ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2019м. ДніпроСправа № 904/4037/19
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Флексо Прінт Плюс", м. Київ

до Приватного підприємства "ВК і К", м. Дніпро

про стягнення 166 529,45 грн.

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Без виклику (повідомлення) учасників справи

С У Т Ь С П О Р У:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Флексо Прінт Плюс" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, яким просить стягнути з Приватного підприємства "ВК і К" заборгованість у розмірі 166 529,45 грн., з яких:

- основний борг у розмірі 71 108,59 грн.;

- пеня у розмірі 68669,52 грн.;

- інфляційні втрати у розмірі 26 751,34 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №01-2016/5 від 13.01.2016 в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар. У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивачем на підставі частини 2 статті 625 ЦК України нараховані інфляційні збитки за період з червня 2016 року по вересень 2019 року.

На підставі пункту 10.3 договору позивач нарахував пеню за порушення строків оплати за поставлений товар у розмірі 68 669,52 грн. за загальний період з 03.06.2016 по 04.09.2019 у розмірі 26 751,34 грн.

Відповідач відзив на позов не надав.

Про час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідно до вимог статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України.

Так, ухвала суду про відкриття провадження у справі направлялась судом за адресою: 49125, м. Дніпро, вул. Терещенківська, будинок АДРЕСА_1 квартира 86 (поштове відправлення повернулось на адресу суду з відміткою пошти "адресат вибув") та за адресою, зазначену в договорі поставки №01-2016/5 від 13.01.2016: 27500, Кіровоградська область, м. Світловодськ, вул. Дружби,17 (поштове відправлення за цією адресою не було вручене, повернулося з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання").

За частиною третьою статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно з частиною десятою статті 242 Господарського процесуального кодексу України судові рішення відповідно до цієї статті вручаються шляхом надсилання (видачі) відповідній особі копії (тексту) повного або скороченого судового рішення, що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

За змістом статей 9, 14, 17 Закону України № 755-IV від 15.05.2003 "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" на підставі поданих юридичною особою документів у Єдиному державному реєстрі зазначаються відомості про її місцезнаходження.

Статтею 93 Цивільного кодексу України встановлено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Тобто, офіційне місцезнаходження повідомляється юридичною особою для забезпечення комунікації з нею, зв`язку зацікавлених осіб, у тому числі контрагентів, органів державної влади тощо.

Правила надання послуг поштового зв`язку, визначені постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 (далі Правила).

Для отримання поштових відправлень юридична особа повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України "Про поштовий зв`язок", цих Правил (п. 94 Правил).

Отже повна відповідальність за достовірність інформації про місцезнаходження, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень покладається саме на юридичну особу.

За таких обставин можна дійти висновку, що повернення судової ухвали відбулось через незабезпечення ним вимог законодавства щодо можливості реального вручення йому поштових відправлень за його офіційним місцезнаходженням, що розцінюється судом як фактична відмова від отримання адресованих йому таких поштових відправлень.

Згідно з пунктом 5 частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, судом були вчинені всі передбачені законом заходи для належного повідомлення відповідача про розгляд даної справи.

Згідно з ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч.1 ст.251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.09.2019, не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що відповідно до статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів покладено на сторони, справа підлягає розгляду за наявними матеріалами та за відсутності представника відповідача.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.09.2019 справа №904/4037/19 передана на розгляд судді Євстигнеєвої Н.М.

Ухвалою господарського суду від 16 вересня 2019 року позовну заяву прийнято судом до розгляду; ухвалено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними у справі документами.

Частиною 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

13 січня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Флексо Прінт Плюс" (продавець) та Приватне підприємство "ВК і К" (покупець) уклали договір поставки №01-2016/5, відповідно до умов якого (п.1.1.) продавець зобов`язується поставити і передати у власність покупцю визначений товар, відповідно до Специфікації, що є невід`ємною частиною даного Договору, а Покупець зобов`язується прийняти цей товар і своєчасно здійснити його оплату відповідно до умов даного Договору.

Згідно п.2.1. договору ціна Товару вказуються в національній валюті України - гривні.

Якість Товару, що постачається, повинна відповідати встановленим стандартам компанії-виробника Товару та обумовленими Сторонами зразкам. Підтвердженням якості та комплектності Товару з боку Продавця є сертифікати відповідності (якості), документація виробника, які супроводжують кожну партію Товару (пп 3.1.,3.2. договору).

Порядок розрахунків та строк поставки визначено в розділі 5 договору.

За пунктом 5.1. договору загальна сума договору визначиться на підставі всіх накладних на поставлений за даним Договором Товар.

Якщо про інше не погоджено в додатках до Договору, оплата здійснюється Покупцем шляхом 100% оплати вартості Товару, у національній валюті України (гривні) протягом 45 (сорока п`яти ) календарних днів після переходу права власності на Товар шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника за реквізитами, вказаними в Договорі (п.5.2. договору).

Строк поставки Товару складає 5-10 календарних днів з моменту надання Продавцю замовлення Покупця. Замовлення надається за допомогою засобів електронної пошти та / або факсимільного зв`язку (п.5.3. договору).

Відповідно до п.7.1. договору прийом Товару здійснюється Покупцем при наявності товаросупровідних документів (видаткової накладної, податкової накладної, товарно-транспортної накладної, сертифікату відповідності або якості). У випадку ненадання вищенаведених документів Покупець має право відмовитися від приймання такого Товару (обґрунтована відмова від прийому Товару) без сплати штрафних санкцій, або прийняти товар, але моментом поставки товару буде дата одержання вищезгаданих документів в належному вигляді.

Місце поставки Товару: місце поставки - склад Покупця, якщо про інше додатково в письмовому вигляді не узгоджено Сторонами (п.7.2. договору).

Доставка Товару відбувається транспортом і за рахунок Продавця (в тому числі і при залученні перевізника), якщо про інше додатково в письмовому вигляді не узгоджено Сторонами (п.7.3. договору).

Згідно п.7.6 Договору, перехід права власності на Товар та ризику випадкового знищення та випадкового пошкодження Товару відбувається в момент передачі Товару, що відбувається в момент передачі Товару, що відбувається шляхом підписання видаткової накладної на отримання Товару.

Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та його скріплення печатками Сторін. Строк цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 9.1. і діє до 31 грудня 2016 року (п.п.9.1., 9.2. договору).

На виконання вище вказаних умов Договору Товариство з обмеженою відповідальністю "Флексо Прінт Плюс" поставило, а Приватне підприємство "ВК і К" прийняло товар (етикетки самоклеючі + вибірковий лак "ВКиК (запаковано)") на загальну суму 131 688,90грн., що підтверджується видатковими накладними:

№ РН-18/04/16-16 від 18.04.2016 на суму 53 795,41грн.,

№ РН-13/09/16-10 від 13.09.2016 на суму 34 625,7грн.,

№ РН-18/10/16-14 від 18.10.2016 на суму 23 519,16грн.,

№ РН-03/11/16-4 від 03.11.2016 на суму 19 748,63грн.

Позивачем були виставлені відповідачу рахунки на оплату вартості поставленого товару:

Рахунок на оплату №СФ-18/04/ 16-25 від 18 квітня 2016 року на суму 53795,41грн.,

Рахунок на оплату №СФ-13/09/16-12 від 13 вересня 2016 року на суму 34 625,7грн.,

Рахунок на оплату №СФ-18/10/16-12 під 18 жовтня 2016 року на суму 23 519,16грн.,

Рахунок на оплату №СФ-03/11/16-3 від 03 листопада 2016 року на суму 19 748,63грн.

Відповідачем частково здійснено оплату вартості поставленого товару.

Так, згідно Рахунку на оплату №СФ-18/04/16-25 від 18.04.2016 Приватне підприємство "ВК і К" перерахувало на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Флексо Прінт Плюс":19.09.2016-5795,41 грн., 28.09.2016 - 20000,00 грн., 04.10.2016 -7159,20 грн., 11.10.2016 - 10000,00 грн., 12.10.2016 - 8000,00 грн.

Всього по рахунку на оплату СФ-18/0416-25 від 18.04.2016 сплачено на суму 50954,61 грн. Картка рахунок 361 за січень 2016року - червень 2016року міститься в матеріалах справи. Залишок несплаченої суми за цим рахунком становить 2840,80грн. (53795,41грн. - 50954,61 грн.).

Згідно Рахунку на оплату №СФ-13/09/16-12 від 13.09.2016 сплачено: 28.10.2016-4625,70 грн., 15.11.2016 - 5000,00 грн., а всього на суму 9625,70 грн. Залишок несплаченої суми за цим рахунком складає 25 000,00грн.(34 625,7грн.- 9625,70 грн.).

Рахунки №СФ-18/10/16-12 від 18.10.2016 на суму 23 519,16грн. та №СФ-03/11/16-3 від 03.11.2016 на суму 19 748,63грн. не сплачені взагалі.

Таким чином, залишок несплаченої заборгованості складає 71108,59грн. (131 688,90грн. - 60580,31грн.).

Предметом розгляду у даній справі є матеріально-правова вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений за договором товар у розмірі 71108,59грн., втрат від інфляції у розмірі 26 751,34 грн. та пені у розмірі 68669,52 грн.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Судом встановлено, що якщо про інше не погоджено в додатках до Договору, оплата здійснюється Покупцем шляхом 100% оплати вартості Товару, у національній валюті України (гривні) протягом 45 (сорока п`яти ) календарних днів після переходу права власності на Товар шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника за реквізитами, вказаними в Договорі (п.5.2. договору).

Таким чином, за видатковою накладною:

№ РН-18/04/16-16 від 18.04.2016 на суму 53 795,41грн. строк оплати настав 02.06.2016,

№ РН-13/09/16-10 від 13.09.2016 на суму 34625,7грн. строк оплати настав 28.10.2019,

№ РН-18/10/16-14 від 18.10.2016 на суму 23 519,16грн. строк оплати настав 02.12.2016,

№ РН-03/11/16-4 від 03.11.2016 на суму 19 748,63грн. строк оплати настав 19.12.2016.

Між тим, в установлений договором строк, відповідач свої зобов`язання не виконав.

Доказів оплати вартості поставленого товару у сумі 71108,59грн., станом на дату звернення з позовом до суду відповідач суду не надав, доводів, наведених в обґрунтування позову, не спростував.

За таких обставин, вимога позивача про стягнення заборгованості за поставлений товар у розмірі 71108,59грн. є обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивачем на підставі частини 2 статті 625 ЦК України нараховані інфляційні збитки за період з червня 2016 року по вересень 2019 року у розмірі 26751,34грн..

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дослідивши здійснений позивачем розрахунок втрат від інфляції, суд зазначає наступне.

Відповідно до абзацу 3 п.3.2 Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97.

За змістом пункту 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012 № 01-06/928/2012 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Позивачем при здійсненні розрахунку втрат від інфляції не враховані рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97, а тому вимога про стягнення інфляційних втрат підлягає частковому задоволенню у розмірі 21964,95грн., виходячи з наступного.

Розрахунок втрат від інфляції по рахунку №СФ-18/04/ 16-25 від 18 квітня 2016 року:

на суму заборгованості 53795,41грн. х 99,4010994 (сукупний індекс за період з червня 2016 року по серпень 2016 року) = - 322,18грн.,

на суму 28000,00грн. х 102,8% (індекс інфляції за жовтень 2016 року) = 784,00грн.,

на суму 2840,00грн. х 141,83% (сукупний індекс за період з листопада 2016 року по липень 2019 року) = 921,47грн.

Втрати від інфляції за вказаним рахунком складають 1383,29грн.

Розрахунок втрат від інфляції по рахунку №СФ-13/09/16-12 від 13 вересня 2016 року:

на суму 30 000,00грн. х 101,8% (індекс інфляції за листопад 2016 року) = 540,00грн.,

на суму 25000,00грн. х 130,10430919% (сукупний індекс інфляції за період з грудня 2016 року по липень 2019 року)=7526,08грн.

Втрати від інфляції за вказаним рахунком складають 8 066,08грн.

Розрахунок втрат від інфляції по рахунку №СФ-18/10/16-12 під 18 жовтня 2016 року:

на суму 23519,00грн. х132,44618676% (сукупний індекс інфляції за період з листопада 2016 року по липень 2019 року) = 7631,02грн.

Розрахунок втрат від інфляції по рахунку №СФ-03/11/16-3 від 03 листопада 2016 року:

на суму 16 876грн. (сума вказана в розрахунку позивача)х128,94381486% (сукупний індекс інфляції за період з січня 2017 року по липень 2019 року) = 4884,56грн.

Таким чином стягненню з відповідача підлягають втрати від інфляції у розмірі 21 964,95грн. (1383,29грн. +8066,08грн. +7631,02грн. +4884,56грн.).

Порушенням зобов`язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України).

У разi порушення зобов`язання настають правовi наслiдки, встановленi договором або законом, зокрема - сплата неустойки (п.3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 Цивільного кодексу України).

На підставі пункту 10.3 договору позивач нарахував пеню за порушення строків оплати за поставлений товар у розмірі 68 669,52грн. за загальний період з 03.06.2016 по 04.09.2019.

Відповідальність сторін передбачена розділом 10 договору.

Так, відповідно до п. 10.3. Договору у випадку порушення Покупцем строків оплати Товару, визначених п. 5.2. даного Договору, Покупець зобов`язаний сплатити Продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості Товару за кожен день прострочення зобов`язання.

Частина шоста статті 232 Господарського кодексу України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Приписом частини шостої статті 232 ГК України передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін (п. 2.5. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Здійснивши перерахунок заявленої до стягнення суми пені, господарський суд з урахуванням приписів ч. 6 ст. 232 ГК України встановив, що позивачем порушено порядок її нарахування.

Так, позивачем нарахована пеня за період прострочки виконання зобов`язання з оплати вартості наданих послуг, починаючи з 03.06.2016 по 04.09.2019, тобто пеня нарахована поза межами шести місяців від дня, коли зобов`язання мали бути виконані.

З матеріалів справи убачається, що відповідач прострочив виконання зобов`язання з оплати починаючи з 03.06.2016, відповідно й нарахування пені має бути здійснено:

за видатковою накладною № РН-18/04/16-16 від 18.04.2016 на суму 53 795,41грн. за період з 03.06.2016 по 03.12.2016 у розмірі 5 953,43грн.;

за видатковою накладною № РН-13/09/16-10 від 13.09.2016 на суму 34625,7грн. за період з 29.10.2016 по 29.04.2017 у розмірі 4181,18грн.,

за видатковою накладною № РН-18/10/16-14 від 18.10.2016 на суму 23 519,16грн. за період з 03.12.2016 по 03.06.2017 у розмірі 3212,64грн.,

за видатковою накладною № РН-03/11/16-4 від 03.11.2016 на суму 19 748,63грн. за період з 20.12.2016 по 20.06.2016 у розмірі 2684,23грн.

З урахуванням викладеного, вимога позивача про стягнення з відповідача пені підлягає задоволенню частково у розмірі 16031,48грн. (5 953,43грн. + 4181,18грн.+ 3212,64грн.+ 2684,23грн.).

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума 109 105,02грн. (71108,59грн. заборгованість за поставлений товар + 21 964,95грн. втрати від інфляції + 16031,48грн. - пеня).

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог у розмірі 1636,58грн.

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Флексо Прінт Плюс" до Приватного підприємства "ВК і К" про стягнення 166 529,45 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства "ВК і К" (49125, м. Дніпро, вул. Терещенківська, будинок 26, квартира 86, ідентифікаційний код 13745730) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Флексо Прінт Плюс" (03151, м. Київ, проспект Повітрофлотський,94-А, ідентифікаційний код 33343497) заборгованість за поставлений товар у розмірі 71108 (сімдесят одна тисяча сто вісім)грн.59коп., втрати від інфляції у розмірі 21 964 (двадцять одна тисяча дев`ятсот шістдесят чотири) грн. 95коп., пеня у розмірі 16031 (шістнадцять тисяч тридцять одна)грн.48коп., витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1636,58грн. (одна тисяча шістсот тридцять шість) грн. 58 коп., про що видати наказ.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Центрального апеляційного господарського суду безпосередньо або через Господарський суд Дніпропетровської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення підписано 15.11.2019

Суддя Н.М. Євстигнеєва