ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2019 р. Справа№ 911/1348/16

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Смірнової Л.Г.

суддів: Кропивної Л.В.

Суліма В.В.

за участю секретаря судового засідання Огірко А.О.

за участю представників згідно протоколу судового засідання від 21.10.2019

розглянув апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ГК «Газовий Альянс»

на рішення Господарського суду Київської області від 24.01.2018 (повний текст рішення підписано 05.02.2018)

у справі № 911/1348/16 (головуючий суддя Христенко О.О., судді Подоляк Ю.В., Антонова В.М.)

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгруп Фактор»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГК «Газовий Альянс»

про стягнення 1 045 264 143,54 грн.

1. Зміст позовних вимог та заперечень

1.1. Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгруп Фактор» (надалі - позивач, ТОВ «ФК «Фінгруп Фактор») звернулося до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГК «Газовий Альянс» (надалі - ТОВ «ГК «Газовий Альянс», відповідач) про стягнення 1 045 264 143,54 грн, з яких 857 483 266,41 грн заборгованість за кредитом, 138 710 272,21 грн заборгованість за процентами, 38 141 605,40 грн пеня, нарахована за несвоєчасно сплаченим кредитом, 6 208 267,56 грн пеня, нарахована за несвоєчасно сплаченими процентами, 107 033,17 грн інфляційного нарахування на заборгованість по процентах, 2 600 564,00 грн 3% на заборгованість по кредиту, 463 134,79 грн 3% на заборгованість по процентах та 1 550 000,00 грн штрафу.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору про відкриття кредитної лінії № 20-3782/2-1 від 05.11.2012 (із договорами про внесення змін до кредитного договору) та договорів про надання траншів в межах встановленого ліміту кредитування за договором про відкриття кредитної лінії № 20-3782/2-1 від 05.11.2012, укладених між позивачем та відповідачем.

1.3. Заперечуючи проти позову, відповідач у відзиві на позов зазначив, що в меморіальних ордерах, наданих позивачем, не відображено особу відповідача, яка отримувала кошти; позивачем не надано повноважень тієї особи відповідача, яка отримувала кошти; позивачем не надано доказів того, що грошові кошти було перераховано з поточного рахунку банку на поточний рахунок відповідача; позивачем не надано заяв відповідача на перерахування кредитних коштів, що ставить під сумнів існування цього договору та має ознаки його фіктивності; за кредитним договором відповідач отримав кредит в сумі 50 000 000,00 доларів США, який було повністю повернуто відповідачем позивачу, що підтверджується виписками позивача, доданими до позовної заяви.

2. Фактичні обставини, встановлені місцевим та апеляційним судом

2.1. 05.11.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», правонаступником якого у даних правовідносинах є ТОВ «ФК «Фінгруп Фактор» (надалі - банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГК «Газовий Альянс» (надалі - позичальник) було укладено кредитний договір про відкриття кредитної лінії № 20-3782/2-1 (надалі - кредитний договір), відповідно до умов пункту 2.1 якого позивач зобов`язується надати відповідачу кредит шляхом відкриття невідновлюваної кредитної лінії у сумі, яка не може перевищувати 50 000 000,00 доларів США (ліміт кредитної лінії), на умовах, встановлених цим договором, а відповідач зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, встановлені цим договором.

2.2. В подальшому між сторонами було укладено ряд додаткових договорів про внесення змін до кредитного договору, а саме: договір про внесення змін № 20-0398/2-1 від 22.02.2013, договір про внесення змін № 20-0399/2-1 від 22.02.2013, договір про внесення змін № 20-0614/2-1 від 07.03.2013, договір про внесення змін № 20-1264/2-1 від 18.04.2013, договір про внесення змін № 20-1319/2-1 від 23.04.2013, договір про внесення змін № 20-2202/2-1 від 23.07.2013, договір про внесення змін № 20-2241/2-1 від 24.07.2013, договір про внесення змін № 20-2566/2-1 від 10.09.2013, договір про внесення змін № 20-2854/2-1 від 03.10.2013, договір про внесення змін № 20-3052/2-1 від 23.10.2013, договір про внесення змін № 20-0168/2-1 від 24.01.2014, договір про внесення змін № 20-0417/2-1 від 10.02.2014, договір про внесення змін № 20-1440/2-1 від 14.05.2014, договір про внесення змін № 20-2140/2-1 від 29.08.2014, договір про внесення змін № 20-2380/2-1 від 30.09.2014, договір про внесення змін № 20-2597/2-1 від 31.10.2014, договір про внесення змін № 20-3138/2-1 від 25.12.2014, договір про внесення змін № 20-0516/2-1 від 09.04.2015, договір про внесення змін № 20-3782/2-1-28122015 від 28.12.2015.

2.3. Договором про внесення змін № 20-2597/2-1 від 31.10.2014 до кредитного договору сторони виклали розділи 1-6 кредитного договору у новій редакції, відповідно до якої: ліміт кредитної лінії це максимальний розмір суми всіх траншів, що можуть бути видані одночасно; транш кредит, наданий в межах ліміту кредитної лінії, на умовах, узгоджених сторонами у договорі про надання траншу.

2.4. У відповідності до п. 2.2 кредитного договору (в редакції договору про внесення змін від 31.10.2014) кредитування відбувається шляхом надання відповідачу кредитних коштів в межах окремих траншів. Розмір суми отриманих траншів, по яких існують боргові зобов`язання, в будь-який момент дії цього договору не може перевищувати встановлений ліміт кредитної лінії. Встановлення розміру кожного траншу відбувається після підписання з відповідачем договору про надання траншу в межах встановленого ліміту кредитування, в якому визначається, крім іншого, валюта траншу, строк користування траншем, процентна ставка. Відповідач зобов`язується отримати кошти в межах траншу, виконати всі обов`язки, що витікають і змісту цього договору, і повністю погасити свої боргові зобов`язання у терміни (строки) встановлені відповідним договором (-ами) про надання траншу.

2.5. Пункт 2.3 кредитного договору (в редакції договору про внесення змін від 31.10.2014) визначає наступний порядок надання кредиту в межах траншу: позивач надає відповідачу кредит в межах окремого траншу шляхом перерахування коштів з кредитного на поточний рахунок відповідача, вказаний у договорі про надання траншу в межах встановленого ліміту кредитування.

2.6. Судом першої інстанції встановлено, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі та у встановлені кредитним договором строки.

Так, окрім першого траншу у розмірі 50 000 000,00 доларів США, позивачем було надано відповідачу 60 траншів у гривні на підставі 60 договорів про надання траншу у межах встановленого ліміту кредитування на загальну суму 2 643 854 599,92 грн. (копії наявні в матеріалах справи).

Умовами договору про надання траншу передбачено, що договір про надання траншу у межах встановленого ліміту кредитування є невід`ємними частинами кредитного договору.

Як вбачається з матеріалів справи, кредитні кошти надавались у доларах США шляхом перерахування на поточний рахунок відповідача НОМЕР_1 , та у гривні на поточні рахунки відповідача НОМЕР_2 або НОМЕР_3 , відкриті у ПАТ «Промінвестбанк».

Номер рахунку, на який здійснювалось перерахування коштів, вказувався у відповідних договорах про надання траншу та у заявках на видачу коштів, наданих після підписання кожного з договорів про видачу траншів.

Кредитний договір, додаткові угоди до нього, договори про надання траншу, заявки на видачу коштів підписувались директором відповідача Адаменко Д.А. та скріплювались печаткою відповідача.

2.7. Пунктом 1 договору про внесення змін № 20-3782/2-1-28122015 від 28.12.2015 до кредитного договору, та в пунктом 1 договору про внесення змін № 20-3782/2-1-28122015/т1 від 28.12.2015 до договору про надання траншу № 20-2600/2-1 від 31.10.2014, сторони зафіксували, що банк в межах ліміту кредитної лінії надав позичальнику транш №2 в розмірі 857 483 266,41 грн.

У пункті 2 договору про внесення змін № 20-3782/2-1-28122015/т1 від 28.12.2015 до договору про надання траншу №20-2600/2-1 від 31.10.2014 в межах встановленого ліміту кредитування по кредитному договору про відкриття кредитної лінії №20-3782/2-1 під 05.11.2012 встановлено, що кінцевим терміном повернення кредиту, наданого в межах цього траншу № 2, є 26.02.2016.

2.8. Разом з цим, матеріали кредитної справи (в тому числі кредитний договір, додаткові угоди та договори про надання траншів) вилучені у позивача на підставі ухвали Соломянського районного суду м. Києва від 10.10.2016 про надання дозволу на вилучення у ПАТ «Промінвестбанк» кредитної справи, що підтверджується протоколом тимчасового доступу до речей та документів від 09.11.2016.

Зазначені оригінали, як на час розгляду справи у суді першої інстанції, так і на час розгляду справи у суді апеляційної інстанції перебувають у Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі Генеральної прокуратури України, якою було підтверджено факт наявності оригіналів Кредитного договору зі всіма додатками, договорів про надання траншу та надано належним чином засвідчені копії цих документів.

2.9. Крім того, під час розгляду даної справи у суді першої інстанції, місцевим господарським судом, ухвалою суду від 08.08.2016 призначено у справі № 911/1348/16 судову експертизу документів фінансово-кредитних операцій та зупинено провадження у справі № 911/1348/16.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.10.2016 ухвалу господарського суду Київської області від 08.08.2016 у справі № 911/1348/16 скасовано, а справу передано до господарського суду Київської області для розгляду по суті.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.12.2016 у задоволенні заяви ТОВ «ГК «Газовий Альянс» про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного господарського суду від 05.10.2016 у справі № 911/1348/16 відмовлено, постанову Київського апеляційного господарського суду від 05.10.2016 у справі № 911/1348/16 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 07.02.2017 постанову Київського апеляційного господарського суду від 05.10.2016 у справі № 911/1348/16 скасовано, справу № 911/1348/16 передано на новий розгляд до Київського апеляційного господарського суду.

Постановою Вищого господарського суду України від 07.03.2017 ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 14.12.2016 у справі № 911/1348/16 залишено без змін.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.04.2017 ухвалу господарського суду Київської області від 08.08.2016 у справі № 911/1348/16 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 18.07.2017 постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.04.2017 та ухвалу господарського суду Київської області від 08.08.2016 у справі № 911/1348/16 скасовано, а справу передано на розгляд господарського суду Київської області.

2.10. Також, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Господарського суду міста Києва, резолютивну частину якого залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.06.2018 та постановою Верховного суду у справі № 910/21156/16, позов ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до Компанії Остексперт Лімітед, ТОВ «Інвінтум», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ТОВ «ГК «Газовий альянс» про звернення стягнення на предмет застави 280 227 000,00 грн, задоволено повністю.

Судові рішення мотивовані тим, що позовні вимоги є обґрунтованими, оскільки факт невиконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором № 20-3782/2-1 від 05.11.2012 є доведеним та не спростований відповідачами, здійснений позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором є обґрунтованим та правильним, а такий спосіб захисту порушеного права заставодержателя, як визнання права власності на предмет забезпечувального обтяження, чітко встановлений положеннями Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який є спеціальним для застосування до спірних правовідносин. За висновком судів дотримання обтяжувачем положень статей 27, 29 зазначеного Закону, якими встановлений позасудовий порядок звернення стягнення на предмет застави, щодо надіслання боржнику та іншим обтяжувачам повідомлень про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, про намір набути право власності на предмет забезпечувального обтяження та щодо реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не може розглядатися як обов`язкова передумова для звернення до суду з вимогою про визнання за заставодержателем права власності на предмет обтяження, а невиконання вказаних вимог - як безумовна підстава для відмови у позові у частині вимог про визнання права власності на предмет забезпечувального обтяження.

У зв`язку із задоволенням позовної вимоги про звернення стягнення на предмет застави шляхом визнання права власності місцевий господарський суд, з яким погодилися і суди апеляційної та касаційної інстанцій задовольнив, і похідну від неї вимогу про зобов`язання відповідача-2 виконати безумовну облікову операцію переказу 5601493 простих іменних акцій бездокументарної форми існування ISIN UA , емітентом яких є Приватне акціонерне товариство «Пласт», з депозитарного рахунку у цінних паперах Компанії Остексперт лімітед, відкритий у депозитарній установі - Товаристві з обмеженою відповідальністю «Інвінтум», на рахунок у цінних паперах позивача у справі.

Крім того, при розгляді справи №910/21156/16 судами встановлено, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином, що підтверджується наданим позивачем до справи меморіальними ордерами, платіжними дорученнями та виписками з особового рахунку боржника. На виконання умов кредитного договору позивач - ПАТ «Промінвестбанк» видало ТОВ «ГК «Газовий Альянс» кредитні кошти у сумі 50 000 000,00 доларів США та 2 643 854 599,92 грн. Факт надання позивачем суми кредиту у зазначеному розмірі відповідачами у справі не спростований.

При цьому, ТОВ «ГК «Газовий Альянс» повернуло кредитні кошти у розмірі: 50 000 000,00 доларів США та 1 786 371 333,51 грн, що позивачем не заперечується. Відповідно судами встановлено, що сума не повернутих коштів становить 857 483 266,41 грн.

Наявність зазначеної суми заборгованості було зафіксовано сторонами в межах встановленого ліміту кредитування по кредитному договору також у пункті 1 договору про внесення змін № 20-3782/2-1-28122015 від 28.12.2015 до кредитного договору, та в пункті 1 договору про внесення змін № 20-3782/2-1-28122015/т1 від 28.12.2015 до договору про надання траншу № 20-2600/2-1 від 31.10.2014.

У пункті 2 договору про внесення змін № 20-3782/2-1-28122015/т1 від 28.12.2015 до договору про надання траншу №20-2600/2-1 від 31.10.2014 в межах встановленого ліміту кредитування по кредитному договору про відкриття кредитної лінії №20-3782/2-1 під 05.11.2012 встановлено, що кінцевим терміном повернення кредиту, наданого в межах цього траншу № 2, є 26.02.2016.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції у справі № 910/21156/16, суд касаційної інстанції дійшов до висновку, що факт невиконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором № 20-3782/2-1 від 05.11.2012 є доведеним та не спростований відповідачами, а здійснений позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором у сумі 1 045 264 143,54 грн, з яких:

- 857 483 266,41 грн - заборгованість за кредитом;

- 138 710 272,21 грн - заборгованість за процентами;

- 38 141 605,40 грн - пеня за несвоєчасно сплаченим кредитом;

- 6 208 267,56 грн - пеня за несвоєчасно сплаченими процентами;

- 107 033,17 грн - сума збільшення заборгованості за процентами із застосуванням індексу інфляції;

- 2 600 564,00 грн - 3% за кредитом;

- 463 134,79 грн - 3% за процентами;

- 1 550 000,00 грн - сума штрафу відповідно до пунктів 5.5. або 10.4. кредитного договору

є обґрунтованим та правильним, у зв`язку з чим правильно задовольнили позовну вимогу про звернення стягнення на заставне майно, що є предметом застави за договором застави акцій № 20-3782/3-1 від 05.11.2012 в рахунок погашення заборгованості ТОВ «ГК «Газовий Альянс» за кредитним договором шляхом визнання за ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» права власності на 5 601 493 простих іменних акцій.

2.11. Станом на дату звернення позивача до суду з даним позовом строк повернення усіх кредитних коштів та процентів за кредитним договором настав.

3. Короткий зміст рішення місцевого суду

3.1. Рішенням Господарського суду Київської області від 24.01.2018 у справі №911/1348/16 позов задоволено.

Стягнуто з ТОВ «ГК «Газовий Альянс» на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» 857 483 266,41 грн заборгованість за кредитом, 138 710 272,21 грн заборгованості за процентами, 38 141 605,40 грн пені за несвоєчасно сплаченим кредитом, 6 208 267,56 грн пені за несвоєчасно сплаченими процентами, 107 033,17 грн інфляційне нарахування на заборгованість по процентах, 2 600 564,00 грн 3% по кредиту, 463 134,79 грн. 3% по процентах, 1 550 000,00 грн штрафу та 206 700,00 грн судового збору.

3.2. Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд виходив з того, що матеріалами справи підтверджується отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі 50 000 000,00 доларів США, які було погашено останнім у повному обсязі. То отримання у гривні кошти в розмірі 2 643 854 599,92 грн, які відповідачем погашені лише частково на суму 1 786 371 333,51 грн, в результаті чого станом на 04.04.2016 (дата звернення до суду із даним позовом) у відповідача існує заборгованість перед позивачем у розмірі 857 483 266,41 грн.

При цьому, суд першої інстанції вказав, що кредитний договір з договорами про внесення змін та договорами про надання траншу не визнано судом недійсними, не розірвано в установленому законодавством порядку, відповідачем не надано доказів, які б свідчили про підробку позивачем зазначених договорів, так само як і рішень загальних зборів учасників відповідача та заявок про надання траншів, які підписані директором відповідача та скріплені печаткою підприємства. Отже, доводи відповідача відносно того, що кредитний договір з договорами про внесення змін та договорами про надання траншу ним не укладався, кошти не отримувались, а про існування вимог у позивача до відповідача йому стало відомо лише після отримання копії даної позовної заяви, спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів

4.1. Не погоджуючись з прийнятим рішенням, 25.04.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю «ГК «Газовий Альянс» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову в позові.

4.2. В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник вказав, що місцевий господарський суд, не повно та не об`єктивно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав правової оцінки наявним у матеріалах справи доказам, а тому, на думку скаржника, таке рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню.

4.3. Скаржник зазначає, що висновок суду про отримання відповідачем 2 643 854 599,92 грн не відповідає дійсним обставинам, оскільки позивачем не було доведено факту перерахування грошових коштів на рахунок відповідача за умовами кредитного договору, а долучені позивачем виписки не містять інформації про переказ вказаних коштів. При цьому, скаржник звертає увагу суду, що ці виписки були надані з програми АБС Б-2, яка була затверджена у позивача 21.12.2016 № 97 (після подачі позову), що виключає можливість встановити факт зарахування коштів на існуючі рахунки відповідача.

4.4. На думку апелянта, судом першої інстанції було грубо порушено норми процесуального права та розглянуто справу за копіями документів, а висновки стосовно того, що підтвердження Спеціалізованою антикорупційною прокуратурою Генеральної прокуратури України (надалі - САП) факт наявності оригіналів матеріалів кредитної справи не може слугувати доказом ідентичності копій поданих банком та тих оригіналів, які знаходяться в САП. Оригінали вказаних документів судом не досліджувались.

4.5. Місцевим господарським судом неправомірно було прийнято, як належний доказ у даній справі, поданий позивачем звіт ТОВ «Крестон Джі Сі Джі Аудит» про результати аналізу господарських операцій між ПАТ «Промінвестбанк» та ТОВ «ГК «Газовй Альянс» від 15.01.2018, оскільки такий не було направлено відповідачу, що порушує право відповідача .

Разом з тим, суд першої інстанції залишив без задоволення клопотання відповідача про витребування вибіркових виписок з рахунків позивача НОМЕР_4 про списання кредитних коштів у гривні та вибіркової виписки з рахунку відповідача № НОМЕР_2.

5. Доводи учасників справи щодо апеляційної скарги

5.1. У відзиві на апеляційну скаргу, позивач проти задоволення скарги заперечив, мотивуючи тим, що доводи, викладені у апеляційній скарзі, не відповідають фактичним обставинам, суперечать вимогам чинного законодавства та ґрунтуються на припущеннях відповідача, а рішення місцевого суду від 24.01.2018 прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з чим, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

6. Надходження апеляційної скарги та її розгляд апеляційним судом

6.1. У квітні 2019 року відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення місцевого суду від 24.01.2018 у справі №911/1348/16.

6.2. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 25.03.2018 для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Коротун О.М., судді Гаврилюк О.М., Сулім В.В.

6.3. Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.03.2018 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ГК «Газовий Альянс» на рішення Господарського суду Київської області від 24.01.2018 у справі № 911/1348/16 залишено без руху, у зв`язку з порушенням вимог, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 258 ГПК України.

6.4. Через канцелярію Київського апеляційного господарського суду від відповідача 28.03.2018 надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано належні докази сплати судового збору у розмірі 310 050,00 грн.

6.5. Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.04.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ГК «Газовий Альянс» на рішення Господарського суду міста Києва від 24.01.2018 у справі № 911/1348/16. Ухвалою від 27.04.2018 справу призначено до розгляду.

6.6. Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції склад колегії суддів змінювався, розгляд справи відкладався.

6.7. 25.06.2018 на виконання Указу Президента України №454/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах», яким ліквідовано Київський апеляційний господарський суд, утворено Північний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Київську, Сумську, Черкаську, Чернігівську області та місто Київ.

Частиною 5 ст. 31 ГПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018 в газеті «Голос України» №185 (6940) опубліковано повідомлення голови Північного апеляційного господарського суду про початок роботи новоутвореного суду. Зважаючи на викладене, Київський апеляційний господарський суд припинив здійснення правосуддя.

Відповідно до акту прийняття-передачі судової справи від 02.10.2018 справу №911/1348/16 передано до Північного апеляційного господарського суду.

6.8. Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2018 апеляційну скаргу відповідача передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.

6.9. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2018 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ГК «Газовий Альянс» на рішення Господарського суду міста Києва від 24.01.2018 у справі № 911/1348/16 прийнято до провадження у визначеному складі колегії суддів та призначено до розгляду.

6.10. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2019 відмовлено у задоволенні заяви представника позивача адвоката Дацьків А.І. про відвів суддів Скрипки І .М . та Михальської Ю.Б. у даній справі. Справу №911/1348/16 передано для визначення автоматизованою системою у відповідності до ст. 32 ГПК України судді, який має вирішити питання про відвід, заявлений представником позивача.

6.11. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.01.2019 у складі колегії суддів: головуючого судді Грека Б.М. суддів Остапенка О.М., Отрюха Б.В. відмовлено у задоволенні заяви позивача про відвів суддів Скрипки І.М. та Михальської Ю.Б. від розгляду справи №911/1348/16. Справу повернуто колегії суддів.

6.12. Під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, суд залишив без розгляду клопотання скаржника про витребування доказів (витребування у САП матеріали кредитної справи). Також судом апеляційної інстанції відмовлено у задоволенні клопотання відповідача в частині прийняття доказів: висновку експертизи № 101/17 від 13.10.2017 та висновку експертизи №8-4/1991 від 21.09.2017. В частині клопотання відповідача про долучення до матеріалів справи висновку експертизи № 12-3/1 від 19.02.2018 - задоволено (протокол судового засідання від 23.05.218, головуючий суддя Коротун О.М. судді Гаврилюк О.М., Сулім В.В., том 11 а.с. 148-154).

Також, судом апеляційної інстанції відмовлено у задоволенні клопотань відповідача про витребування доказів (витребування у САП матеріали кредитної справи), про призначення економічної експертизи (щодо розміру заборгованості) та про призначення почеркознавчої експертизи (щодо відповідності підпису) (протокол судового засідання від 19.09.2018, головуючий суддя Руденко М.А. судді Кропивна Л.В, Дідиченко М.А., том 12 а.с. 83-85).

У судовому засіданні 18.04.2019 судом апеляційної інстанції відхилено заяву відповідача про забезпечення доказів (витребування у ДФС інформації про відкриті рахунки ТОВ «ГК «Газовий Альянс»), оскільки заявником не доведено неможливості отримання довідки (витребуваної інформації) на власний запит (протокол судового засідання від 18.04.2019, головуючий суддя Скрипка І.М. судді Михальська Ю.Б., Тищенко А.І., том 12 а.с. 255-256).

У судовому засіданні 23.05.2019 судом апеляційної інстанції відхилено клопотання відповідача про виключення документів із числа доказів, оскільки таке клопотання заявлено передчасно, розгляд апеляційної скарги по суті не було розпочато, перевірка доказами не відбувалася (протокол судового засідання від 23.05.2019, головуючий суддя Скрипка І.М. судді Михальська Ю.Б., Тищенко А.І., том 13 а.с. 25-26).

У судовому засіданні 20.06.2019 судом апеляційної інстанції відхилено клопотання відповідача про залучення Компанії Остексперт Лімітед у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на сторні відповідача з підстав необґрунтованості. Щодо подано відповідачем клопотання про долучення до матеріалів справи висновку експерта №50 від 13.03.2019 за результатами проведення судової-економічної експертизи, судова колегія вирішила, що, оскільки вказаний документ поданий до суду через канцелярію суду та він знаходиться у матеріалах справи, оцінка відповідному висновку буде надана судом в остаточному процесуальному документі у справі. Клопотання відповідача про призначення у даній справі судової почеркознавчої експертизи підпису заявок на отримання кредитних коштів та забезпечення доказів залишено без задоволення (протокол судового засідання від 20.06.2019, головуючий суддя Скрипка І.М. судді Михальська Ю.Б., Тищенко А.І., том 13 а.с. 34-37).

6.13. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.06.2019 задоволено заяву суддів Скрипки І.М., Михальської Ю.Б., Тищенко А.І. про самовідвід у справі №911/1348/16.

Передано справу №911/1348/16 для визначення автоматизованою системою у відповідності до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України нового складу суду.

6.14. Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №911/1348/16 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Смірнова Л.Г., судді: Пономаренко Є.Ю., Дідиченко М.А.

6.15. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2019 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ГК «Газовий Альянс» у справі №911/1348/16 прийнято до провадження визначеним складом суду.

6.16. Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду у зв`язку з перебуванням суддів Пономаренко Є.Ю. та Дідиченко М.А. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі №911/1348/16 колегію суддів у складі: головуючий суддя - Смірнова Л.Г. судді - Сулім В.В., Кропивна Л.В.

6.17. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.08.2019 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ГК «Газовий Альянс» прийнято до провадження визначеним складом суду.

6.18. 22.08.2019 від позивача та 24.09.2019 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгруп Фактор» до Північного апеляційного господарського суду надійшли заяви про замінну позивача його правонаступником у порядку ст. 52 Господарського процесуального кодексу України.

6.19. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.09.2019 задоволено заяву Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгруп Фактор» про заміну позивача у справі на його правонаступника.

Замінено позивача у справі № 911/1348/16 - Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгруп Фактор» (49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, будинок 1 А, офіс 702, ).

6.20. У судове засідання 21.10.2019 з`явилися представники позивача та відповідача.

6.21. Представник відповідача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги на підставі доводів, зазначених у ній, просив її задовольнити, рішення місцевого суду від 24.01.2018 у справі №911/1348/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Разом з тим, у судовому засіданні 21.10.2019 скаржником були заявлені клопотання про оголошення у даній справі перерви для надання можливості отримати відповідь від позивача на запит позивача щодо отримання додаткових доказів у даній справі.

Також скаржником заявлено клопотання про витребування у позивача, як нового кредитора, всі виписки по зарахуванню грошових коштів по додатковій угоді від 28.12.2015, оскільки йому було передано всі документи по 326 рахунку.

Крім того, скаржником звернуто увагу суду на те, що судом не було розглянуто клопотання відповідача про виключення документів із числа доказів, що було подане до суду 15.05.2019.

6.22. Представники позивача заперечили проти доводів, викладених у апеляційній скарзі, на підставі доводів, зазначених у відзиві на скаргу та письмових поясненнях, просили у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Щодо заявлених клопотань, представники позивача заперечили та просили суд відмовити в їх задоволенні, оскільки вважають, що такими діями скаржник намагається затягнути розгляд даної справи. При цьому, в матеріалах справи містяться всі необхідні докази для прийняття рішення у даній справі. До того ж, на вимогу суду апеляційної інстанції, позивачем додатково надавалися виписки за період з 05.11.2012 по 04.04.2016.

6.23. Колегія суддів відмовляє у задоволенні клопотань про оголошення перерви та витребування додаткових доказів - всіх виписок по зарахуванню грошових коштів по додатковій угоді від 28.12.2015, оскільки матеріали справи містять всі необхідні докази для прийняття рішення у даній справі. При цьому, судом враховано, що позивач під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції на вимогу суду, додатково надав виписки за період з 05.11.2012 по 04.04.2016 (додаток №1 до справи № 911/1348/16). Скаржник не обґрунтував суду, які саме обставини мають підтвердити чи спростувати витребувані ним докази. На переконання колегії суддів, представник відповідача зловживає своїми процесуальними правами, що спрямовані на затягування розгляду справи.

Крім того, судова колегія відмовляє у задоволенні клопотання скаржника про виключення документів із числа доказів, що було подане до суду 15.05.2019, оскільки у відповідності до приписів ч. 11 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, у разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, особа, яка подала цей документ, може просити суд до закінчення підготовчого засідання виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів.

Отже, колегія суддів звертає увагу на те, що право просити виключити документ з числа доказів надано особі, яка подала документ, а не іншій особі. Скаржник у своєму клопотанні про виключення з числа доказів, просить суд виключити з числа доказів документи, які подано позивачем, а не відповідачем.

6.24. У судовому засідання 21.10.2019 представником відповідача заявлено відвід всьому складу суду, головуючому судді - Смірновій Л.Г. суддям - Суліму В.В., Кропивнів Л.В. Заява обґрунтована тим, що вказана колегія суддів безпідставно та необґрунтовано відмовила у задоволенні клопотань скаржника, що викликає сумніви в неупередженості суддів та на думку заявника є підставою для відводу.

Ухвалою суду від 21.10.2019 заяву ТОВ «ГК «Газовий Альянс» про відвід колегії суддів, головуючого судді - Смірнової Л.Г. суддів - Суліма В.В., Кропивної Л.В. від розгляду справи № 911/1348/16 залишено без розгляду.

7. Джерела права й акти їх застосування

7.1 Господарський кодекс України

Згідно з ч. 1,2,7 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

7.2. Цивільний кодекс України

Згідно з ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з положеннями статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 3 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Частина перша статті 612 Цивільного кодексу України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

7.3. Постанова Правління Національного банку України від 17.06.2004 № 280 «Про затвердження Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України та Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України» (яка діяла під час надання кредиту, надалі - Інструкція)

Відповідно до Інструкції, короткострокові та довгострокові кредити, надані суб`єктам господарювання, обліковуються на рахунках 2062 та 2063 відповідно до терміну кредитування. За дебетом даних рахунків банки повинні відображати надані позичальникам суми кредитів, за кредитом отримані суми погашення.

7.4. Постанова Правління Національного банку України «Про затвердження Положення про організацію операційної діяльності в банках України» від 18.06.2003 року № 254 (надалі - Положення № 254)

У відповідності до Положення № 254, клієнтськими рахунками вважаються особові рахунки, за якими обліковуються кошти клієнтів банку. До клієнтських рахунків належать кореспондентські, поточні (у тому числі рахунки за спеціальним режимом їх використання) та вкладні (депозитні) рахунки. Внтурішньобанківськими рахунками є усі інші рахунки аналітичного обліку, що не належать до клієнтських рахунків.

7.5. Господарський процесуальний кодекс України.

За приписами частин 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Аналогічна норма міститься у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За визначенням частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У відповідності до ч. 1, 2, 4 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Згідно з ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

7.6. Практика Європейського суду з прав людини як джерело права

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс-Матеос проти Іспанії» від 23.06.1993).

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

У Рекомендаціях R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на удосконалення судової системи, наголошується на тому, що суд повинен, принаймні в ході попереднього засідання, а якщо можливо, і протягом всього розгляду, відігравати активну роль у забезпеченні швидкого судового розгляду, поважаючи при цьому права сторін, в тому числі і їх право на неупередженість. Зокрема, він повинен володіти повноваженнями proprio motu, щоб вимагати від сторін пред`явлення таких роз`яснень, які можуть бути необхідними; вимагати від сторін особистої явки, піднімати питання права; вимагати показань свідків, принаймні в тих випадках, коли мова йде не тільки про інтереси сторін, що беруть участь у справі, тощо. Такі повноваження повинні здійснюватися в межах предмета розгляду.

Обов`язок доказування, встановлений статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

До того ж, суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до статті 2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 33 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б. В. проти Нідерландів» від 27.10.1993).

Відповідно до п.41 Доповіді, схваленої Венеційською Комісією на 86 -му пленарному засіданні (Венеція, 25- 26 березня 2011 року), «Верховенство права» одним з обов`язкових елементів поняття «верховенство права» є юридична визначеність.

Згідно з п.44, даної Доповіді принцип юридичної визначеності є істотно важливим для питання довіри до судової системи та верховенства права. Він є істотно важливим також і для плідності бізнесової діяльності, з тим щоб генерувати розвиток та економічний поступ. Аби досягти цієї довіри, держава повинна зробити текст закону (the law) легко доступним. Вона також зобов`язана дотримуватись законів (the laws), які запровадила, і застосовувати їх у передбачуваний спосіб та з логічною послідовністю. Передбачуваність означає, що закон має бути, за можливості, проголошений наперед - до його застосування, та має бути передбачуваним щодо його наслідків: він має бути сформульований з достатньою мірою чіткості, аби особа мала можливість скерувати свою поведінку.

Згідно п. 46 Доповіді юридична визначеність вимагає, щоб юридичні норми були чіткими і точними та спрямованими на забезпечення того, щоб ситуації та правовідносини залишались передбачуваними. Зворотна дія [юридичних норм] також суперечить принципові юридичної визначеності, принаймні у кримінальному праві (ст. 7 ЄКПЛ), позаяк суб`єкти права повинні знати наслідки своєї поведінки; але це також стосується і цивільного та адміністративного права - тієї мірою, що негативно впливає на права та законні інтереси [особи]. На додаток, юридична визначеність вимагає дотримання принципу res judicata. Остаточні рішення судів національної системи не повинні бути предметом оскарження. Юридична визначеність також вимагає, щоб остаточні рішення судів були виконані. У приватних спорах виконання остаточних судових рішень може потребувати допомоги з боку державних органів, аби уникнути будь-якого ризику «приватного правосуддя», що є несумісним з верховенством права. Системи, де існує можливість скасовувати остаточні рішення, не базуючись при цьому на безспірних підставах публічного інтересу, та які допускають невизначеність у часі, несумісні з принципом юридичної визначеності.

Згідно п. 50 Доповіді існування суперечливих рішень, що їх виніс верховний чи конституційний суд, у будь-якому разі є несумісним із принципом юридичної визначеності. Тому вимагається, щоб суди, особливо вищих інстанцій, запроваджували механізми, що надають можливість уникати суперечливості та забезпечувати узгодженість їхньої судової практики.

Відповідно до п.72 рішення Європейського Суду з прав людини від 25.07.2002 у справі «Совтрансавто-Холдинг» проти України» (заява N48553/99) зазначено: «Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики право на справедливий судовий розгляд, гарантований статтею 6 параграфа 1, повинно тлумачитися в світлі преамбули Конвенції (995_004), яка проголошує верховенство права як елемент спільної спадщини держав-учасниць. Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.»

Посилання, що одним із основних аспектів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким іншим рішенням суду мається міститься і у справах Європейського суду з прав людини «Брумареску проти Румунії», «Салов проти України» та інші.

Відповідно до п.48 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» від 3 липня 2014 року, остаточне 17.11.2014: «Більше того, принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (див. рішення у справах «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, п. 25, від 18 липня 2006 року, та «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine), заява № 42310/04, п. 280, від 21 квітня 2011 року).».

8. Позиція апеляційного суду

8.1. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

8.2. Як вірно встановлено місцевим господарським судом та перевірено апеляційним господарським судом, виконання зобов`язань позивача підтверджується наявними в матеріалах справи меморіальними ордерами, платіжними дорученнями та довідками про рух коштів за період з 05.11.2012 року по 15.11.2017 року по рахунках НОМЕР_1 , НОМЕР_2 або НОМЕР_3 .

Відповідно до Інструкції про застосування плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженої постановою Правління НБУ від 17.06.2004 № 280 (яка діяла під час надання кредиту), короткострокові та довгострокові кредити, надані суб`єктам господарювання, обліковуються на рахунках 2062 та 2063 відповідно до терміну кредитування. За дебетом даних рахунків банки повинні відображати надані позичальникам суми кредитів, за кредитом отримані суми погашення.

У відповідності до постанови Правління НБУ «Про затвердження Положення про організацію операційної діяльності в банках України» від 18.06.2003 року № 254, клієнтськими рахунками вважаються особові рахунки, за якими обліковуються кошти клієнтів банку. До клієнтських рахунків належать кореспондентські, поточні (у тому числі рахунки за спеціальним режимом їх використання) та вкладні (депозитні) рахунки. Внтурішньобанківськими рахунками є усі інші рахунки аналітичного обліку, що не належать до клієнтських рахунків.

Надані позивачем виписки по рахунках 2062 та 2063, відкритих у ПАТ «Промінвестбанк» на ім`я відповідача, підтверджують видачу кредитних коштів та їх подальше перерахування на поточні рахунки відповідача, що повністю відповідає умовам видачі кредиту, зазначеним у кредитному договорі.

Меморіальні ордери та платіжні доручення за кредитними операціями в межах кредитного договору використовували вищезазначену кореспонденцію рахунків. У них було зазначено «Дебет рахунку 2062…» та «Кредит рахунку 2600….». Тобто, дана операція відображала перерахування кредитних коштів на поточний рахунок відповідача згідно з кредитним договором з одночасним відображенням заборгованості за кредитом по рахунку 2062 (або 2063).

Наведене спростовує твердження скаржника щодо неотримання ним кредитних коштів на поточні рахунки відповідача, відкриті в ПАТ «Промінвестбанк», за умовами кредитного договору.

Колегія суддів звертає увагу, що договором про внесення змін № 20-3782/2-1-28122015 від 28.12.2015 до кредитного договору сторонами зафіксовано, що відповідно до п. 2.1 кредитного договору, відповідачу надано кредит шляхом відкриття траншевої не відновлювальної кредитної лінії зі встановленням максимального ліміту кредитної лінії у розмірі 857 483 266,41 грн. Строк дії ліміту кредитної лінії по 26.02.2016 року. При цьому, строк кредитування, встановлений у межах кожного окремого траншу повинен закінчуватися та бути повернутим не пізніше дати, вказаної у цьому пункті договору (п. 2.5 кредитного договору в редакції договору про внесення змін № 20-3782/2-1-28122015 від 28.12.2015 року).

Як вбачається із виписок, наданих позивачем, та не заперечується відповідачем, кредит, наданий відповідачу у розмірі 50 000 000,00 доларів США було погашено у повному обсязі.

Надані у гривні кошти в розмірі 2 643 854 599,92 грн відповідачем погашені лише частково на суму 1 786 371 333,51 грн, в результаті чого станом на 04.04.2016 (дата звернення до суду із даним позовом) у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 857 483 266,41 грн.

Відповідач свого контррозрахунку, ані під час розгляду справи у суді першої інстанції, ані під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, суду не подавав, вказуючи, що матеріали справи не підтверджують отримання ним кредиту в гривні.

Однак, колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується із такими доводами скаржника, оскільки, як було зазначено вище, матеріали справи підтверджують видачу позивачем відповідачу на виконання умов кредитного договору 50 000 000 доларів США та 2 643 854 599,92 грн.

До того ж, як вірно вказав суд першої інстанції, кредитний договір з договорами про внесення змін та договорами про надання траншу не визнано судом недійсними, не розірвано в установленому законодавством порядку, відповідачем не надано доказів, які б свідчили про підробку позивачем зазначених договорів, так само як і рішень загальних зборів учасників відповідача та заявок про надання траншів, які підписані директором відповідача та скріплені печаткою підприємства. Отже, доводи відповідача відносно того, що кредитний договір з договорами про внесення змін та договорами про надання траншу ним не укладався, кошти не отримувались, а про існування вимог у позивача до відповідача йому стало відомо лише після отримання копії даної позовної заяви, спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, також звертає увагу на ту обставину, що відповідачем здійснювалось часткове погашення кредитної заборгованості із відповідним призначенням платежу (погашення заборгованості за кредитом як у доларах, так і у гривні), що свідчить про погодження ним умов кредитного договору. Зокрема, довідкою розрахунком заборгованості по кредиту в гривні та виписками по рахунках відповідача підтверджуються, що до 05.05.2015 року ним здійснювалось регулярне погашення заборгованості за отриманим кредитом.

Станом на дату звернення позивача до суду з даним позовом строк повернення усіх кредитних коштів та процентів за кредитним договором настав.

8.3. Відповідно до п. 4.2 кредитного договору в редакції договору про внесення змін № 20-3782/2-1-28122015 від 28.12.2015 розмір процентів за користування кредитом встановлено наступним чином: 23% річних, за кредитом наданим у гривні, починаючи з 11.05.2015 по 27.12.2015; 18% річних, починаючи з 28.12.2015 по 24.02.2016; 23% річних, починаючи з 25.02.2016. Розмір процентів за неправомірне користування кредитом встановлюється у розмірі: 23% річних, за кредитом наданим у гривні, починаючи з 28.12.2015 по 24.02.2016; 28% річних, з 25.02.2016 по дату остаточного погашення кредиту.

Позивач просить стягнути з відповідача 138 710 272,21 грн заборгованості по процентах за користування кредитними коштами згідно розрахунку, доданого в матеріали справи.

Здійснивши перевірку розрахунку заборгованості по процентах, колегія суддів погоджується із визначеною позивачем сумою у розмірі 138 710 272,21 грн.

8.4. Пунктом 10.2 кредитного договору в редакції договору про внесення змін № 20-2597/2-1 від 31.10.2014 сторонами погоджено, що за несвоєчасне повернення сум кредиту та/або несвоєчасну сплату плати за кредит відповідач сплачує пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення.

Згідно п. 10.4 кредитного договору в редакції договору про внесення змін № 20-2597/2-1 від 31.10.2014, за невиконання прийнятих на себе зобов`язань, відповідач сплачує штраф у наступних розмірах: 1 % від розміру ліміту кредитної лінії за кожне порушення п.п. 8.2.8, 8.2.10 цього договору (неналежне повідомлення про зміну або втрату предмету забезпечення, зміна реквізитів); 5% від розміру ліміту кредитної лінії за кожне порушення п. 8.2.6 цього договору (внесення змін до договорів застави); 10 000,00 грн. за кожне порушення п. 8.2.2 договору (надання балансу); 150 000,00 грн. за кожен випадок невиконання зобов`язання, що передбачено п.п. 2.5, 4.3, 6.1, 6.2 цього договору та п. 5 договору про надання траншу.

Довідкою-розрахунком штрафу, наданим позивачем, підтверджується 37 випадків порушення відповідачем умов кредитного договору, що становить 1 550 000,00 грн штрафу. Відповідачем зазначені випадки порушення умов кредитного договору не спростовані.

Відповідно до наданих позивачем розрахунків станом на 04.04.2016 (дата подання позовної заяви) нарахована пеня за несвоєчасно сплаченим кредитом становить 38 141 605,40 грн за період з 27.02.2016 по 03.04.2016; нарахована пеня за несвоєчасно сплаченими процентами становить 6 208 267,56 грн за період з 05.01.2016 по 03.04.2016, штраф відповідно до п.п. 5.5 або 10.4 кредитного договору 1 550 000,00 грн.

Відповідно до наданих позивачем розрахунків станом на 04.04.2016 (дата подання позовної заяви) інфляційне нарахування на заборгованість по процентах становить 107 033,17 грн за січень 2016 року; 3% по кредиту становить 2 600 564,00 грн за період з 27.02.2016 по 03.04.2016; 3% по процентах становить 463 134,79 грн за період з 05.01.2016 по 03.04.2016.

Перевіривши вказані розрахунки позивача, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає їх арифметично вірними та обґрунтованими, а тому правомірно задоволені судом першої інстанції.

Скаржником, вказані розрахунки заборгованості не спростовані, належними та допустимими доказами, в матеріалах справи такі докази відсутні.

8.5. Судова колегія звертає увагу на те, що вказані вище обставини, вже досліджувалися Господарським судом міста Києва, Київським апеляційним господарським судом та Верховним Судом у справі №910/21156/16 позов ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до Компанії Остексперт Лімітед, ТОВ «Інвінтум», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ТОВ «ГК «Газовий альянс» про звернення стягнення на предмет застави 280 227 000,00 грн, а тому у відповідності до приписів ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, встановлені обставини у судових рішеннях у вказаній справі є преюдиційними.

Так, рішенням Господарського суду міста Києва, резолютивну частину якого залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.06.2018 та постановою Верховного суду у справі № 910/21156/16 задоволено повністю позов про звернення стягнення на предмет застави 280 227 000,00 грн.

При розгляді справи №910/21156/16 судами встановлено, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином, що підтверджується наданим позивачем до справи меморіальними ордерами, платіжними дорученнями та виписками з особового рахунку боржника. На виконання умов кредитного договору позивач - ПАТ «Промінвестбанк» видало ТОВ «ГК «Газовий Альянс» кредитні кошти у сумі 50 000 000,00 доларів США та 2 643 854 599,92 грн. Факт надання позивачем суми кредиту у зазначеному розмірі відповідачами у справі не спростований.

При цьому, ТОВ «ГК «Газовий Альянс» повернуло кредитні кошти у розмірі: 50 000 000,00 доларів США та 1 786 371 333,51 грн, що позивачем не заперечується. Відповідно судами встановлено, що сума не повернутих коштів становить 857 483 266,41 грн.

Наявність зазначеної суми заборгованості було зафіксовано сторонами в межах встановленого ліміту кредитування по кредитному договору також у пункті 1 договору про внесення змін № 20-3782/2-1-28122015 від 28.12.2015 до кредитного договору, та в пункті 1 договору про внесення змін № 20-3782/2-1-28122015/т1 від 28.12.2015 до договору про надання траншу № 20-2600/2-1 від 31.10.2014.

У пункті 2 договору про внесення змін № 20-3782/2-1-28122015/т1 від 28.12.2015 до договору про надання траншу №20-2600/2-1 від 31.10.2014 в межах встановленого ліміту кредитування по кредитному договору про відкриття кредитної лінії №20-3782/2-1 під 05.11.2012 встановлено, що кінцевим терміном повернення кредиту, наданого в межах цього траншу № 2, є 26.02.2016.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції у справі № 910/21156/16, суд касаційної інстанції дійшов до висновку, що факт невиконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором № 20-3782/2-1 від 05.11.2012 є доведеним та не спростований відповідачами, а здійснений позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором у сумі 1 045 264 143,54 грн, з яких:

- 857 483 266,41 грн - заборгованість за кредитом;

- 138 710 272,21 грн - заборгованість за процентами;

- 38 141 605,40 грн - пеня за несвоєчасно сплаченим кредитом;

- 6 208 267,56 грн - пеня за несвоєчасно сплаченими процентами;

- 107 033,17 грн - сума збільшення заборгованості за процентами із застосуванням індексу інфляції;

- 2 600 564,00 грн - 3% за кредитом;

- 463 134,79 грн - 3% за процентами;

- 1 550 000,00 грн - сума штрафу відповідно до пунктів 5.5. або 10.4. кредитного договору

є обґрунтованим та правильним, у зв`язку з чим правильно задовольнили позовну вимогу про звернення стягнення на заставне майно, що є предметом застави за договором застави акцій № 20-3782/3-1 від 05.11.2012 в рахунок погашення заборгованості ТОВ «ГК «Газовий Альянс» за кредитним договором шляхом визнання за ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» права власності на 5 601 493 простих іменних акцій.

8.6. Колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими доводи скаржника, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права та розглянуто справу за копіями документів, оригінали яких не досліджувались.

Так, як вбачається з матеріалів справи 13.11.2018 року ухвалою Господарського суду Київської області витребувано у Першого відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів -Національного антикорупційного бюро України оригінали договору № 20-3782/2-1 від 05.11.2012 щодо надання кредитних коштів ТОВ «ГК «Газовий Альянс» та додаткових угод до нього.

Як вбачається з листа Національного антикорупційного бюро України № 0411-181/42558 від 27.11.2017, на виконання вимог ухвали суду від 13.11.2017 НАБУ повідомляє,що у зв`язку з закінченням досудового розслідування та направленням обвинувального акту до суду, Національне бюро не володіє на даний момент запитуваними господарським судом Київської області матеріалами. Вказані матеріали, зокрема договір № 20-3782/2-1 від 05.11.2012 на надання кредитних коштів ТОВ «ГК «Газовий Альянс» та додаткові угоди до нього знаходяться у розпорядженні Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України, яка підтримує державне обвинувачення у кримінальному провадженні № 0000106 від 15.02.2017 в суді.

30.11.2017 року ухвалою Господарського суду Київської області витребувано у Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України оригінали договору № 20-3782/2-1 від 05.11.2012 на надання кредитних коштів ТОВ «ГК «Газовий Альянс» додаткових угод до нього.

На виконання ухвали суду від 30.11.2017 року Спеціалізованою антикорупційною прокуратурою Генеральної прокуратури України надано до Господарського суду Київської області зет від 26.12.2017 року лист від 26.12.2017 №06-254вих17.

Вказаним листом повідомлено суд, що в матеріалах кримінального провадження, обвинувальний акт у якому 30.05.2017 року скеровано до Солом`янського районного суду м.Києва, міститься лише один примірник договору № 20-3782/2-1 від 05.11.2012 року про надання кредитних коштів ТОВ «ГК «Газовий Альянс» та додаткових угод до нього та договори про надання траншів.

У відповідності до ч.3 ст. 99 КПК України сторона кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зобов`язанні до суду надати оригінал документа. Оригіналом документа є сам документ.

Спеціалізованою антикорупційною прокуратурою направлено до Господарського суду Київської області належним чином завірену копію договору № 20-3782/2-1 від 05.11.2012 року про надання кредитних коштів ТОВ «ГК «Газовий Альянс» та додаткових угод до нього.

Отже, Спеціалізованою антикорупційною прокуратурою Генеральної прокуратури України підтверджено факт наявності у них оригіналів зазначених договорів з яких було надано суду належним чином завірені копії.

Господарський суд Київської області дослідивши копії договорів приєднаних до позовної заяви та завірені копії отримані від Спеціалізованої антикорупційної прокуратури правомірно дійшов до висновку про їх ідентичність та пересвідчився в існуванні оригіналів таких договорів.

На переконання колегії суддів, вказані документи є належними та допустимими доказами у даній справі, тоді як відповідачем не було надано суду належних та допустимих доказів того, що копії договорів наданих Спеціалізованою антикорупційною прокуратурою не є тотожними копіям, що були надані позивачем.

Посилання скаржника на ч. 6 ст. 91 ГПК України, є безпідставним, з огляду на зазначене вище та встановлення судом факту місцезнаходження оригіналів договорів та отримання належним чином завірених копій, які є належними доказами у справі.

8.7. Крім того, колегія суддів відхиляє твердження скаржника щодо порушення його прав у зв`язку з не направленням на його адресу наданого позивачем до суду звіту ТОВ «Крестон Джі Сі Джі Аудит» про результати аналізу господарських операцій між ПАТ «Промінвестбанк» та ТОВ «ГК «Газовй Альянс» від 15.01.2018

Як вбачається з матеріалів справи, 16.01.2018 року через канцелярію Господарського суду Київської області, позивачем подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи, а саме вказаного звіту. Разом з клопотанням, позивачем було додано опис вкладення у цінний лист та фіскальний чек, що підтверджують направлення звіту відповідачу.

Таким чином, матеріали справи №911/1348/16 містять підтвердження надсилання копій наданих суду доказів відповідачу у справі.

8.8. Крім того, враховуючи приписи ст. 104 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів не приймає як належні докази у даній справі долучені до матеріалів справи висновок економічної експертизи № 50 від 13.03.2013 проведений Українською експертною компанією на замовлення ОСОБА_5 (том 12 а.с.215-224) та висновок експертного дослідження № 12-3/1 від 19.02.2018 проведений Київським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром на замовлення ОСОБА_5 (том 11 а.с.125-132).

Як вбачається з вказаних висновків, вони проводились по документах, що були надані позивачем, тоді як під час розгляду справи встановлено, що оригінали договору № 20-3782/2-1 від 05.11.2012 щодо надання кредитних коштів ТОВ «ГК «Газовий Альянс» та додаткових угод до нього про надання траншів знаходяться у Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі Генеральної прокуратури України, яка підтримує державне обвинувачення у кримінальному провадженні № 0000106 від 15.02.2017 в суді.

Тобто, з поданих висновків не вбачається, що дослідження проводилось з оригіналів первинних документів. Як повідомив представник позивача у судовому засіданні, ані відповідач, ані експертні установи не зверталися до банку про надання первинних документів для проведення експертного дослідження. Матеріали даної справи № 911/1348/16 в якій знаходяться належним чином засвідчені копії договору № 20-3782/2-1 від 05.11.2012 щодо надання кредитних коштів ТОВ «ГК «Газовий Альянс» та додаткових угод до нього про надання траншів зазначеним експертним установам не направлялись.

Крім того, з висновку експертного дослідження № 12-3/1 від 19.02.2018, що проведений Київським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром взагалі не вбачається, що таке дослідження було проведено та підготовлено для подання його до суду та, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, як то передбачено ч.5 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України.

До того ж, у висновку № 12-3/1 від 19.02.2018 сам експерт вказує, що на дослідження надійшли копії документів на 15 аркушах, не упаковані, не прошнуровані. Та даний висновок експертного дослідження експерта має силу тільки в тому випадку, якщо підписи на оригіналах та копіях бухгалтерських документів, наданих на дослідження, є справжніми та належать зазначеним у документах особам (том 11 а.с.126).

Тобто, з вказаного вбачається, що оригінали договорів та первинних документів експертами не досліджувалися.

Разом з цим, як зазначалось вище, обставини надання кредитних коштів відповідачу та існування заборгованості за спірним кредитним договором встановлені судовими рішеннями у справі № 910/21156/16 та є преюдиційними у даній справі.

8.9. Таким чином, враховуючи те, що відповідачем, ані під час розгляду справи у суді першої інстанції, ані під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не було подано доказів на спростування позовних вимог та сплати заборгованості, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає правомірними висновки суду першої інстанції про задоволення позову.

9. Висновки апеляційного суду

9.1. На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення місцевого суду згідно з ст.277 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ГК «Газовий Альянс» на рішення Господарського суду Київської області від 24.01.2018 у справі №911/1348/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 24.01.2018 у справі №911/1348/16 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю «ГК «Газовий Альянс».

4. Матеріали справи №911/1348/16 повернути до Господарського суду Київської області.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 18.11.2019

Головуючий суддя Л.Г. Смірнова

Судді Л.В. Кропивна

В.В. Сулім