а розгляд справи по суті 12.11.2019. Розгляд справи по суті проведений без участі представника позивача, оскільки він не прибув, подавши клопотання про розгляд справи без його участі, яке судом задоволене.

Суд також констатує, що у судовому засіданні представником Відповідача заявлене усне клопотання про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин.

Установлені судом обставини

27.11.2014 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (яке на даний час має назву Акціонерне товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»), як Продавцем, та Комунальним підприємством «Цюрупинськ-сервіс» Цюрупинської міської ради (яке на даний час має назву Комунальне підприємство «Олешки-сервіс» Олешківської міської ради), як Покупцем, був укладений договір купівлі-продажу природного газу № 3093/15-ТЕ-33.

Основними умовами договору, які впливають на спірні правовідносини є наступні:

- «Продавець зобов`язується передати у власність Покупцю у 2015 році природний газ … , а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити природний газ на умовах цього договору» (пункт 1.1.),

- «Приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі…» (пункт 3.3.),

- «Оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом стовідсоткової поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу» (пункт 6.1.),

- « … У разі невиконання Покупцем пункту 6.1. цього договору він зобов`язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу» (пункт 7.2.),

- «Строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних встановлюється тривалістю у п`ять років» (пункт 9.3.).

До вказаного договору сторонами вносилися зміни та доповнення відповідно до додаткових угод № 1 від 31.03.2015, № 2 від 27.07.2015, № 3 від 30.07.2015, № 4 від 21.10.2015, № 5 від 30.11.2015.

На виконання умов договору Позивач за актами приймання-передачі від 31.01.2015 на суму 273 592,69 грн, від 28.02.2015 на суму 228 950,28 грн, від 31.03.2015 на суму 162 041,01 грн, від 31.10.2015 на суму 49 142,45 грн, від 30.11.2015 на суму 375 850,52 грн, від 31.12.2015 на суму 521 532,21 грн поставив Відповідачу природний газ на загальну суму 1 611 109,16 грн.

Проте, відповідно до складеного Позивачем обліку операцій по договору купівлі-продажу природного газу за період з 31.01.2015 по 07.10.2016, оплату за поставлений газ Відповідач здійснював не у повному обсязі та несвоєчасно, зокрема за зобов`язаннями за січень, лютий, березень, жовтень, листопад та грудень 2015 року. Водночас, станом на час розгляду справи в суді загальна вартість переданого природного газу сплачена у повному обсязі.

У зв`язку з несвоєчасною та неповною сплатою вартості поставленого газу Позивач нарахував Відповідачу у відповідності до розрахунку, наявного в матеріалах справи:

- за зобов`язаннями за січень 2015 року у розмірі 273 592,69 грн нараховано: 26 401,37 грн пені за період з 17.02.2015 по 08.06.2015 та 1 438,14 грн річних за той же період, виходячи від сум часткових оплат та наявної на відповідну дату заборгованості, а також 40 663,62 грн інфляційних за період з 03.03.2015 по 31.05.2015 виходячи від сум заборгованості на конкретну дату;

- за зобов`язаннями за лютий 2015 року у розмірі 228 950,28 грн нараховано: 66 958,13 грн пені за період з 17.03.2015 по 16.09.2015 та 5 129,17 грн річних за період з 17.03.2015 по 22.12.2015, виходячи від сум часткових оплат та наявної на відповідну дату заборгованості; а також 41 770,20 грн інфляційних за період з 01.04.2015 по 30.11.2015 виходячи від сум заборгованості на конкретну дату;

- за зобов`язаннями за березень 2015 року у розмірі 162 041,01 грн нараховано: 46 579,02 грн пені за період з 15.04.2015 по 14.10.2015 та 3 356,25 грн річних за період з 15.04.2015 по 22.12.2015, виходячи від сум часткових оплат та наявної на відповідну дату заборгованості, а також 6 129,32 грн інфляційних за період з 01.05.2015 по 30.11.2015, виходячи від суми заборгованості 162 041,01 грн;

- за зобов`язаннями за жовтень 2015 року у розмірі 49 142,45 грн нараховано: 2 132,65 грн пені за період з 17.11.2015 по 22.12.2015 та 145,41 грн річних за той же період, виходячи від суми заборгованості 49 142,45 грн;

- за зобов`язаннями за листопад 2015 року у розмірі 375 850,52 грн нараховано: 6 581,33 грн пені за період з 15.12.2015 по 29.12.2015 та 448,73 грн річних за той же період, виходячи від сум заборгованості на конкретну дату;

- за зобов`язаннями за грудень 2015 року у розмірі 521 532,21 грн нараховано: 66 512,02 грн пені за період з 15.01.2016 по 06.10.2016 та 4 878,61 грн річних за той же період, виходячи від сум часткових оплат та наявної на відповідну дату заборгованості; а також 15 396,31 грн інфляційних за період з 01.02.2016 по 30.09.2016 виходячи від сум заборгованості на конкретну дату.

Підводячи підсумок наведених обставин, суд стверджує, що вказаними доказами Позивач підтвердив та довів факт невиконання Відповідачем умов договору № 3093/15-ТЕ-33 від 27.11.2014 щодо сплати вартості природного газу, а також наявність заборгованості за початок відповідного періоду нарахування вказаних сум.

Оцінка суду установлених обставин та норм діючого законодавства

Щодо правової природи договору та договірних відносин

Установлені судом обставини свідчать про виникнення між сторонами майново-господарських зобов`язань, у силу яких у відповідності до приписів статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України одна сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони, а інша (управнена) сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За частиною 1 статті 175 того ж Кодексу майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зміст та умови договору, аналіз правовідносин та господарсько-договірних зобов`язань (майново-господарських зобов`язань у відповідності до частини 1 статті 179 ГК України), які виникли між його сторонами на підставі вказаного договору (правочину), з огляду на вказані правові положення, свідчать, що за своєю юридичною природою між ними укладений договір купівлі-продажу.

Зокрема, згідно з приписами статті 655 Цивільного кодексу України «за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає …майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає … майно (товар) і зобов`язується сплатити за нього певну грошову суму».

Водночас, відповідно до частини 1 статті 692 того ж Кодексу покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття, якщо договором не встановлений інший строк оплати.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлені загальні правила виконання господарських зобов`язань, за якими: «Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом» (частина 1); «Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином» (частина 7).

Підсумовуючи наведені правові положення, суд зазначає, що за договором купівлі-продажу покупець зобов`язаний сплатити вартість отриманого товару у встановлений договором строк.

Отже невиконання Відповідачем взятого на себе грошового зобов`язання зі сплати вартості отриманого природного газу, є порушенням взятих ним на себе зобов`язань та вказаних правових положень.

У даному контексті судом не приймаються до уваги заперечення відповідача щодо причин несвоєчасного виконання зобов`язання, а саме через несвоєчасну компенсацію державою різницю в тарифах, оскільки виконання зобов`язань за договором не поставлене у залежність між строками компенсації різниці у тарифах державою.

Щодо відповідальності за невиконання зобов`язання

Вирішуючи правомірність нарахованих та заявлених до стягнення суми пені, суд зазначає, що згідно з частиною 1 статті 199 ГК України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором, а за частинами 1 та 2 статті 217 ГК України такими санкціями є заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки, серед яких - застосування штрафних санкцій.

Безпосередньо правові наслідки порушення грошових зобов`язань передбачені приписами статей 230-237 ГК України та статей 549 - 552, 611 ЦК України.

Так, згідно із частиною 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

В статті 549 ЦК України конкретизовано визначення таких штрафних санкцій, а саме «пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання» (частина 3).

Разом з тим, у відповідності до приписів частини 2 статті 551 того ж Кодексу, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, неустойка має безпосередню мету стимулювати боржника до виконання зобов`язання; за допомогою неустойки забезпечуються права кредитора шляхом створення таких умов, що підвищують рівень вірогідності виконання зобов`язання; неустойка стягується по факту невиконання чи неналежного виконання зобов`язання боржником, трансформуючись у такий спосіб у міру цивільно-правової відповідальності.

За приписом статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» та частини другої статті 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

При цьому за частиною 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Так, в пункті 7.2. договору сторони встановили можливість застосування пені у випадку невиконання та неналежного виконання споживачем зобов`язань по договору відповідно у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожний день прострочення платежу за весь період прострочення.

Отже нарахування позивачем 215 164,52 грн пені за періоди, вказані у розрахунку, є правомірним та судом він перевірений на предмет правильності її розрахунку.

Проте, суд вважає за можливе зменшити розмір нарахованої пені на 50 % виходячи із факту повної оплати Відповідачем вартості отриманого природного газу на час розгляду справи в суді, безпосереднього нарахування пені Позивачем за час, який значно перевищує мету її нарахування та стягнення, а саме зі сплинністю трьох років, його фінансовий стан, що підтверджується Фінансовим звітом результати 1 півріччя 2019 року, а також наявністю факту заборгованості держави перед підприємством щодо відшкодування різниці в тарифах на опалення у сумі 2 379 424 грн.

Безпосередньо при зменшенні суми пені судом враховуються положення частини 1 статті 233 ГК України, за змістом яких суд має право зменшити розмір санкцій у разі якщо вони надмірно великі порівняно із збитками кредитора та при цьому до уваги взято ступінь виконання зобов`язання Відповідачем, його майновий стан, а також факт того, що його діяльність направлена на забезпечення надання комунальних послуг населенню міста Олешки.

Щодо строку позовної давності

Під час судового розгляду справи представником Відповідача подана усна заява про застосування строку позовної давності.

Вирішуючи її суд, зазначає, що у відповідності до положень статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За змістом частини 2 статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується скорочена позовна давність в один рік.

Натомість відповідно до частини 1 статті 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, можу бути збільшена за домовленістю сторін.

Так, за умовами договору сторонами збільшено строк позовної давності для неустойки до 5 років.

Згідно з положеннями частини 1 статті 261 того ж Кодексу «перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права …», а за частиною 5 цієї ж статті «за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання».

Таким чином, враховуючи викладені правові положення та умови договору, суд приходить до висновку, що Позивачем не пропущений строк позовної давності для стягнення неустойки за вказаними періодами нарахування пені, оскільки він звернувся до суду з позовом відповідно до поштової квитанції № 890 11.10.2019, тобто в межах п`ятирічного строку, а отже в межах позовної давності.

Щодо відповідальності за невиконання грошового зобов`язання

У відповідності до частини 2 статті 625 ЦК України «боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом».

Вказані інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування за загальним правилом здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи із суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Разом з тим, сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Аналогічні правові висновки викладені в пункті 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань».

Таким чином, Відповідач, порушивши грошове зобов`язання, повинен, за вказаних правових приписів та договірних умов, сплатити Позивачу 15 396,31 грн річних та 99 254,65 грн інфляційних за періоди, вказані у розрахунку, який судом перевірений на предмет правильності їх розрахунку.

Висновки суду з предмету судового розгляду

На підставі викладеного, за результатами оцінки доказів суд вважає, що Відповідач порушив договірні зобов`язання щодо сплати грошової заборгованості, у зв`язку з чим повинен сплатити позивачу 107 582,26 грн пені, 15 396,31 грн річних, 99 254,65 грн інфляційних, а тому позовні вимоги є правомірними та підлягають задоволенню у вказаних сумах.

Розподіл судових витрат

Судовими витратами у даній справі є витрати Позивача на сплату судового збору відповідно до платіжного доручення № 7006805 від 24.07.2019 у сумі 4 947,23 грн, які згідно з приписами статті 129 ГПК України підлягають стягненню з Відповідача пропорційно задоволеним вимогам, а саме у сумі 3 333,44 грн.

На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями 238, 240 ГПК України,

в и р і ш и в :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Олешки-сервіс» Олешківської міської ради (75101, Херсонська область, м. Олешки, вул. Миру, буд. 3-а, код 34988325) на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6; код 20077720) 107 582,26 грн пені, 15 396,31 грн річних, 99 254,65 грн інфляційних та 3 333,44 грн компенсації по сплаті судового збору.

3. В іншій частині позову у задоволені позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 13.11.2019

Суддя М.К. Закурін