ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року м. Черкаси справа № 925/1111/19

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Чевгуза О.В., з секретарем судового засідання Брус Л.П.,

за участю представників сторін:

від позивача не з`явився,

від відповідача не з`явився,

розглянувши справу у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу:

за позовом Дочірньої компанії Газ України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України

до Товариства з обмеженою відповідальністю Сміла Енергоінвест

про стягнення 11 781 грн 68 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Дочірня компанія Газ України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України (вул. Шолуденка, 1, м. Київ, ідентифікаційний код 31301827) звернулася до Господарського суду Черкаської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Сміла Енергоінвест (вул. Свердлова, 94, м. Сміла, Черкаської області, ідентифікаційний код 36779078) 11781 грн 87 коп.: 7720 грн 06 коп. основного боргу за березень 2016 року за договором про реструктуризацію заборгованості від 28 травня 2012 року № 14/12-246, 3266 грн 40 коп. інфляційних втрат за період з квітня 2016 року по серпень 2019 року, 795 грн 22 коп. 3% річних за період з 31.03.2016 по 05.09.2019, у зв`язку з несвоєчасним виконанням грошового зобов`язання.

Свої позовні вимоги позивач мотивує неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором про реструктуризацію заборгованості від 28 травня 2012 року № 14/12-246 в частині здійснення своєчасного розрахунку за переданий природний газ.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 17.09.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 15 жовтня 2019 року на підставі п.1 ч. 2 ст. 202 ГПК України розгляд справи у судовому засіданні відкладено на 29 жовтня 2019 року.

Відповідачу за вказаною у позові та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресою його місцезнаходження Господарський суд Черкаської області надіслав рекомендованим листом з повідомленням вищевказані ухвали від 17.09.2019 про призначення судового засідання на 10 год. 00 хв. 15.10.2019 та від 15.10.2019. Проте, вказані поштові відправлення не були вручені відповідачу, а були повернуті до господарського суду з відміткою пошти «за закінченням встановленого строку зберігання».

29 жовтня 2019 року для забезпечення дотримання прав відповідача бути поінформованим про час і дату призначення судового засідання відповідно до ч. 4 ст. 122 ГПК України Господарським судом Черкаської області було розміщено інформацію про виклик Товариства з обмеженою відповідальністю Сміла Енергоінвест на офіційній сторінці Господарського суду Черкаської області веб-порталу судової влади України.

Відповідно до пункту 20.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 24.10.2011 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" місцезнаходження юридичної особи або фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

В пункті 3.9.1. постанови Пленуму ВГСУ №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вказано, що у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. До повноважень господарських судів не віднесено з`ясування фактичного місцезнаходження юридичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій.

Відповідно до п. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно з пунктом 5 частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, суд дійшов висновку, що відповідач повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи судом, тому відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.

Оскільки відповідач не був позбавлений права надати суду відзив на позов, а також необхідні докази, що обґрунтовують заперечення по суті позовних вимог, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, та оскільки явка учасників судового провадження в судове засідання обов`язковою не визнавалась, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ч. 9 ст. 165 ГПК України.

У судове засідання представники сторін не з`явились, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Відмови позивачем від позову не подано, клопотання про відкладення розгляду справи від сторін суд не отримав, докази врегулювання спору відсутні, а тому суд вважає, що розгляд справи слід провести за відсутності представника відповідача за наявними документами у справі.

У відповідності до ч. 3 ст. 13, ст. 74 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні 13.11.2019 підписана вступна та резолютивна частини рішення суду без його проголошення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, суд встановив наступні обставини справи.

28 травня 2012 року між дочірньою компанією Газ України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України (кредитор) та товариством з обмеженою відповідальністю Сміла Енергоінвест (боржник) було укладено договір про реструктуризацію заборгованості №14/12-246 (далі Договір).

Відповідно до умов п.1.1. кредитор та боржник домовились про розстрочення погашення заборгованості у вигляді основного боргу, що виникла у боржника перед кредитором за договором поставки природного газу від 06 жовтня 2010 року за № 06/10-851-ТЕ-36 (далі договір поставки природного газу).

Відповідно до п. 2.1 Договору загальна сума основного боргу, що підлягає реструктуризації відповідно до п. 1.1. цього договору складає 926 406 грн 90 коп. станом на 31 березня 2012 року, що підтверджується актом звіряння розрахунків.

За умовами п. 2.2 договору реструктуризації боржник зобов`язується сплатити у повному обсязі суму основного боргу, вказану в п. 2.1 цього договору, шляхом сплати зобов`язання частинами відповідно до графіку погашення заборгованості (далі - Графік). Грошові кошти по платежах поточного місяця згідно з Графіком повинні надходити від боржника на рахунок кредитора у сумі, визначеній цим Графіком, не пізніше останнього числа місяця, в якому платіж підлягає виконанню. Графіком передбачено, що сплата боргу в розмірі 7720 грн 06 коп. здійснюється в останній день відповідного місяця, починаючи з травня 2012 року і закінчуючи квітнем 2022 року.

За умовами п. 2.3 договору реструктуризації зобов`язання боржника по сплаті чергового платежу вважаються виконаними за умови надходження на рахунок кредитора грошових коштів в термін та сумі, встановлених у п. 2.2 договору на відповідний місяць.

Відповідно до п. 2.5. договору реструктуризації, у випадку, якщо у боржника існує прострочення оплати щомісячних платежів за попередні місяці, кредитор зараховує кошти, що надійшли від боржника як погашення заборгованості за простроченими платежами попередніх місяців, незалежно від зазначеного в платіжному дорученні призначення платежу.

Пунктом 3.1. Договору сторони узгодили, що за невиконання або за неналежне виконання умов цього Договору вони несуть відповідальність відповідно до цього Договору та чинного законодавства України.

Судом встановлено, що у березні 2016 року позивач звернувся до господарського суду Черкаської області з позовом до відповідача про стягнення:

основного боргу в розмірі 146 681 грн. 14 коп. за період з серпня 2014 року по лютий 2016 року;

пені у розмірі 24 172 грн. 85 коп. за період з 15 березня 2015 року по 15 березня 2016 року;

штрафу за прострочення платежів з лютого 2015 року по січень 2016 року у розмірі 6 484 грн. 80 коп.;

інфляційних втрат у розмірі 29 853 грн. 47 коп., у тому числі: за прострочення виконання зобов`язання на суму 7 720,06 грн., що стягнена згідно рішення суду у справі № 925/1507/14 - 3 829 грн.. 15 коп.; за прострочення періодичних платежів за період з вересня 2014 року по січень 2016 року в сумі 26 024 грн. 32 коп.

3% річних в сумі 3 828 грн. 22 коп., у тому числі за прострочення виконання зобов`язання на суму 7 720,06 грн., що стягнена згідно рішення суду у справі №925/1507/14 - 364 грн. 09 коп.; за прострочення періодичних платежів за період з 01 вересня 2014 року по 15 березня 2016 року - 3 464 грн. 13 коп.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 29 квітня 2016 року зі справи №925/267/16 позов задоволено повністю, стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю Сміла Енергоінвест на користь дочірньої компанії Газ України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України 146 681 грн 14 коп. основного боргу; 24 172 грн. 85 коп. пені; 6 484 грн. 80 коп. штрафу; 29 853 грн. 47 коп. інфляційних втрат; 3 828 грн. 22 коп. 3% річних.

Рішення суду у справі №925/267/16 набрало законної сили в установленому законом порядку.

Судом встановлено, що у травні 2019 року до Господарського суду Черкаської області звернулася з позовом дочірня компанія Газ України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України до товариства з обмеженою відповідальністю Сміла Енергоінвест про стягнення з відповідача 409 514 грн. 87 коп., а саме: 285 642 грн. 22 коп. основного боргу за період з квітня 2016 року по березень 2019 року, 16 117 грн. 79 коп. пені, 6 484 грн. 80 коп. штрафу, а також 81 697 грн. 74 коп. інфляційних втрат та 19 572 грн. 32 коп. 3% річних, у зв`язку з несвоєчасним виконанням грошового зобов`язання.

Рішенням суду у справі № 925/485/19 стягнуто борг за період з квітня 2016 року по березень 2019 року, розмір боргу складає 277 922 грн 16 коп. (7 720 грн. 06 коп. х 36 місяців). Окрім 277922,16 грн основного боргу стягнуто 16 117 грн. 79 коп. пені, 6 484 грн. 80 коп. штрафу, 81 697 грн. 74 коп. інфляційних втрат, 19 572 грн. 32 коп. 3% річних та 6 026 грн. 62 коп. судового збору. Врешті позову відмовлено.

Рішення суду у справі №925/485/19 набрало законної сили в установленому законом порядку.

Отже, судом встановлено, що при зверненні до Господарського суду Черкаської області з позовними заявами ні в березня 2016 року, ні в травні 2019 року позивач не заявив вимогу про стягнення 7720 грн 06 коп. основного боргу за березень 2016 року за договором про реструктуризацію заборгованості від 28 травня 2012 року № 14/12-246, а тому подав 16.09.2019 позовну заяву про стягнення заборгованості за березень 2016 року.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином з відповідача підлягає стягненню 7720 грн 06 коп. основного боргу за березень 2016 року за договором про реструктуризацію заборгованості від 28 травня 2012 року № 14/12-246 в судовому порядку.

Також позивачем на підставі ст. 625 ЦК України заявлено до стягнення 795 грн. 22 коп. 3% річних нарахованих за період з 31 березня 2016 року по 05 вересня 2019 року, а також 3266 грн. 40 коп. інфляційних втрат, нарахованих за період: квітень 2016 року по серпень 2019 року, у зв`язку з порушенням відповідачем договору про реструктуризацію заборгованості щодо несплати періодичних платежів за березень 2016 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приписи статті 625 ЦК України не забороняють звернення кредитора з вимогою про стягнення з боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, суми, на яку заборгованість за грошовим зобов`язанням підвищена в порядку індексації, а також процентів річних від простроченої суми за невиконання грошового зобов`язання.

Відповідно до п. 7.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3 % річних є правомірними.

Розрахунок 3% річних здійснений позивачем вірно, відповідачем не спростований, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Проте, розрахунок інфляційних втрат позивачем зроблено невірно. Перевіривши розрахунок інфляційних, судом встановлено, що до стягнення підлягає 3233 грн 44 коп. інфляційних втрат. Розрахунок суми втрат від інфляції судом здійснено із застосуванням калькулятора штрафних санкцій інформаційно правової системи «ЛІГА:ЗАКОН».

Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 3233 грн 44 коп. інфляційних втрат, в решті вимог про стягнення інфляційних в розмірі 32,96 грн слід відмовити, у зв`язку з безпідставним нарахуванням.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем всупереч ч. 1 ст. 74, ст. ст. 76, 77 ГПК України не було спростовано доводи позивача стосовно порушення відповідачем строків виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позовної заяви позивачем був сплачений мінімальний розмір судового збору, а спір виник з вини відповідача, сплачена позивачем сума судового збору підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача у повному розмірі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Черкаської області, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест" (код ЄДРПОУ 36779078, вул. Свердлова, 94, м. Сміла, Черкаська область, 20700) на користь Дочірньої компанії Газ України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України (, вул. Шолуденка, 1, м. Київ, 04116) - 7720 грн. 06 коп. боргу, 795 грн 22 коп. - 3 % річних, 3233 грн 44 коп інфляційних втрат та 1921,00 грн на відшкодування сплаченого судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення, рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення.

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складене та підписане 19.11.2019.

Суддя О.В. Чевгуз