УХВАЛА

07 листопада 2019 року

м. Київ

Справа № 925/308/13-г

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

Катеринчук Л.Й. - головуючої, Берднік І.С., Погребняка В.Я.

за участі секретаря судового засідання Лавринчук О.Ю.

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство "Черкасиобленерго"

представник - адвокат Бодашко О.О. (довіреність №1747/09-03 від 06.03.2019),

відповідач - Публічне акціонерне товариство "Азот"

представник - адвокат Корж В.М. (довіреність №500-08/124 від 29.12.2018),

Генеральна прокуратура України - прокурор Доценко Т.О. (посвідчення №053805 від 24.09.2019)

розглянув клопотання Прокуратури Черкаської області

про передачу на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №925/308/13-г

за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Азот"

на постанову Північного апеляційного господарського суду

від 20.03.2019

у складі колегії суддів: Кравчук Г.А. (головуючий), Агрикова О.В., Чорна Л.В.

та ухвалу Господарського суду Черкаської області

від 20.11.2018

у складі судді Довгань К.І.

за заявою виконуючого обов`язки прокурора Черкаської області Павленка В.

про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Господарського суду Черкаської області від 18.03.2016

у справі №925/308/13-г

за позовом Публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго"

до Публічного акціонерного товариства "Азот"

про стягнення 23 972 590, 39 грн.

ВСТАНОВИВ:

Господарським судом Черкаської області здійснювалося провадження у справі №925/308/13-г за позовом Публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" (далі - ПАТ "Черкасиобленерго", позивач) до Публічного акціонерного товариства "Азот" (далі - ПАТ "Азот", відповідач) про стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії №524-213/24 від 24.05.2005 та угоди про реструктуризацію боргу №140-213 від 23.03.2012, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, в розмірі 22 535 398, 48 грн. основного боргу за період з 16.07.2012 по 16.02.2013, 1 368 371, 91 грн. - 3% річних та 4 169 048, 72 грн. інфляційних втрат.

За результатами розгляду спору по суті рішенням Господарського суду Черкаської області від 04.12.2014 у справі №925/308/13-г, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.02.2015, позов задоволено частково, стягнено з ПАТ "Азот" на користь ПАТ "Черкасиобленерго" 22 535 398, 48 грн. боргу, 1 368 371, 91 грн. - 3% річних та 68 820 грн. судових витрат.

Зазначене рішення місцевого суду від 04.12.2014 набрало законної сили 24.02.2015, 16.03.2015 на його виконання видано наказ №925/308/13-г.

У подальшому, ПАТ "Азот", як первісний боржник, ПрАТ "Холдингова компанія "Енергомережа", як новий боржник, та ПАТ "Черкасиобленерго", як кредитор, 23.01.2015 уклали Договір №18-500 про переведення боргу, за умовами якого сторони замінили первісного боржника у зобов`язаннях, що виникли за договором №524-213/24 постачання електричної енергії від 24.05.2005 станом на дату укладення цього Договору 23.01.2015, в тому числі зобов`язанні з оплати за поставлену кредитором з 01.09.2010 по 31.10.2010 електричну енергію на суму 47 887 721, 81 грн.

Обставини укладення між сторонами спору у справі №925/308/13-г Договору №18-500 від 23.01.2015 про переведення боргу стали підставою для прийняття Господарським судом Черкаської області за заявою відповідача ухвали від 18.03.2016 про визнання наказу місцевого суду від 16.03.2015 №925/308/13-г таким, що не підлягає виконанню.

05.10.2018 поштовим відправленням виконуючий обов`язки прокурора Черкаської області В. Павленко звернувся до Господарського суду Черкаської області у справу №925/308/13-г із заявою про перегляд ухвали Господарського суду Черкаської області від 18.03.2016 про визнання наказу суду таким, що не підлягає виконанню, в порядку статті 320 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) з посиланням, як на нововиявлені, обставини визнання недійсним відповідно до рішення Господарського суду міста Києва 09.03.2017 у справі №910/24263/16, яке залишене в силі постановою Вищого господарського суду України 22.08.2017, Договору №18-500 від 23.01.2015 про переведення боргу як такого, що укладений з метою, що завідомо суперечить інтересам держави, яка є акціонером ПАТ "Черкасиобленерго", що не отримало грошових коштів, стягнених на його користь за рішенням суду від 04.12.2014 у справі №925/308/13-г, у зв`язку із вчиненням оспорюваного правочину 23.01.2015 та визнання наказу суду від 16.03.2015 №925/308/13-г таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 20.11.2018 у справі №925/308/13-г задоволено заяву про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Господарського суду Черкаської області від 18.03.2016, скасовано ухвалу Господарського суду Черкаської області від 18.03.2016 про визнання наказу Господарського суду Черкаської області від 16.03.2015 №925/308/13-г про стягнення з ПАТ "Азот" на користь ПАТ "Черкасиобленерго" 22 535 398, 48 грн. основного боргу, 1 368 371, 91 грн. - 3% річних та 68 820 грн. судових витрат таким, що не підлягає виконанню; відмовлено у задоволенні заяви ПАТ "Азот" про визнання наказу Господарського суду Черкаської області від 16.03.2015 №925/308/13-г таким, що не підлягає виконанню.

Місцевий суд дійшов висновку, що нововиявленою обставиною в розумінні пункту 1 частини 2 статті 320 ГПК України є встановлений рішенням суду від 09.03.2017, яке залишено в силі постановою Вищого господарського суду України 22.08.2017 у справі №910/24263/16, факт недійсності договору про переведення боргу від 23.01.2015 №18-500; така обставина існувала на момент прийняття Господарським судом Черкаської області ухвали 18.03.2016 у справі №925/308/13-г про визнання наказу суду таким, що не підлягає виконанню, вона є предметом перегляду за поданою прокурором заявою. Однак, про неї стало відомо при прийнятті 09.03.2017 судового рішення у справі №910/24263/16, що є істотною обставиною для правильного вирішення господарським судом питання щодо підставності визнання наказу суду від 16.03.2015 №925/308/13-г таким, що не підлягає виконанню.

Судом першої інстанції встановлено, що про наявність рішення суду від 09.03.2017 у господарській справі №910/24263/16 Прокуратурі Черкаської області стало відомо із звернення голови правління ПАТ "Черкасиобленерго", що надійшло до Прокуратури 07.09.2018, відтак, подаючи до місцевого господарського суду 05.10.2018 заяву про перегляд ухвали Господарського суду Черкаської області від 18.03.2016 у справі №925/308/13-г за нововиявленими обставинами, прокурор дотримав визначеного пунктом 1 частини 1 статті 321 ГПК України процесуального строку у тридцять днів на звернення із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

При з`ясуванні наявності у прокурора права на звернення до господарського суду із заявою про перегляд судового рішення у справі №925/308/13-г за нововиявленими обставинами місцевий суд, з посиланням на приписи статті 41, частин 3-5 статті 53 ГПК України та частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", дійшов висновку, що Прокуратура Черкаської області не була учасником справи №910/24263/16 та не брала участі у розгляді зазначеної справи в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції, однак, зважаючи на те, що за результатами розгляду спору у справі №910/24263/16 місцевим та касаційним судами прийнято рішення про визнання недійсним Договору про переведення боргу від 23.01.2015 №18-500, укладеного між ПАТ "Азот", ПАТ "Черкасиобленерго" та ПрАТ "Холдингова компанія "Енергомережа" за позовом правоохоронного органу, та приймаючи до уваги обставини вчинення сторонами спору правочину, який порушує суспільні інтереси щодо правильності розрахунків за спожиту електроенергію, які в обов`язковому порядку мають розподілятися між учасниками електроенергетичного ринку, а Господарський суд Черкаської області ухвалою від 18.03.2016 у справі №925/308/13-г визнав наказ суду від 16.03.2015 №925/308/13-г таким, що не підлягає виконанню, прокурор наділений повноваженнями звернутися із заявою про перегляд ухвали суду від 18.03.2016 у справі №925/308/13-г за нововиявленими обставинами з метою захисту інтересів держави.

Взявши до уваги обставини, встановлені рішенням суду від 09.03.2017 у господарській справі №910/24263/16, залишеним в силі постановою касаційного суду від 22.08.2017, щодо недійсності Договору про переведення боргу від 23.01.2015 №18-500, укладеного між сторонами спору у справі №925/308/13-г (ПАТ "Азот", ПАТ "Черкасиобленерго") та ПрАТ "Холдингова компанія "Енергомережа", за результатами перегляду ухвали місцевого суду від 18.03.2016 у справі №925/308/13-г за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції дійшов висновку про скасування зазначеної ухвали суду та відмову у задоволенні заяви ПАТ "Азот" про визнання наказу Господарського суду Черкаської області 16.03.2015 №925/308/13-г таким, що не підлягає виконанню.

Постановою від 20.03.2019 Північний апеляційний господарський суд апеляційну скаргу ПАТ "Азот" залишив без задоволення, ухвалу Господарського суду Черкаської області від 20.11.2018 у справі №925/308/13-г залишив без змін.

Апеляційний суд під час апеляційного перегляду справи погодився із здійсненою судом першої інстанції оцінкою фактичних обставин справи та його висновками про підтвердження прокурором належними та допустимими доказами факту існування нововиявлених обставин при вирішенні питання щодо підставності визнання таким, що не підлягає виконанню, наказу суду від 16.03.2015 №925/308/13-г про стягнення з ПАТ "Азот" на користь ПАТ "Черкасиобленерго" більш як 23,9 млн. грн. заборгованості за договором постачання електроенергії; суд апеляційної інстанції зауважив, що рішенням суду від 09.03.2017 у господарській справі №910/24263/16, на прийняття якого як на нововиявлену обставину зіслався прокурор, встановлено, що дії сторін спірного Договору про переведення боргу від 23.01.2015 №18-500 на момент його вчинення завідомо суперечили інтересам держави та суспільства щодо одержання ПАТ "Черкасиобленерго", як постачальником електроенергії, оплати за поставлену ПАТ "Азот" електричну енергію на рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника в порядку згідно із Законом України "Про електроенергетику" та Правилами користування електричною енергією, та були спрямовані на уникнення перерахування коштів з такого поточного рахунку за відповідним алгоритмом оптового ринку електричної енергії іншими учасниками оптового ринку електричної енергії України у належних їм частинах від спірної суми грошових коштів; наявність таких намірів у сторін оспорюваного правочину є очевидним, оскільки вони мали б усвідомлювати протиправність переведення підтвердженого рішенням суду 04.12.2014 у справі №925/308/13-г боргу ПАТ "Азот" перед ПАТ "Черкасиобленерго" на користь третьої особи - ПрАТ "Холдингова компанія "Енергомережа" та суперечність мети оспорюваного правочину інтересам держави та суспільства.

З`ясовуючи наявність у виконуючого обов`язки прокурора Черкаської області права на звернення до господарського суду у справу №925/308/13-г із заявою про перегляд ухвали місцевого суду від 18.03.2016 за нововиявленими обставинами, суд апеляційної інстанції зазначив, що в силу приписів статті 131-1 Конституції України, частин 1, 3, 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", частин 3, 4 статті 53 ГПК України, на прокуратуру покладено обов`язок представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом; представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійснення процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом; прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва, у разі підтвердження таких підстав прокурор користується процесуальними правами відповідної сторони процесу.

Апеляційний суд встановив, що частка держаної власності у статутному капіталі ПАТ "Черкасиобленерго" складає 71%, відтак, держава Україна володіє контрольним пакетом акцій ПАТ "Черкасиобленерго".

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що звернення прокурора до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення про визнання наказу суду, стягувачем за яким є ПАТ "Черкасиобленерго", таким, що не підлягає виконанню, спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні порушеного права держави, яка є акціонером ПАТ "Черкасиобленерго", щодо виконання судового рішення про стягнення з ПАТ "Азот" заборгованості за поставлену електричну енергію на користь ПАТ "Черкасиобленерго" .

Не погоджуючись з прийнятими у справі №925/308/13-г рішеннями за результатами перегляду ухвали місцевого суду від 18.03.2016 за нововиявленими обставинами, 05.04.2019 поштовим відправленням ПАТ "Азот" звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову апеляційного суду від 20.03.2019 та ухвалу суду першої інстанції від 20.11.2018 у справі №925/308/13-г в порядку статей 286, 287, 289 ГПК України.

На розгляд Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №925/308/13-г винесено правову проблему щодо підставності звернення прокурора в інтересах держави із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали місцевого суду про визнання наказу господарського суду таким, що не підлягає виконанню, з посиланням прокурора на відсутність органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, у зв`язку з чим така заява подана прокурором як самостійним учасником справи на підставі частин 3, 5 статті 53 ГПК України; відповідач, звертаючись із касаційною скаргою на судові рішення про задоволення заяви прокурора про перегляд ухвали місцевого суду за нововиявленими обставинами та її скасування в порядку статті 320 ГПК України з прийняттям рішення про відмову у задоволенні заяви відповідача про визнання наказу суду про стягнення заборгованості за поставлену електричну енергію таким, що не підлягає виконанню, доводив відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави у даній справі з посиланням на те, що суди першої та апеляційної інстанцій не дослідили чи існує орган, уповноважений державою на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах, та не з`ясували причин, які перешкодили такому органу або позивачу самостійно звернутися до господарського суду із заявою про перегляд ухвали місцевого суду 18.03.2016 за нововиявленими обставинами; апеляційний суд в оскаржуваній постанові від 20.03.2019 обмежився лише формальним, на думку відповідача, висновком про те, що оскільки держава Україна володіє контрольним пакетом акцій позивача - ПАТ "Черкасиобенерго", тому звернення прокурора до місцевого суду із заявою про перегляд ухвали суду від 18.03.2016 у справі №925/308/13-г за нововиявленими обставинами спрямоване на задоволення суспільної потреби у виконанні рішення суду від 04.12.2014 у справі №925/308/13-г про стягнення з відповідача - ПАТ "Азот" на користь позивача - ПАТ "Черкасиобленерго" заборгованості за договором постачання електроенергії на суму понад 23,9 млн. грн.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №925/308/13-г визначено колегію суддів Верховного Суду у складі Катеринчук Л.Й. - головуючої, Пєскова В.Г., Погребняка В.Я., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.04.2019.

Ухвалою Верховного Суду від 22.04.2019 у складі колегії суддів Катеринчук Л.Й. - головуючої, Пєскова В.Г., Погребняка В.Я. відкрито касаційне провадження у справі №925/308/13-г за касаційною скаргою ПАТ "Азот" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.03.2019 та ухвалу Господарського суду Черкаської області від 20.11.2018 та призначено розгляд касаційної скарги ПАТ "Азот" в судовому засіданні на 04.06.2019 о 10 год. 15 хв., в якому оголошено перерву до 20.06.2019 10 год. 00 хв.

Ухвалою Верховного Суду від 20.06.2019 у справі №925/308/13-г зупинено розгляд касаційної скарги ПАТ "Азот" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.03.2019 та ухвалу Господарського суду Черкаської області від 20.11.2018 до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №587/430/16-ц за позовом заступника керівника Сумської місцевої прокуратури Сумської області до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання незаконним та скасування наказів, визнання недійсним договору оренди і повернення земельної ділянки.

Ухвалою Верховного Суду від 01.10.2019 у складі колегії суддів Катеринчук Л.Й. - головуючої, Пєскова В.Г., Погребняка В.Я. поновлено касаційне провадження у справі №925/308/13-г за касаційною скаргою ПАТ "Азот" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.03.2019 та ухвалу Господарського суду Черкаської області від 20.11.2018 та вирішено продовжити розгляд касаційної скарги в судовому засіданні 24.10.2019 о 10:15.

У зв`язку з відпусткою судді Пєскова В.Г. автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №925/308/13-г визначено колегію суддів у складі Катеринчук Л.Й. - головуючої, Погребняка В.Я., Случа О.В., що підтверджується витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.10.2019; ухвалою від 23.10.2019 Верховний Суд у зазначеному складі прийняв справу №925/308/13-г за касаційною скаргою ПАТ "Азот" на постанову апеляційного суду від 20.03.2019 та ухвалу суду першої інстанції від 20.11.2018 до провадження з призначеним ухвалою Суду від 01.10.2019 розглядом касаційної скарги ПАТ "Азот" у судовому засіданні на 24.10.2019 о 10:15.

Ухвалою Верховного Суду від 24.10.2019 у складі колегії суддів Катеринчук Л.Й. - головуючої, Погребняка В.Я., Случа О.В. оголошено перерву у судовому засіданні 24.10.2019 з розгляду касаційної скарги ПАТ "Азот" на постанову апеляційного суду від 20.03.2019 та ухвалу суду першої інстанції від 20.11.2018 у справі №925/308/13-г до 07.11.2019 10:15.

У зв`язку з відпусткою судді Случа О.В. автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №925/308/13-г визначено колегію суддів у складі Катеринчук Л.Й. - головуючої, Берднік І.С., Погребняка В.Я., що підтверджується витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.11.2019; ухвалою від 06.11.2019 Верховний Суд у зазначеному складі прийняв справу №925/308/13-г за касаційною скаргою ПАТ "Азот" на постанову апеляційного суду від 20.03.2019 та ухвалу суду першої інстанції від 20.11.2018 до провадження з призначеним ухвалою Суду від 24.10.2019 розглядом касаційної скарги ПАТ "Азот" у судовому засіданні на 07.11.2019 о 10:15.

20.06.2019 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшло клопотання Прокуратури Черкаської області про передання справи №925/308/13-г на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду, яке підтримано прокурором Генеральної прокуратури України Доценко Т.О. у судовому засіданні Верховного Суду 07.11.2019.

В обґрунтування наявності підстав для передання справи №925/308/13-г на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в порядку частини 2 статті 302 ГПК України прокурор зазначив, що Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду Чумака Ю.Я. - головуючого, Дроботової Т.Б., Пількова К.М. розглянуто по суті касаційну скаргу у справі №925/2073/13 за подібного суб`єктного складу із справою №925/308/13-г та прийнято постанову від 09.04.2019, якою частково задоволено касаційну скаргу ПАТ "Азот" та скасовано прийняті у справі №925/2073/13 рішення місцевого та апеляційного судів, якими скасовано за результатами перегляду за нововиявленими обставинами ухвалу місцевого суду від 16.03.2016 про визнання наказу суду таким, що не підлягає виконанню, залишено без змін ухвалу місцевого суду від 16.03.2016 та відмовлено у задоволенні заяви виконувача обов`язки прокурора Черкаської області про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали місцевого суду від 16.03.2016 у справі №925/2073/13. Постанова Верховного Суду 09.04.2019 у справі №925/2073/13 мотивована тим, що прокурор, який звернувся у справу в порядку статті 320 ГПК України, не був її учасником і відповідно до приписів процесуального закону не мав особливого статусу та не наділений повноваженнями на звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами в іншому порядку, ніж передбачений статтею 321 ГПК України, а саме за умови наявності у прокурора статусу учасника справи №925/2073/13.

За доводами прокурора у справі №925/308/13-г, висновки Верховного Суду у постанові 09.04.2019 у справі №925/2073/13 суперечать правовій позиції, викладеній Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду Сухового В.Г. - головуючого, Берднік І.С., Міщенка І.С. у постанові 24.04.2019 у справі №911/1292/18 про наявність у прокурора повноважень ініціювати питання про перегляд судових рішень, в тому числі у справі, порушеній за позовом іншої особи. Верховний Суд у справі №911/1292/18 зауважив, що висновки про неможливість вступу прокурора у справи, порушені за позовами інших осіб, та ініціювання перегляду судових рішень у справах, розглянутих без його участі, є помилковими та обмежують його процесуальні права, передбачені ГПК України та Законом України "Про прокуратуру".

З огляду на неоднакове застосування колегіями суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду приписів статті 53 ГПК України та статті 23 Закону України "Про прокуратуру" при з`ясуванні повноважень прокурора на представництво держави в суді при зверненні з позовами (заявами, скаргами), в тому числі при поданні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами прокурором, який не брав участі у справі, Прокуратура Черкаської області вбачає підстави для відступу Верховним Судом при розгляді касаційної скарги ПАТ "Азот" у справі №925/308/13-г від висновку щодо застосування зазначених норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 09.04.2019 у справі №925/2073/13.

Відповідно до частини 2 статті 302 ГПК України, суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.

Колегія суддів Верховного Суду у складі Катеринчук Л.Й. - головуючої, Берднік І.С., Погребняка В.Я., керуючись частиною 2 статті 302 ГПК України, вбачає підстави для передання справи №925/308/13-г на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду та для відступу від висновку щодо застосування приписів статей 53, 320, 321 ГПК України та статті 23 Закону України "Про прокуратуру", викладеного у постанові Верховного Суду від 09.04.2019 у справі №925/2073/13, під час розгляду касаційної скарги ПАТ "Азот" у справі №925/308/13-г, а також для відступу від висновку касаційного суду щодо можливості касаційного перегляду ухвали місцевого суду та постанови апеляційного суду про скасування судових рішень про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, відповідно до положень пункту 23 частини 1 статті 255 та пункту 2 частини 1 статті 287 ГПК України, згідно з яким встановлено процесуальний фільтр щодо допуску до касаційного суду ухвал про визнання чи відмову у визнанні виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Положеннями статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) гарантовано право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 2 статті 2 ЦК України передбачено, що одним із учасників цивільних відносин є держава Україна, яка згідно із статтями 167, 170 ЦК України набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

Приписами пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України визначено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Отже, прокуратура є одним із органів державної влади, яка в межах її компетенції, встановленої законом, виконує функції представництва інтересів держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України та пункт 4 частини 3 статті 2 ГПК України).

Диспозиція норми права, викладеної в пункті 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України, є відсильною та з метою визначення підстав та порядку здійснення прокурором представництва інтересів держави в суді відсилає до приписів спеціального закону, яким врегульовано порядок здійснення діяльності прокуратури, - Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII від 14.10.2014.

Приписами частини 1 статті 2 Закону України "Про прокуратуру" визначено функції прокуратури, до яких віднесено представництво інтересів держави в суді у випадках, визначених цим Законом (пункт 2 частини 1 цієї статті).

За змістом частини 1 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" вбачається, що представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Частиною 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відтак, випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Поняття "інтереси держави" є оціночним поняттям, яке охоплює широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони"). Надмірна формалізація поняття "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Такий правовий висновок викладено Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду у постанові від 25.04.2018 у справі №806/1000/17 (пункти 67, 70 постанови), від якого колегія суддів Касаційного господарського суду при розгляді справи №925/308/13-г не вбачає за необхідне відступати.

Приписами частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Суди першої та апеляційної інстанцій у справі №925/308/13-г, перевіряючи підстави представництва виконуючим обов`язки прокурора Черкаської області інтересів держави шляхом звернення у справу №925/308/13-г із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Господарського суду Черкаської області від 18.03.2016 про визнання наказу суду таким, що не підлягає виконанню, дійшли висновку про наявність підстав для представництва з огляду на порушення інтересів держави укладенням правочину, який суперечить інтересам держави та суспільства відповідно до частини 3 статті 228 ЦК України та частини 1 статті 207 Господарського кодексу України, внаслідок порушення загальнообов`язкового порядку сплати за електричну енергію, який передбачає розщеплення платежів та надходження до уповноважених державою учасників ринку електроенергетики частини коштів, які сплачуються споживачами електроенергії, що було встановлено судовими рішеннями у справі №910/24236/16, зокрема постановою Вищого господарського суду України від 22.08.2017, якою змінено постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.06.2017 та рішення Господарського суду міста Києва від 09.03.2017 у мотивувальній частині цієї постанови; викладено мотивувальну частину судових рішень в редакції даної постанови, а резолютивну частину про визнання недійсним договору переведення боргу від 23.01.2015 №18-500 залишено без змін.

Апеляційний суд зазначив, що ПАТ "Азот" є боржником перед ПАТ "Черкасиобленерго" щодо сплати більш як 23,9 млн. грн. заборгованості за поставлену електричну енергію і внаслідок переведення боргу із ПАТ "Черкасиобленерго" на третю особу за договором, який в подальшому визнано недійсним в судовому порядку, було порушено інтереси держави на одержання учасниками енергоринку, які є державними підприємствами, частини спірних грошових коштів шляхом виконання ПАТ "Азот" рішення суду 04.12.2014 у справі №925/308/13-г, на підставі якого видано такий наказ суду, на користь ПАТ "Черкасиобленерго"; за таких обставин, місцевий та апеляційний суди у справі №925/308/13-г допустили прокурора до представництва та розглянули по суті подану ним 05.10.2018 заяву про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали суду про визнання наказу суду таким, що не підлягає виконанню.

Відтак, за обставин розгляду судами заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами по суті безпідставність звернення прокурора до суду на захист інтересів держави шляхом подання такої заяви може бути підставою для скасування судових рішень місцевого та апеляційного судів, які набрали законної сили, лише у випадку, коли законних підстав для представництва прокурором очевидно не було, що свідчило б про порушення пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України та суперечить оцінці доказів та обставин справи наданій судами в даній справі про наявність таких підстав.

Приписами частини 6 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що під час здійснення представництва інтересів держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження, зокрема, звертатися до суду з позовом (заявою, поданням), ініціювати перегляд судових рішень, у тому числі у справі, порушеній за позовом (заявою, поданням) іншої особи (пункти 1, 3 частини 1 цієї статті).

Отже, законодавець, визначаючи право прокурора під час здійснення представництва інтересів держави в суді на подання до суду позову, заяви, а також ініціювання питання щодо перегляду судових рішень, в тому числі у справах, порушених за позовами (заявами) інших осіб, відсилає до приписів процесуального закону, яким в господарському судочинстві є ГПК України, та до Закону України "Про виконавче провадження" для з`ясування порядку звернення прокурора до суду при представництві інтересів держави в конкретній процесуальній формі (шляхом подання позовної заяви, іншої заяви, скарги).

За змістом частини 3 статті 53 ГПК України вбачається право прокурора у визначених законом випадках на звернення до суду з позовною заявою, на участь у розгляді справ за його позовами, а також на вступ за його ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, на подання апеляційної, касаційної скарг, заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до вимог частин 4, 5 статті 53 ГПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві чи іншій заяві, скарзі, обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Частиною 6 статті 55 ГПК України прокурору з метою вирішення питання щодо наявності підстав для перегляду судових рішень у справі, розглянутій без його участі, надано право ознайомлюватися з матеріалами справи в суді та отримувати їх копії.

Відповідно до приписів статті 1 ГПК України, Господарський процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарськи судах.

Розділом IV ГПК України "Перегляд судових рішень" перебачено здійснення господарськими судами апеляційного провадження (глава 1), касаційного провадження (глава 2) та перегляду судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами (глава 3).

Отже, законодавцем до поняття "перегляд судових рішень" включено як перегляд судових рішень господарського суду в апеляційному та касаційному порядку, так і перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами або виключними обставинами (статті 320-325 ГПК України).

Відтак, з`ясовуючи наявність у прокурора процесуального права на ініціювання перегляду судових рішень у справі, розглянутій без його участі, шляхом подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, слід уникати "надмірного формалізму" господарсько-процесуальних норм, які можуть перешкодити доступу прокурора до суду з метою захисту порушених прав та інтересів держави.

Так, приписами пункту 1 частини 1 статті 321 ГПК України визначено право на подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами з підстави, визначеної пунктом 1 частини 2 статті 320 ГПК України, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

Частиною 1 статті 41 ГПК України визначено, що до складу учасників справи у справах позовного провадження віднесено сторін та третіх осіб. Сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу (частина 1 статті 45 ГПК України).

За умови буквального (граматичного) тлумачення норми права, диспозиція якої викладена в пункті 1 частини 1 статті 321 ГПК України, можна дійти висновку про те, що процесуальним правом на подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 320 ГПК України, у справах позовного провадження наділені виключно учасники справи - позивач, відповідач та треті особи.

Водночас, приписами частини 3 статті 53 ГПК України прокурору надано право у визначених законом випадках на звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та частиною 6 статті 55 цього Кодексу визначено дискрекційні повноваження прокурора на вирішення питання щодо наявності підстав для перегляду судових рішень у справі, розглянутій без його участі, які прокурор здійснює під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Однією із процесуальних форм ініціювання прокурором перегляду рішення суду є подання заяви про його перегляд за нововиявленими обставинами в порядку статті 320 ГПК України.

Право на доступ до суду є одним із аспектів права на суд згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) та повинно бути "практичним та ефективним", а не "теоретичним чи ілюзорним" (Рішення ЄСПЛ від 04.12.1995 у справі "Беллє проти Франції"). Це міркування набуває особливої актуальності у контексті гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з огляду на почесне місце, яке в демократичному суспільстві посідає право на справедливий суд. Однак, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, які дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю правовою природою потребує регулювання державою, і таке регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб (рішення ЄСПЛ від 17.01.2012 у справі "Станєв проти Болгарії"). Тим не менше, обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, який залишається для особи, у такий спосіб або в такій мірі, щоб сама суть права була порушена. Обмеження не буде сумісним з пунктом 1 статті 6, якщо воно не переслідує легітимну мету і якщо відсутнє розумне співвідношення пропорційності між засобами, що використовуються, і метою, яка має бути досягнута (рішення ЄСПЛ від 05.04.2018 у справі "Зубац проти Хорватії").

ЄСПЛ наголошує на цінності та важливості дотримання формалізованих норм цивільного процесу, за допомогою яких сторони забезпечують вирішення спору цивільного характеру, оскільки завдяки цьому може обмежуватися обсяг дискреції, забезпечуватися рівність сторін, запобігатися свавілля, забезпечуватися ефективне вирішення спору та розгляд справи судом упродовж розумного строку, а також забезпечуватися юридична визначеність та повага до суду. При цьому у практиці Суду закріплено, що "надмірний формалізм" може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду позову заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (рішення ЄСПЛ від 05.04.2018 у справі "Зубац проти Хорватії").

Положеннями частин 1, 4 статті 11 ГПК України передбачено обов`язок суду при розгляді господарської справи керуватися принципом верховенства права та застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, виходячи із зазначеної практики ЄСПЛ, при здійсненні судочинства господарським судам необхідно дотримуватися формалізованих процесуальних норм, закріплених у ГПК України, в тому числі при з`ясуванні повноважень суб`єктів права на перегляд судових рішень в порядку розділу IV ГПК України "Перегляд судових рішень", зокрема, за нововиявленими обставинами (статті 320-325 ГПК України). Водночас, суди не повинні допускати "надмірного формалізму" при прийнятті до провадження відповідних заяв та скарг, що може мати місце у разі особливо вузького (буквального) тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду заяви (скарги) по суті.

Відповідно до пункту 23 частини 1 статті 255 ГПК України, апеляційному перегляду підлягають ухвали місцевого суду про визнання чи відмову у визнанні виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. А згідно з пунктом 2 частини 1 статті 287 ГПК України, такі судові рішення відсутні в переліку ухвал, які можуть переглядатися касаційним судом. Частинами 1-2 статті 325 ГПК України визначено, що заява про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами розглядається судом у судовому засіданні протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами. Справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Отже, на стадії касаційного провадження не допускається перегляд судових рішень про визнання чи відмову у визнанні наказу таким, що не підлягає виконанню, незалежно від того, чи здійснюється їх перегляд щодо первісно прийнятого рішення, чи перегляд судових рішень, прийнятих за наслідком встановлення нововиявлених обставин щодо визнання (відмови у визнанні) наказу таким, що підлягає виконанню.

Разом з тим, колегія суддів касаційного суду розглянула по суті касаційну скаргу щодо аналогічного предмета оскаржуваної судової ухвали у Постанові від 09.04.2019 у справі №925/2073/13. Касаційний суд дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги ПАТ "Азот", скасування ухвали Господарського суду Черкаської області від 21.11.2018 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2019 та залишення без змін ухвали Господарського суду Черкаської області від 16.03.2016 про визнання наказу суду таким, що не підлягає виконанню, відмову у задоволенні заяви виконувача обов`язків прокурора Черкаської області про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Господарського суду Черкаської області від 16.03.2016 у справі №925/2073/13 (том 4, а.с. 173-187).

Виходячи із системного тлумачення правових норм, викладених у статтях 53, 56, 320, 321 ГПК України та статті 23 Закону України "Про прокуратуру", а також зважаючи на віднесення законодавцем згідно з частиною 4 статті 24 Закону України "Про прокуратуру" до повноважень керівників регіональних (обласних) прокуратур права на подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Катеринчук Л.Й. - головуючої, Берднік І.С., Погребняка В.Я. при розгляді справи №925/308/13-г дійшла висновку, що при самостійному зверненні 05.10.2018 до місцевого суду із заявою про перегляд ухвали суду від 18.03.2016 у справі №925/308/13-г за нововиявленими обставинами виконуючий обов`язки прокурора Черкаської області, як керівник прокуратури області, здійснював представництво інтересів держави в межах наданих йому законом повноважень (пункт 3 частини 6 статті 23 Закону України "Про прокуратуру"), суди погодилися з доводами прокурора про порушення інтересів держави за наслідком укладення недійсного договору, що суперечив інтересам держави та суспільства відповідно до частини 3 статті 228 ЦК України та частини 1 статті 207 Господарського кодексу України, що було встановлено судовими рішеннями, які зазначалися прокурором як підстава для перегляду за нововиявленими обставинами ухвали суду про визнання наказу суду таким, що не підлягає виконанню, тому прокурор у передбаченому процесуальним законом порядку міг звернутися до суду із такою заявою. А судові рішення, прийняті за наслідком такого перегляду, не можуть переглядатися по суті касаційним судом відповідно до пункту 23 частини 1 статті 255, пункту 2 частини 1 статті 287 та частини 2 статті 325 ГПК України.

Процесуальне звернення прокурора у справі №925/308/13-г щодо подання заяви про перегляд судового рішення (ухвали суду 18.03.2016) за нововиявленими обставинами були спрямовані на захист інтересів держави Україна, яка встановила загальнообов`язкові правила на ринку електроенергії щодо способів та порядку розрахунку за спожиту електроенергію, а також щодо обов`язковості згідно із статтею 129-1 Конституції України виконання рішення суду на підставі наказу суду від 16.03.2015 №925/308/13-г про стягнення з ПАТ "Азот" на користь ПАТ "Черкасиобленерго" понад 23,9 млн. грн. боргу за поставлену електричну енергію як гарантії забезпечення права на справедливий суд в розумінні статті 6 Конвенції відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, що є джерелом права в Україні (Рішення Великої Палати ЄСПЛ від 12.10.2017 у справі "Бурмич та інші проти України").

Отже, при розгляді касаційної скарги ПАТ "Азот" у справі №925/308/13-г на рішення судів, прийняті за результатами перегляду ухвали суду 18.03.2016 за нововиявленим обставинами за заявою виконуючого обов`язки прокурора Черкаської області, колегія суддів Верховного Суду у складі Катеринчук Л.Й., Берднік І.С., Погребняка В.Я. враховує правову позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Сухового В.Г., Берднік І.С., Міщенка І.С. у постанові 24.04.2019 у справі №911/1292/18 про наявність у прокурора повноважень щодо ініціювання питання про перегляд судових рішень, у тому числі у справі, порушеній за позовом іншої особи, та вважає за необхідне відступити від правової позиції у подібних правовідносинах, викладеної у постанові від 09.04.2019 у справі №925/2073/13 (колегія суддів Чумак Ю.Я., Дроботова Т.Б., Пільков К.М.) щодо застосування приписів статей 53, 320, 321 ГПК України та статті 23 Закону України "Про прокуратуру" при з`ясуванні наявності у виконуючого обов`язки прокурора Черкаської області повноважень на представництво інтересів держави при зверненні до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення, яке перешкоджає виконанню прийнятого по суті спору рішення на користь позивача.

Зборами суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.05.2019 (рішення №6) суддів Катеринчук Л.Й. та Погребняка В.Я. було включено до Судової палати для розгляду справ про банкрутство, тоді як судді Берднік І.С., Дроботова Т.Б., Пільков К.М., Чумак Ю.Я. входять до складу Судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності.

З огляду на таке та керуючись частиною 2 статті 302 ГПК України, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у складі Катеринчук Л.Й. - головуючої, Берднік І.С., Погребняка В.Я. вважає за необхідне передати касаційну скаргу ПАТ "Азот" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.03.2019 та ухвалу Господарського суду Черкаської області від 20.11.2018 у справі №925/308/13-г на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для формування єдиної правозастосовчої практики у спірних правовідносинах.

На підставі викладеного та керуючись статтями 234, 235, 302, 303 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, -

У Х В А Л И В:

1. Клопотання Прокуратури Черкаської області про передачу справи №925/308/13-г на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду задовольнити.

2. Справу №925/308/13-г разом із касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Азот" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.03.2019 та ухвалу Господарського суду Черкаської області від 20.11.2018 передати на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий Л.Й. Катеринчук

Судді І.С. Берднік

В.Я. Погребняк