ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" жовтня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/1907/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аріт К.В.

при секретарі судового засідання Горбачовій О.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Метлом", м. Харків
до Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі Філії бурове управління "Укрбургаз", м. Красноград Харківської області
про стягнення 1234841,53 грн.
за участю представників:

позивача - Дегтяр П.О. (ордер ПТ №114282 від 31.07.19, адвокат);

відповідача - Лобач Н.І. (довіреність №2-516д від 11.01.19, адвокат).

ВСТАНОВИВ:

18.06.2019 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Метлом" звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі Філії бурове управління "Укрбургаз" про стягнення 1177846,99 грн. передоплати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу №УБГ 921/015-18 від 30.10.2018 р., відсутністю необхідних обсягів металобрухту.

Позиція відповідача полягає в тому, що в нього є в наявності необхідний обсяг металобрухту, проте, позивач його не забирає, самовивіз брухту передбачено умовами спірного договору.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21.06.2019 року було залишено позовну заяву без руху.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04.07.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/1907/19 за правилами загального позовного провадження, призначивши підготовче засідання на 31.07.2019 року.

31.07.2019 року судом оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 21.08.2019 року.

19.08.2019 року відповідач надав до суду відзив на позов (вх.№19887, а.с.172-173), в якому проти позову заперечує, зазначивши, що позивач не надав жодного документа про те, що він звертався до відповідача про дату і час прибуття на склад відповідача для отримання Товару.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21.08.2019 року продовжено строк підготовчого провадження по справі №922/1907/19 на 30 днів до "02" жовтня 2019 р. включно, та підготовче засідання відкладено на "18" вересня 2019 року.

11.09.2019 року позивач надав до суду відповідь на відзив (вх.№21649, а.с.193-195).

18.09.2019 року позивач надав до суду заяву про збільшення позовних вимог (вх.№22284, а.с.207-208), в якій просить суд стягнути з відповідача додатково 22266,13 грн. 3% річних, 32037,41 грн. інфляційних, 2691,00 грн. 0,001% пені, 40000,00 грн. послуг адвоката.

Заява про збільшення позовних вимог прийнята судом до розгляду, подальший розгляд справи здійснюється з урахуванням даної заяви.

18.09.2019 року судом оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 25.09.2019 року.

25.09.2019 року судом оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 02.10.2019 року.

30.09.2019 року відповідач надав до суду відзив на заяву про збільшення позовних вимог (вх.№23367, а.с.222-244), в якому просить відмовити в задоволені позову, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог.

02.10.2019 року позивач надав до суду клопотання (вх.№23613) про долучення до справи розрахунку витрат на правову допомогу.

Всі надані сторонами документи судом прийнято до розгляду та долучено до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02.10.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 03.10.2019 року.

Судом 03.10.2019 р., 23.10.2019 р., 30.10.2019 р. було оголошено протокольні ухвали про перерву в судовому засіданні до 23.10.2019 р., 30.10.2019 р., 31.10.2019 р. відповідно.

Представник позивача в судовому засіданні 31.10.2019 року позов підтримував повністю та просив його задовольнити, а представник відповідача проти позову заперечував.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕТЛОМ» (позивач) 30 жовтня 2018 року було укладено з Акціонерним товариством «Укргазвидобування» Філія бурове управління «Укрбургаз» (відповідач) Договір № УБГ 921/015-18 (далі по тексту-Договір).

Згідно з умовами Договору відповідач зобов`язався передати у власність позивача брухт чорних металів, а позивач в свою чергу, зобов`язався прийняти та оплатити брухт чорних металів у кількості 193 тонни 225 кг, шляхом самовивозу товару.

Відповідно до п.п.1.2 Договору: «Найменування/асортимент Товару, одиниці виміру, кількість, ціна за одиницю Товару визначаються Сторонами в Специфікації(ях) до цього Договору, яка/які є додатком/ами до Договору і є його невід`ємною частиною».

В Специфікації №1 від 30 жовтня 2018 року відповідач зобов`язується передати позивачу: металобрухт виду 500 - 15т 113 кг., виду 501 - 113 т 275 кг., адреса відвантаження: м. Полтава, вул. Ковалівська, будинок 1, виду 500 - 46 т 345 кг., виду 501 - 18 т 492 кг., всього - 193 т 225 кг., адреса відвантаження: Полтавська область, Зінківський р-н., смт. Опішня, вул. Заливного, будинок 98.

Відповідно до п.5 Специфікації: «Строк поставки (передання Товару у розпорядження Покупця на складі Продавця): протягом 30 днів з дати надходження до Продавця попередньої оплати відповідно до умов Договору».

Відповідно до п.6 Специфікації: «Строк/термін завантаження і вивезення Покупцем Товару грудень 2018р-січень 2019 р».

Виконуючи умови Договору, позивач 05 грудня 2018 року перерахував на поточний рахунок відповідача грошові кошти в сумі 1501013,98 грн. (платіжне доручення № 750 від 05.12.2018 року знаходиться в матеріалах справи).

Як вказано в п.4.8 Договору: «Вивезення товару за складу Продавця завантаження його на транспорт Покупця здійснюється силами та за рахунок Покупця у строки, визначені у Специфікації/ях до Договору. Покупець самостійно та за власні кошти забезпечує завантаження Товару на власні транспортні засоби в місці надання Товару у розпорядження Покупця на складі Продавця».

Згідно з умовами договору обов`язок вивезення брухту покладено на позивача.

11 грудня 2018 року Покупець вивіз зі складу Продавця, що розташований за адресою: м.Полтава, вул.Ковалівська, металобрухт вагою 5479 кг загальною вартістю 42736,20 грн. (акт приймання металів чорних (вторинних) № 1473 від 11.12.2018 року).

12 грудня 2018 року зі складу Продавця за тією ж адресою Покупцем було вивезено 6383 кг. металобрухту загальною вартістю 49787,40 грн. (акт приймання металів чорних (вторинних) № 1475 від 12.12.2018 року).

21 грудня 2018 року Покупець вивіз зі складу Продавця, що розташований за адресою: Полтавська область, Зіньківський район, смт. Опішня, металобрухт вагою 14589 кг загальною вартістю 112408,25 грн. (акт приймання металів чорних (вторинних) № 1520 від 21.12.2018 року).

21 грудня 2018 року Покупець вивіз зі складу Продавця, що розташований за адресою: Полтавська область, Зіньківський район, смт. Опішня, металобрухт вагою 15345 кг, загальною вартістю 118235,14 грн. (акт приймання металів чорних (вторинних) № 1521 від 21.12.2018 року).

Загальна вага вивезеного Покупцем металобрухту склала 41 тонну 796 кг., на загальну суму 323166,99 грн.

Позивач зазначає, посилаючись на доповідну записку начальника виробничого відділу Брагілевського Є .О. , що брухт було вичерпано, необхідних обсягів для виконання умов договору у відповідача не було.

22.02.2019 року відповідачу була направлена Претензія-вимога №1 з проханням повідомити про дату та місце отримання позивачем металобрухту. Будь-якої відповіді позивач не отримав (копія Претензії та Опис вкладень додається).

07.03.2019 року відповідачу була направлена Претензія-вимога №2 з проханням повідомити про дату та місце отримання позивачем металобрухту. Будь-якої відповіді позивач не отримав (копія Претензії № 2 та Опис вкладень додається).

19.03.2019 року відповідачу було направлено Звернення-вимога з пропозицією про повернення грошових коштів (копія Звернення та опис вкладень додається).

10.04.2019 року відповідачу була направлена Претензія-вимога №3 з проханням повідомити про дату та місце отримання позивачем металобрухту. Будь-якої відповіді позивач не отримав (копія Претензії № 3 та Опис вкладень додається).

Позивач у позові зазначає, що пропозицій про відвантаження брухту або повернення грошових коштів з боку відповідача не надійшло, також, ніяким чином не було надано відповіді на жодну із претензій, посилається на положення ст.ст. 526, 610-612, 693 ЦК України, що стало причиною звернення до суду.

Суд не погоджується з твердженнями позивача, виходячи з наступного.

Сторони погодили у договорі, що позивач сам має вивезти металобрухт, завчасно повідомивши відповідача про час свого прибуття у відповідне місце завантаження .

Відповідно до п.5.2.2 Договору, Покупець зобов`язаний завчасно повідомити Продавця письмово, на електронну адресу, вказану в Розділі 13 Договору про дату і час прибуття на склад Продавця. Прибути на Склад Продавця і забезпечити своєчасне приймання, завантаження та вивіз Товару у строки, визначені Сторонами у Специфікації/ях до цього Договору (а.с.63).

Відповідно до п.10.8 Договору, якщо Договором передбачено направлення листів, повідомлень в електронній формі на електронні адреси Сторін, такі листи, повідомлення вважаються належним чином направленими, якщо вони направлені в електронній формі на всі електронні адреси одночасно, вказані в Розділі 13 даного Договору (а.с.66).

У розділі 13 спірного Договору зазначені електронні адреси сторін (а.с.69).

Відповідно до Специфікації №1 від 30.11.2018 року до Договору, п.2 умови поставки та місце поставки (передання Товару у розпорядження Покупця на складі продавця) EXW (склад Продавця) на території Полтавського відділення ТТіСТ БУ «Укрбургаз» за адресою: м.Полтава вул.Ковалівська 1 та Полтавська обл., Зіньківський р-н., смт.Опішня, вул.Заливного,98.

Відповідач у відзиві зазначає, що посилання позивача на те, що за даними адресами відсутній металобрухт є безпідставними, оскільки та кількість металобрухту, яка була заявлена в тендерній пропозиції та на яку укладено договір купівлі-продажу, відповідно до додатку №2 до договору № УБГ 21/015-18 від 30.11.2018 року (Специфікація №1), ТОВ «Метлом» реалізовується товар, а саме: - металобрухт 500 в кількості 15.113 т адреса відвантаження: м.Полтава, вул.Ковалівська 1 - металобрухт 501 в кількості 113.275 т адреса відвантаження: м.Полтава, вул.Ковалівська 1 - металобрухт 500 в кількості 46.345т, адреса відвантаження: Полтавська обл., Зінківський р-н, смт.Опішня, вул.Заливного 98 - металобрухт 501 в кількості 18.492т, адреса відвантаження: Полтавська обл., Зінківський р-н, смт.Опішня, вул.Заливного 98, була в наявності в АТ «Укргазвидобування» за адресами, вказаними в Специфікації.

Доказів того, що ТОВ «Метлом» у відповідності до умов договору повідомив про готовність забрати металолом, а АТ «Укргазвидобування» повідомило про відсутність металолому, позивачем до суду не надано.

Таким чином, позивач не виконав умови договору щодо завчасного повідомлення Продавця письмово, на електронну адресу, вказану в Розділі 13 Договору про дату і час прибуття на склад Продавця.

Відповідно до п.5.3.2 Договору продавець (відповідач) має право не передавати товар у випадку невиконання або неналежного виконання покупцем умов даного Договору.

Суд не приймає як належний та допустимий доказ неможливості відповідача виконати умови спірного договору надані позивачем доповідні записки та претензії позивача, оскільки це не передбачено умовами спірного договору.

Відповідач надав відповідь на претензію-вимогу №3 від 08.04.2019 року позивача, в якій зазначив, що АТ «Укрбургаз» має в наявності брухт чорних металів в кількості передбаченій договором, специфікації (а.с.176).

Пунктом 9.1 Договору передбачено, що Договір діє до повного виконання сторонами своїх обов`язків.

Відповідно до п.6.6 у випадку неможливості поставки товарів з незалежних від Продавця причин, Покупець приймає наявну фактичну кількість Товару та не вимагає поставки узгодженої Сторонами партії Товару в повному обсязі, не вимагає відшкодування пов`язаних з цим збитків та сплати штрафних санкцій. При цьому Продавець зобов`язується докласти усіх зусиль для забезпечення поставки узгодженої партії Товару у повному обсязі.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.ч.3, 4, 7 ст.179 Господарського кодексу України, укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно зі ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.

У відповідності до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 629 ЦК України унормовано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з приписами ст.193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 7 ст.193 ГК України передбачено, що не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Положеннями ч.ч.1, 2 ст.693 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю, а у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не виконав умови договору щодо завчасного повідомлення Продавця письмово, на електронну адресу, вказану в Розділі 13 Договору, про дату і час прибуття на склад Продавця, у зв`язку з чим, у відповідача, на підставі п.5.3.2 Договору, виникає право не передавати товар у випадку невиконання або неналежного виконання покупцем умов даного Договору.

Відповідно до ч.4 ст. 612 ГПК України, прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Відповідно до ч.1 ст.613 ГПК України, кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Кредитор також вважається таким, що прострочив, у випадках, встановлених частиною четвертою статті 545 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.613 ГПК України, якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Відповідно до ч.4 ст. 613 ГПК України, боржник за грошовим зобов`язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відбулось прострочення кредитора.

Відповідно до ч.4 ст.653 Цивільного кодексу України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що спірний договір є діючим, не зміненим та не розірваним.

У зв`язку з вищевикладеним, у відповідача відсутні підстави для повернення позивачу суми передплати.

Отже, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми передплати в розмірі 1177846,99 грн. не підлягають задоволенню.

Відповідно до п.6.5 Договору, у випадку порушення Продавцем строків передачі Товару у розпорядження Покупця на Складі Продавця з вини Продавця він сплачує Покупцю пеню у розмірі 0,001% від вартості обсягу непереданого Товару за кожен день прострочки.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позовні вимоги про стягнення 2691,00 грн. пені за порушення відповідачем строків передачі товару позивачу не підлягають задоволенню, враховуючи відсутність вини Продавця у порушенні строків передачі Товару у розпорядження Покупцю.

Позовні вимоги про стягнення 22266,13 грн. 3% річних, 32037,41 грн. інфляційних є похідними від вимоги про повернення попередньої оплати, в задоволенні якої суд відмовив, а тому, ці вимоги також не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з статтею 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 78 ГПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, згідно статті 79 Господарського процесуального кодексу України.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Приписами статті 236 ГПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного суду України.

Позивач не надав до суду належних та допустимих доказів невиконання вимог договору №0№УБГ 921/015-18 від 30.10.2018 р. з боку постачальника - відповідача.

Отже, позовні вимоги не є правомірними, не обґрунтовані, не підтверджуються матеріалами справи, а тому не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ст.129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу покладаються на позивача, у зв`язку з відмовою в задоволенні позову.

Відповідно до вимог ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви майнового характеру до господарського суду ставка судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1921 грн. та не більше 672350 грн.

Судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір не в повному обсязі, у зв`язку з чим, недоплачений судовий збір у сумі 854,91 грн. підлягає стягненню з позивача до державного бюджету України.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 2, 5, 7, 11, 13, 14, 15, 42, 46, 73, 74, 80, 86, 129, 238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Метлом" (юридична адреса: 61010, м.Харків, вул.Георгіївська, б.10, корпус АВ-2; адреса для листування: 61030, м.Харків, вул.Диканівська,50; ) на користь державного бюджету України (одержувач коштів: Головне управління Державної казначейської служби у м.Києві; ; рахунок 0001, банк одержувача- Головне управління державної казначейської служби України у м. Києві, МФО 820019, код бюджетної класифікації 22030106) 854,91 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "11" листопада 2019 р.

Суддя К.В. Аріт