ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"15" листопада 2019 р.м. Одеса Справа № 916/3196/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М. розглянувши заяву Приватного підприємства „Влахос" (адреса місце реєстрації: 68671, Одеська обл., Ізмаїльський р-н, с. Багате, вул. Центральна, буд. 28А) про забезпечення позову вх. ГСОО №2-5568/19 від 13.11.2019 року подану у справі №916/3196/19:

за позовом: Приватного підприємства „Влахос" (адреса місце реєстрації: 68671, Одеська обл., Ізмаїльський р-н, с. Багате, вул. Центральна, буд. 28А; адреса для листування: 65009, вул. Академічна, 5а, міське відділення поштового зв`язку №9, а/с 56);

до відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю „Ізмаїльський елеватор" (68600, Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Портова, буд. 4)

про стягнення 3 358 202,50 грн.

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 28.10.2019 року позивач - Приватне підприємство „Влахос" звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою (вх. ГСОО №3280/19) до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю „Ізмаїльський елеватор", в якій просить суд стягнути з відповідача збитки у розмірі 3 358 202,50 грн., а також покласти на відповідача судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов укладеного договору №16 від 10.06.2018 року.

Ухвалою суду від 01.11.2019 року за даним позовом було відкрито провадження у справі №916/3196/19 за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання.

13.11.2019 року ПП „Влахос" було подано до суду клопотання про вжиття заходів забезпечення позову (вх. ГСОО №2-5568/19 від 13.11.2019 року), в порядку ст.ст. 136, 137 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до змісту поданої заяви про забезпечення позову, заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову, а саме, накласти арешт на грошові кошти у сумі 1 490 435,33 грн., які знаходяться на депозитному рахунку № 7687 у Державній казначейській службі України, м. Київ, Ізмаїльський відділ ДВС ГТУЮ в Одеській області, МФО 820172, .

Згідно із ст.136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.п. 1, 10 ч.1 ст.137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Так, в обґрунтування поданого клопотання ПП „Влахос" посилається на необхідність вжиття відповідних заходів забезпечення позову у даній справі, оскільки за думкою підприємства, за відсутності у відповідача коштів та майна на яке може бути звернуто стягнення, накладання арешту на грошові кошти, отримані від реалізації майна боржника, слугуватимуть гарантією хоча і часткового, але реального виконання можливого рішення суду у даній справі про стягнення з ТОВ "Ізмаїльський елеватор" збитків у зв`язку з невиконанням останнім умов договору складського зберігання зерна №16 від 10.06.2018р.

Більш того, заявник вважає, що накладання арешту на грошові кошти, отримані від реалізації майна боржника у зведеному виконавчому провадженні №59326373 від 10.05.2019р. слугуватиме гарантією дотримання Ізмаїльським ВДВС вимог ч. 2 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" щодо черговості задоволення вимог стягувачів у разі недостатності стягнутої суми для задоволення вимог стягувачів.

Отже, із змісту поданої позивачем заяви про забезпечення позову вбачається, що необхідність накладення арешту на грошові кошти у сумі 1 490 435,33 грн., отримані від реалізації майна боржника у зведеному виконавчому провадженні №59326373 від 10.05.2019р., які знаходяться на депозитному рахунку Ізмаїльського відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області № 7687 відкритому у Державній казначейській службі України, посилається на таке:

1) протиправне ухилення відповідача від виконання зобов`язань за договором №16 від 10.06.2018 року, яке встановлено рішенням суду у справі №916/347/19;

2) лише часткове задоволення відповідачем майнових вимог позивача за результатами виконання рішення суду у справі №916/347/19;

3) відсутність у відповідача грошових коштів, достатніх для задоволення вимог кредиторів, про що свідчить відомості про продаж з електронних торгів майна боржника - ТОВ "Ізмаїльський елеватор" у межах зведеного виконавчого провадження №59326373;

4) гарантія виконання рішення суду у даній справі та як наслідок дотримання вимог ст. 47 Закону України „Про виконавче провадження" щодо пропорційного задоволення вимог кожного стягувача.

Згідно п.п.3, 4, 6 ч.1 ст.139 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

У відповідності до ч.1 ст.140 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву ПП „Влахос" вх. ГСОО № 2-5568/19 від 13.11.2019 року про вжиття заходів забезпечення позову, суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні з огляду на таке:

Положеннями ч.4 ст.137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому, види забезпечення позову повинні бути співвідносними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає врахування господарським судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Водночас, достатньо обґрунтованою для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У ст. 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень.

При цьому, згідно частини 1 статті 18 Закону України „Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За приписами ч. 2 ст. 18 Закону України „Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний, серед іншого, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Отже, за приписами ст. 18 Закону України „Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного й повного виконання рішення, зазначеного в документі на його виконання, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Статтею 34 Закону України „Про виконавче провадження" врегульовано питання зупинення вчинення виконавчих дій, і це питання відноситься виключно до компетенції державного виконавця, з огляду на що, суд не наділений повноваженнями вирішувати питання щодо вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення виконавчих дій, оскільки за приписами вказаного Закону вирішення питання про зупинення вчинення виконавчих дій відноситься виключно до компетенції державного виконавця.

При цьому, суд зазначає, що заходи забезпечення позову, які просить застосувати заявник щодо накладення арешту на грошові кошти у визначеній сумі, які містяться чи будуть зараховані на депозитний рахунок органу виконавчої служби від реалізації майна боржника у зведеному виконавчому провадженні №59326373 фактично призведуть до зупинення вчинення виконавцем виконавчих дій, що по суті є зупиненням виконання рішення, оскільки порядок здійснення розподілу та строки у межах яких мають бути проведені відповідні дії державним виконавцем чітко визначенні Законом України „Про виконавче провадження" та відповідною інструкцією щодо проведення виконавчих дій.

У відповідності до ч. 2 ст. 15 Закону України „Про виконавче провадження", стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Разом з тим, суд зазначає, що у разі набуття позивачем статусу стягувача у зведеному виконавчому провадженні та у разі незгоди із діями виконавця, то відповідні дії можуть бути оскаржені у судовому порядку, а тому наявність у ПП „Влахос" сумнівів у вірності розподілу коштів у зведеному провадженні щодо боржника ТОВ „Ізмаїльський елеватор" не є підставою для накладення арешту на кошти отримані від реалізації майна боржника у межах виконавчого провадження №59326373.

З урахуванням викладеного здійснивши аналіз та співставлення заявлених позовних вимог із заходами забезпечення позову, які просить вжити позивач, суд зазначає про невідповідність таких заходів забезпечення позову вимогам ч. 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України.

Більш того, суд зазначає, що накладення арешту на відповідні кошти отримані від реалізації майна боржника у межах виконавчого провадження №59326373 матиме наслідком порушення прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу та які виступають стягувачами у відповідному виконавчому проваджені, оскільки такі особи мають „законні сподівання" щодо здійснення виконавчих дій у спосіб та порядку встановленому законом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про неспівмірність заходів забезпечення позову, які просить вжити позивач із заявленими позовними вимогами.

Як вже зазначалось судом, відповідно до п.1 ч.1 ст.137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Разом з тим, суд зазначає, що особа яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У відповідності до п. 1.2 Порядку відкриття та закриття рахунків у національній валюті в органах Державної казначейської служби України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України за №758 від 22.06.2016 року, депозитні рахунки - рахунки, які відкриваються в органах Казначейства для операцій з коштами, які з настанням відповідних умов підлягають поверненню або перерахуванню за призначенням.

Однак, наразі суд зазначає, що грошові кошти у розмірі 1 490 435,33 грн. будуть отримані у межах виконавчого провадження від продажу майна ТОВ „Ізмаїльський елеватор", як боржника у відповідному виконавчому провадженні, а отже ТОВ „Ізмаїльський елеватор" позбавлений можливості розпоряджатись даними грошовими коштами, а їх знаходження у іншої особи, у даному випадку органу ДВС в рамках вчинення виконавчих дій з примусового виконання рішень суду, безумовно свідчить про те, що зазначені кошти не підлягають передачі відповідачу, що виключає доцільність та правомірність накладення арешту саме на зазначені кошти, які розміщені на депозитному рахунку Ізмаїльського відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення майбутнього позову, з метою запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу та непорушності законного порядку, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ПП „Влахос" про забезпечення позову вх. ГСОО №2-5568/19 від 13.11.2019 року, оскільки заходи забезпечення позову, визначені позивачем є неспівмірними із заявленими позовними вимогами.

Керуючись ст.ст.136, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Приватного підприємства „Влахос" вх. ГСОО №2-5568 від 13.11.2019 року про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її постановлення.

Суддя Ю.М. Невінгловська