РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.11.2019Справа № 910/11906/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., дослідивши матеріали справи

за позовом публічного акціонерного товариства «Кременчуцький сталеливарний завод»

до акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 177119,04 грн,

Представники:

не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом публічне акціонерне товариство «Кременчуцький сталеливарний завод" до акціонерного товариства «Українська залізниця" про стягнення 177119,04 грн., з яких: 91749,60 грн пені, 70078,08 грн інфляційних втрат, 15291,36 грн 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані тим, відповідач не вчасно розрахувався за поставлений позивачем товар.

Суд своєю ухвалою від 10.09.2019 відкрив провадження у справі № 910/11906/19 та постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач позовні вимоги відхилив у поданому суду відзиві, зазначивши, що позивач до позовної заяви не надав документи, які б підтверджували час отримання грошових коштів від покупця.

На думку відповідача, розрахунок пені, 3% річних, інфляційних витрат є арифметично невірним.

Так, позивач невірно визначив кількість днів прострочення.

Відповідач подав заяву про зменшення розміру штрафних санкцій, оскільки у відповідача, як підприємства державного сектору економіки, була відсутня фінансова можливість, з урахуванням часу відсутності затвердженого фінансового плану на 2019 рік, здійснити повний та своєчасний розрахунок з позивачем; відповідач вживав всіх можливих заходів щодо забезпечення фінансування за договором.

31.01.2019 відповідач здійснив оплату за поставлений товар у сумі 3876000 грн платіжним дорученням № 1408246, у зв`язку з чим у позивача відсутні правові підстави для стягнення з відповідача основного боргу.

Відповідач не погодився з попереднім (орієнтовним) розрахунком суми витрат на адвоката.

Позивач у відповіді на відзив, зазначив, що факт оплати за поставлений товар з простроченням підтверджує сам відповідач у відзиві на позовну заяву.

Нарахування штрафних санкцій проводиться відповідно до умов договору, де вказується, що штрафні санкції нараховуються також на день, в який проводиться остаточна оплата.

Докази понесення витрат на професійну правничу будуть подані в строки та порядку, передбачені нормами ГПК України.

Розглянувши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

31.10.2018 публічне акціонерне товариство «Кременчуцький сталеливарний завод» (постачальник) та акціонерне товариство «Українська залізниця» (покупець) уклали договір поставки № ПВРЗ(ВМТП-18.705)ю (далі - Договір).

Відповідно до п 1.1 Договору постачальник зобов`язується поставити і передати в зумовлені строки у власність відповідачу певну продукцію, а саме: Балка надресорна креслення № 7055.00.010 СБ (укомплектована деталлю Балка надресорна креслення 7020.00.001-02) у кількості 34 шт.; Рама бокова креслення № 7055.00.020-0СБ (укомплектована деталлю Рама бокова креслення 7020.00.002-0) у кількості 68 шт.) (надалі - товар), а покупець зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 4.1 Договору покупець оплачує постачальнику кожну прийняту партію товару не пізніше 10 банківських днів з дати поставки товару покупцю, але не раніше реєстрації податкової накладної, при умові своєчасного надання постачальником належним чином оформлених рахунку-фактури, видаткової накладної, акту прийому-передачі товару, документів якості на поставлений товар та податкової накладної.

Згідно з п. 5.1.1 Договору товар постачається на умовах FСА (згідно з Інкотермс-2010) - (ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод», м. Кременчук, вул. Івана Приходька, 141). Товар повинен бути підготовлений постачальником до вивозу не пізніше 10 (десяти) календарних днів від дня направлення письмового повідомлення.

Пунктом 5.1.4 Договору передбачено, що датою поставки товару вважається день підписання відповідачем або його уповноваженим представником видаткової накладної при поставці автотранспортом або дата штампу залізничної станції на залізничній накладній про приймання до перевезення.

21.11.2018 відповідач направив позивачу повідомлення № 01-06/8488 з проханням організувати відвантаження продукції.

21.11.2018 позивач поставив відповідачеві товар, про що сторони підписали акт виконаних робіт № 25 від 21.11.2018.

14.12.2018 позивач зареєстрував податкову накладну № 114 від 21.11.2018.

Виходячи з умов Договору, відповідач повинен сплатити за товар не пізніше 14.12.2018.

Покупець сплатив за товар 31.01.2019, що визнається учасниками справи.

Згідно з нормами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Факт прострочення відповідачем оплати поставленого позивачем товару належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків, сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 7.3 Договору за несвоєчасну оплату відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Суд, перевіривши розрахунок позивача, задовольняє вимогу про стягнення з відповідача 91749,60 грн пені за період з 14.12.2018 по 30.01.2019.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник на вимогу кредитора у випадку прострочення грошового зобов`язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши розрахунок позивача, задовольняє вимоги позивача про стягнення 70078,08 грн інфляційних збитків та 15291,36 грн 3% річних.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приймаючи рішення, суд зобов`язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивач належним чином довів порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню повністю.

Суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Стаття 233 ГК України надає право суду у випадку, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, зменшити розмір цих санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Наведені відповідачем обставини не є тими винятковими обставинами, які, на думку суду, можуть бути покладені в основу рішення про зменшення розміру неустойки.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити повністю позов публічного акціонерного товариства «Кременчуцький сталеливарний завод» до акціонерного товариства «Українська залізниця».

Стягнути з акціонерного товариства «Українська залізниця» (вул. Єжи Гедройця, буд. 5, м. Київ, 03150, код 40075815) на користь публічного акціонерного товариства «Кременчуцький сталеливарний завод» (вул. І. Приходька, 141, м. Кременчук, Полтавська область, 39621, код 05756783) 91749,60 грн пені, 70078,08 грн інфляційних втрат, 15291,36 грн 3% річних, 2656,79 грн судового збору.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана в порядку, передбаченому підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України».

Суддя С. А. Ковтун