ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"11" листопада 2019 р. м. Київ Справа № 911/2790/19

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108

господарський суд Київської області

без виклику (повідомлення) сторін

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., розглянувши матеріали клопотання (вх. № 256/19 від 08.11.2019) Селянського (фермерського) господарства «Надія 2» про забезпечення позову

за заявою Селянського (фермерського) господарства «Надія 2»

09024, Київська обл., с. Великі Єрчики, вул. Молодіжна, буд. 91,

до 1) Державного реєстратора Святопетрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Тютюна Дмитра Сергійовича

08141, Київська обл., с Святопетрівське, вул. Володимирська, буд. 2-Б

2) Головного управління Держгеокадастру у Київській області

03115, м. Київ, вул. Серпова, буд. 3/14,

встановив:

Через канцелярію господарського суду Київської області від Селянського (фермерського) господарства «Надія 2», разом з позовною заявою, надійшло клопотання (вх. № 256/19 від 08.11.2019) про забезпечення позову.

Забезпечення позову обґрунтовано тим, що невжиття вказаних заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду чи ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду, з огляду на те, що земельна ділянка № :03:001:0003 може бути передана третім особам.

Також, позивач зазначає, що забезпечення позову спрямовано на забезпечення заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача та забезпечить позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача.

За матеріалами заяви про забезпечення позову суд зазначає таке.

Відповідно до вимог частини 1 статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до частини 1 статті 141 Господарського процесуального кодексу України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

З урахуванням позиції, що викладена у пункті 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процессу.

При цьому, обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватись за загальними правилами відповідно до статей 73, 74, 76-79 Господарського процесуального кодексу України, які передбачають обов`язковість подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Оцінка матеріалів заяви та висновки суду.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 139 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності.

Як вбачається з поданого клопотання про забезпечення позову: місцезнаходження Селянського (фермерського) господарства «Надія 2»: 09024, Київська обл., с. Великі Єрчики, вул. Молодіжна, буд. 91, проте, згідно з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що здійснений на запит суду, № 9 від 08.11.2019, позивач знаходиться за адресою: 09024, Київська обл., с. Великі Єрчики, вул. Леніна, буд. 91, .

За приписом пункту 10 частини 2 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про місцезнаходження юридичної особи.

Згідно з статтею 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Тобто, з огляду на вищезазначене, позивачем порушено вимоги пункту 2 частини 1 статті 139 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з пунктом 6 частини 2 статті 139 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Проте, жодних відомостей відносно зустрічного забезпечення позову позивачем не зазначено.

Відповідно до частини 5 статті 139 Господарського процесуального кодексу України до заяви про забезпечення позову додаються документи, що підтверджуються сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Суд, перевіривши долучені до заяви документи, встановив відсутність доказів сплати судового збору.

Згідно з частиною 7 статті 140 Господарського процесуального кодексу України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи вищенаведене, те, що заявником невірно зазначено ідентифікуючі ознаки позивача, відсутність у матеріалах справи доказів сплати судового збору за розгляд заяви про забезпечення позову та відомостей відносно зустрічного забезпечення позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення клопотання (вх. № 256/19 від 08.11.2019) про забезпечення позову заявнику без розгляду на підставі частини 7 статті 140 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 136, 137, 139, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ухвалив:

Клопотаня про забезпечення позову (вх. 256/19 від 08.11.2019) Селянського (фермерського) господарства «Надія 2» (09024, Київська обл., с. Великі Єрчики, вул. Молодіжна, буд. 91, ) про забезпечення позову повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею - 11.11.2019 та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів.

Суддя С.О. Саванчук