ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 року

м. Київ

Справа № 917/706/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Дроботової Т. Б. - головуючого, Пількова К. М., Багай Н. О.,

секретар судового засідання - Грузицька І. В.,

за участю представників:

позивача - Печерного С. Л.,

відповідача - Січкар О. С.,

третьої особи - Лисенка В. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" та Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 15.07.2019 (судді: Пушай В. І., Барбашова С. В., Радіонова О. О.) у справі

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Кременчукгаз",

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України",

про стягнення грошових коштів у сумі 522 286 704,02 грн,

В С Т А Н О В И В:

1. Короткий зміст позовних вимог і судових рішень

1.1. У червні 2018 року Акціонерне товариство "Укртрансгаз" (далі - АТ "Укртрансгаз") звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Кременчукгаз" (наразі - Приватне акціонерне товариство "Кременчукгаз", далі - ПрАТ "Кременчукгаз") 417 824 343,57 грн заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу, 54 506 920,85 грн пені, 11 089 011,27 грн - 3 % річних і 38 866 428,32 грн інфляційних втрат.

Позов обґрунтовано наявністю у відповідача заборгованості за надані послуги балансування обсягів природного газу за договором транспортування природного газу від 17.12.2015 № (далі - договір № ), укладеним між сторонами.

Позивач наголосив, що здійснив алокацію обсягів природного газу, відібраних відповідачем із точки виходу з газотранспортної системи (далі - ГТС) до точки входу до суміжної системи - газорозподільної стстеми, оператором якої є відповідач, внаслідок чого у відповідача виявлено обсяги негативних місячних небалансів за січень-серпень, жовтень 2016 року та січень, лютий, червень, жовтень, листопад 2017 року, які утворилися внаслідок відбору природного газу відповідачем із точки виходу з ГТС для власних виробничих потреб. У зв`язку із нездійсненням відповідачем заходів щодо самостійного врегулювання негативного місячного небалансу у зазначені періоди в порядку, встановленому Кодексом газотранспортної системи (далі - Кодекс ГТС), затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2493, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1378/27823, позивач стверджує, що надав відповідачеві послуги балансування обсягів природного газу для врегулювання небалансів у ці періоди та в односторонньому порядку склав акти про надання послуг балансування з додатками до таких актів із зазначенням розрахунку вартості послуг балансування, а також рахунки на оплату послуг.

Позивач вважав, що з моменту отримання відповідачем актів про надання послуг балансування, рахунків на їх оплату та звітів по точках входу/виходу відповідача (з 28.04.2017) у ПрАТ "Кремечукгаз" згідно з пунктом 9.4 спірного договору та пунктом 4 глави 4 розділу ХІV Кодексу ГТС виникло зобов`язання оплатити такі послуги у строк, що не перевищує п`яти банківських днів із дня отримання зазначених документів, чого відповідач не зробив, що стало підставою для звернення позивача із цим позовом до суду.

1.2. Рішенням Господарського суду Полтавської області від 23.04.2019 (суддя Ціленко В. А.) позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з ПрАТ "Кременчукгаз" на користь АТ "Укртрансгаз" 417 824 343,57 грн заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу, 54 506 920,85 грн пені, 11 089 011,27 грн - 3 % річних, 38 866 428,32 грн інфляційних втрат і 616 700,00 грн судового збору.

Судове рішення аргументовано тим, що позивач на виконання умов спірного договору надав відповідачеві послуги балансування обсягів природного газу, які відповідач не оплатив.

1.3. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 15.07.2019 (судді: Пушай В. І., Барбашова С. В., Радіонова О. О.) рішення Господарського суду Полтавської області від 23.04.2019 скасовано; у задоволенні позову відмовлено; здійснено розподіл судових витрат.

Аргументуючи постанову, апеляційний господарський суд наголосив на такому: складені АТ "Укртрансгаз" як оператором ГТС коригуючі акти надання послуг балансування обсягів природного газу із застосуванням коефіцієнту 1,2 за січень - червень 2016 року, жовтень 2016 року, січень - лютий 2017 року, в яких проведено перерахунок місячних небалансів замовника за відповідні газові місяці, порушують положення Кодексу ГТС та суперечать умовам договору № , зважаючи на недотримання позивачем строків складання і надсилання таких актів відповідачеві; повторне балансування газу у зазначені періоди на підставі додаткових або коригуючих актів не передбачено умовами спірного договору та положеннями Кодексу ГТС; недопустимим є надання зворотної сили положенням Кодексу ГТС, які набрали чинності з 28.04.2017, а отже немає правових підстав для коригування розміру небалансу відповідача за актами, складеними до 28.04.2017, за якими вже здійснено балансування оператором ГТС; згідно з рішенням Господарського суду Полтавської області від 14.12.2017 у справі № 917/55/17 стягнуто з ПрАТ "Кременчукгаз" на користь АТ "Укртрансгаз" 1 304 054,20 грн за надані послуги балансування обсягів природного газу у жовтні 2016 року за договором № , обставини щодо обсягу і вартості послуг балансування за жовтень 2016 року встановлені у зазначеній справі, у розумінні положень частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України є преюдиційними та не підлягають повторному доведенню, тому підстав для перерахунку оператором місячного небалансу відповідача за цей місяць на підставі коригуючого акта немає; підписанням спільних протокольних рішень у 2017 році сторони узгодили порядок проведення розрахунків, змінили строки виконання боржником зобов`язань перед кредитором, визначені у спірному договорі, оплату за послуги балансування за лютий 2017 року відповідач провів, у тому числі, за рахунок коштів, виділених у виді субвенцій із держбюджету згідно з Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 (далі - Порядок перерахування субвецій), Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 (далі - Порядок фінансування видатків), доказів того, що перерахування коштів здійснено з порушенням строків, установлених цими порядками, позивач не надав, тому правових підстав для стягнення з відповідача 3 % річних, інфляційних втрат і пені за зобов`язаннями лютого 2017 року немає, а відсутність заборгованості за зобов`язаннями січня та лютого 2017 року виключає нарахування і стягнення 3 % річних, інфляційних втрат і пені; позивач безпідставно провів розрахунок послуг з балансування обсягів природного газу за червень, жовтень-листопад 2017 року, оскільки у розумінні положень Кодексу ГТС для визначення коефіцієнту компенсації за наведеною у пункті 9.2 договору № формулою, що підлягає застосуванню для визначення вартості послуг з балансування обсягів природного газу (при негативному місячному небалансі), процентне співвідношення розміру небалансу обраховується (визначається) від обсягу природного газу, відібраного замовником із ГТС, з урахуванням стосовно кожного замовника послуг транспортування всіх обсягів газу, переданого до ГТС та відібраного із ГТС, у тому числі стосовно контрагентів (споживачів) замовника; відсутності інших, окрім відповідача, суб`єктів, які мають доступ до точок входу/виходу до/з ГТС, які споживають природний газ, позивач не довів; до обсягу газу, зазначеного в актах як обсяг небалансу за лютий, червень, жовтень-листопад 2017 року, включено обсяги газу, фактично спожиті Комунальним підприємством "Теплоенерго" (далі - КП "Теплоенерго"); недоведення позивачем підстав для здійснення у травні-липні 2017 року коригування вартості вже наданих послуг балансування ГТС за минулий період, а також понесення ним у зв`язку із цим реальних витрат, як того вимагають положення частини 2 статті 35 Закону України "Про ринок природного газу", та недотримання позивачем установленого законодавством та умовами договору порядку врегулювання негативного місячного небалансу за червень 2017 року, жовтень-листопад 2017 року, а також недоведення факту прострочення відповідачем оплати наданих послуг за зобов`язаннями лютого 2017 року.

2. Короткий зміст касаційних скарг і заперечень на них

2.1. Не погоджуючись із висновками суду апеляційної інстанції, АТ "Укртрансгаз" звернулося з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Східного апеляційного господарського суду від 15.07.2019, а рішення Господарського суду Полтавської області від 23.04.2019 залишити в силі.

Підставами для скасування оскарженої у справі постанови АТ "Укртрансгаз" вважає неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права (статті 19 Конституції України, статей 526, 530, 536, 549, 612, 614, 625, 651 Цивільного кодексу України, статей 193, 198, 216, 218, 231 Господарського кодексу України, статей 50, 192 Податкового кодексу України, положень пункту 5 глави 1 розділу І, пунктів 1-2 глави 3, глави 4 розділу ХІV, розділу ХІІ Кодексу ГТС, статей 1, 4, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", частин 1-3 статті 49 Закону України "Про Кабінет Міністрів України", пункту 17 Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 № 758, статей 75-79 Господарського процесуального кодексу України). Зокрема, скаржник наголошує на наявності у позивача права на коригування фактичних даних первинних документів про надання послуг балансування, що підтверджується висновками, викладеними у постановах Вищого господарського суду України у справах № 922/1688/16, № 922/1689/16, № 904/4505/16, на той час як несвоєчасне оформлення чи надсилання оператором ГТС актів про надання цих послуг не може бути розцінено як їх ненадання, а може вважатися простроченням кредитора, яке не звільняє замовника від обов`язку оплатити отримані послуги. Скаржник також зазначає, що обсяг природного газу, відібраного відповідачем із ГТС у спірні газові місяці, становить 100 % розміру його небалансу, внаслідок чого при визначенні вартості наданих послуг балансування позивач обґрунтовано застосував саме коефіцієнт 1,2. При цьому суд апеляційної інстанції помилково врахував не лише обсяги природного газу, відібрані відповідачем для власного споживання, а й обсяги природного газу інших замовників послуг транспортування, що були фізично прийняті до газорозподільної системи відповідача із транспортної системи для наступного їх розподілу споживачам таких замовників; Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - АТ "НАК "Нафтогаз України") не мало правових підстав підтверджувати планові обсяги природного газу на спірні періоди, видавати номінації і, відповідно, не здійснювало постачання природного газу споживачам, у яких наявна заборгованість за спожитий у минулі періоди природний газ чи не виконано зобов`язання за графіком погашення заборгованості. Скаржник зазначає, що не здійснював нарахування пені, 3 % річних та інфляційних втрат за грошовими зобов`язаннями, оплаченими відповідачем згідно з Порядком перерахування субвенцій. Крім того, предмет і підстави позову у цій справі не є тотожними предмету і підставам позову у справі № 917/55/17, тому суд апеляційної інстанції не мав правових підстав для застосування положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

2.2. Водночас, не погоджуючись з ухваленою у справі постановою, до касаційної інстанції із касаційною скаргою звернулося АТ "НАК "Нафтогаз України". Зокрема скаржник просить скасувати постанову Східного апеляційного господарського суду від 15.07.2019, а рішення Господарського суду Полтавської області від 23.04.2019 залишити в силі. На думку скаржника, оскаржувана постанова є такою, що прийнята із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при неповному з`ясуванні та недоведеності обставин, які мають значення для справи, які суд визнав встановленими. Скаржник наголошує на невідповідності висновків, викладених в оскаржуваній постанові, обставинам справи; акцентує, зокрема, що факт укладення договору поставки природного газу не свідчить про здійснення поставок газу, а відбір природного газу за відсутності номінації - це несанкціонований відбір; АТ "НАК "Нафтогаз України" не підтверджувало обсягу газу шляхом надання номінацій споживачам - КП "Теплоенерго", Публічному акціонерному товариству "Полтаваобленерго" (далі - ПАТ "Полтаваобленерго") у зв`язку із наявністю заборгованості цих установ та не постачало їм природний газ у спірний період; факт споживання споживачами природного газу саме із ресурсу АТ "НАК "Нафтогаз України" є недоведеним; висновок суду апеляційної інстанції про те, що АТ "НАК "Нафтогаз України" бул зобов`язано видати номінацію із посиланням на розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 № 742-р "Деякі питання опалювального сезону 2016/17 року", є необґрунтованим, оскільки дія названого розпорядження поширюється на жовтень 2016 року і не стосується спірного періоду; надаючи оцінку діям ПАТ "НАК "Нафтогаз" щодо невидачі номінацій як неправомірним, суд апеляційної інстанції вийшов за межі предмета дослідження у цьому спорі.

2.3. Від ПрАТ "Кременчукгаз" надійшли відзиви на касаційні скарги АТ "Укртрансгаз" і АТ "НАК "Нафтогаз України", в яких товариство просить залишити без задоволення зазаначені касаційні скарги, а постанову у справі - без змін як законну та обґрунтовану, наголошуючи на ретельній перевірці судом апеляційної інстанції усіх фактичних обставин справи, доказів і доводів учасників справи.

3. Розгляд касаційних скарг і встановлені судами обставини справи

3.1. За змістом витягів із протоколу автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 04.11.2019 визначено такий склад колегії суддів: Дроботова Т. Б. - головуючий (доповідач), Пільков К. М., Багай Н. О.

3.2. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши наведені у касаційних скаргах доводи та аргументи, викладені у відзивах на них, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

3.3. Як свідчать матеріали справи та установили господарські суди попередніх інстанцій, 17.12.2015 між АТ "Укртрансгаз" - оператором і ПрАТ "Кременчукгаз" - замовником укладено договір транспортування природного газу № , за умовами якого оператор надає замовникові послуги транспортування природного газу, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг.

За змістом пункту 2.3 зазначеного договору замовникові можуть бути надані такі послуги: послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з ГТС; послуги фізичного транспортування природного газу ГТС на підставі підтверджених номінацій; послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до ГТС і відбираються з неї.

Згідно з пунктом 5.1 спірного договору порядок комерційного обліку природного газу (у тому числі приладового) та перевірки комерційних вузлів обліку, а також порядок приймання-передачі природного газу в точках входу/виходу до/з ГТС та визначення і перевірки параметрів якості в цих точках здійснюються сторонами відповідно до вимог Кодексу ГТС і з урахуванням положень цього договору.

Вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс замовника за формулою: Вбалансування = БЦГ х К х Qбг, де БЦГ - базова ціна газу; Qбг - обсяг негативного місячного небалансу відповідача; К - коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1,2. Якщо розмір небалансу становить до 5 % від обсягу природного газу, відібраного із ГТС, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1 (пункт 9.2 договору).

У пункті 9.4 договору в редакції додаткової угоди від 29.11.2017 № 1 сторони погодили, що оператор до 14 числа, наступного за газовим місяцем, надає замовникові на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник, крім вартості послуг, зазначених в абзаці другому цього пункту, зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів. Оплата вартості послуг балансування оператором газорозподільної системи за рахунок виділених субвенцій із державного бюджету на покриття пільг, субсидій і компенсацій побутовим споживачам проводиться у строки та за процедурою, передбаченою Порядком перерахування субвенцій, у сумі, що не перевищує вартості послуг розподілу фактично спожитого природного газу зазначеними споживачами за розрахунковий період.

За змістом пункту 11.4 договору № надання послуг балансування оформлюється одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, не врегульованого замовником відповідно до Кодексу ГТС та розділу ІХ цього договору.

Договір набирає чинності з дня його укладення на строк до 31.12.2016, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01.12.2015. Цей договір вважаться продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або про перегляд його умов (пункт 17.1 договору).

3.4. За твердженням позивача, він здійснив алокацію обсягів природного газу, відібраних відповідачем, за результатами якого виявив обсяги негативних місячних небалансів за січень-серпень, жовтень 2016 року та січень, лютий, червень, жовтень, листопад 2017 року. Через нездійснення відповідачем заходів щодо самостійного врегулювання негативного місячного небалансу у зазначені періоди в порядку, встановленому Кодексом ГТС, позивач зазначає, що як оператор ГТС надав відповідачеві послуги балансування для врегулювання небалансів у ці періоди на загальну суму 424 791 183,57 грн. Про це складено односторонні акти про надання послуг балансування з додатками до актів із зазначенням розрахунку вартості послуг балансування, та рахунки на оплату послуг, а саме: акт від 31.01.2017 № 01-17--БАЛАНС за послуги балансування у січні 2017 року на суму 5 862 360,00 грн; акт від 28.02.2017 № 02-17--БАЛАНС за послуги балансування у лютому 2017 року на суму 1 104 480,00 грн; акт від 25.05.2017 № 02-17--БАЛАНС/КОР за послуги балансування у лютому 2017 року на суму 220 896,00 грн; акт від 25.05.2017 № 02-17--БАЛАНС/25-05-17 за послуги балансування у лютому 2017 року на суму 16 844 943,59 грн; акт від 29.05.2017 № 01-16--БАЛАНС за послуги балансування у січні 2016 року на суму 142 844 542,86 грн; акт від 29.05.2017 № 02-16--БАЛАНС за послуги балансування у лютому 2016 року на суму 95 262 165,98 грн; акт від 29.05.2017 № 03-16--БАЛАНС за послуги балансування у березні 2016 року на суму 97 084 976,68 грн; акт від 29.05.2017 № 04-16--БАЛАНС за послуги балансування у квітні 2016 року на суму 26 768 341,78 грн; акт від 29.05.2017 № 05-16--БАЛАНС за послуги балансування у травні 2016 року на суму 9 450 679,52 грн; акт від 29.05.2017 № 06-16--БАЛАНС за послуги балансування у червні 2016 року на суму 7 372 696,98 грн; акт від 26.06.2017 № 10-16--БАЛАНС/КОР за послуги балансування у жовтні 2016 року на суму 1 703 808,00 грн; акт від 30.06.2017 № 06-17--БАЛАНС за послуги балансування у червні 2017 року на суму 1 261 071,29 грн; акт від 27.07.2017 № 01-17-- БАЛАНС/КОР за послуги балансування у січні 2017 року на суму 1 172 472,00 грн; акт від 31.10.2017 № 10-17--БАЛАНС за послуги балансування у жовтні 2017 року на суму 4 979 565,73 грн; акт від 30.11.2017 № 11-17--БАЛАНС за послуги балансування у листопаді 2017 року на суму 12 858 183,16 грн.

Оскільки, як стверджує позивач, АТ "Укртрансгаз" у спірні періоди надало послуги балансування, яких відповідач не оплатив, позивач звернувся до суду з цим позовом про стягнення з відповідача спірної суми боргу, а також пені, 3 % річних та інфляційних втрат.

4. Позиція Верховного Суду

4.1. Згідно з частиною 1 статті 32 і частиною 2 статті 35 Закону України "Про ринок природного газу" транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому Кодексом ГТС та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор ГТС зобов`язується забезпечити замовникові послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору ГТС встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу. Розмір плати за небаланси замовників визначається виходячи із обґрунтованих та реальних витрат оператора ГТС, пов`язаних зі здійсненням балансування.

За змістом пункту 1 глави 1 розділу VІІІ Кодексу ГТС одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування системи, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором ГТС і окремим замовником послуг транспортування.

У пункті 19 частини 1 статті 1 Закону України "Про ринок природного газу" унормовано, що оператор ГТС - це суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу ГТС на користь третіх осіб (замовників).

Згідно з пунктом 1 глави 3 розділу І Кодексу ГТС (у редакції, чинній до 28.04.2017) оператор ГТС на підставі договору транспортування природного газу та згідно з умовами, визначеними в цьому Кодексі, надає суб`єктам ринку природного газу: право користування ГТС на використання ГТС в межах розподілу потужностей на точках входу та виходу; послуги транспортування природного газу ГТС через газотранспортну систему в межах договірних потужностей та підтверджених номінацій; послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до ГТС і відбираються з неї.

Алокація - це підтвердження поділу за певний розрахунковий період фактичного обсягу (об`єму) природного газу, поданого для транспортування в точку входу або відібраного з точки виходу, між замовниками послуги транспортування, у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів), що здійснюється відповідно до вимог розділу XII цього Кодексу. Балансування системи - діяльність, яка здійснюється оператором ГТС в рамках надання послуг транспортування, що полягає у врівноваженні попиту та пропозиції природного газу у ГТС, що охоплює фізичне балансування та комерційне балансування. Фізичним балансуванням є заходи, що вживаються оператором ГТС для забезпечення цілісності ГТС, а саме необхідного співвідношення обсягів природного газу, що фізично надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, фізично відібраного з точок виходу. Комерційне балансування - діяльність оператора ГТС, що полягає у визначенні та врегулюванні небалансу, який виникає з різниці між обсягами природного газу, що надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, відібраного через точку виходу, у розрізі замовників послуг транспортування, що здійснюється на основі даних, отриманих у процедурі алокації. Небаланс - різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу та відібраними замовником послуг транспортування з ГТС на точці виходу, що визначається за процедурою алокації (пункт 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС у відповідній редакції).

Водночас за змістом пункту 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС у редакції, чинній з 28.04.2017, алокація - це віднесення оператором ГТС обсягу природного газу в точках входу/виходу до/з ГТС по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів)) з метою визначення за певний період обсягів небалансу таких замовників, а згідно із зазначеними положеннями Кодексу ГТС у чинній редакції алокація - це обсяг природного газу, віднесений оператором ГТС в точках входу/виходу до/з ГТС по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів)) з метою визначення за певний період обсягів небалансу таких замовників.

З огляду на зміст визначення алокації, наведеного у відповідних редакціях Кодексу ГТС, обсяг природного газу по замовниках послуг транспортування визначається у будь-якому разі, у тому числі стосовно їх контрагентів (споживачів).

Згідно з пунктом 2 розділу XIII Кодексу ГТС замовники послуг транспортування зобов`язані своєчасно врегульовувати свої небаланси. Оператор ГТС надає послуги балансування виключно з метою підтримання звичайного рівня функціонування ГТС у разі недотримання замовниками послуг транспортування своїх підтверджених номінацій.

Відповідно до пункту 4 і підпункту 2 пункту 7 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС (у редакції, чинній до 28.04.2017) у разі негативного значення небалансу замовник послуг транспортування до 12-го числа наступного місяця: здійснює купівлю природного газу в інших замовників послуг транспортування; здійснює відбір природного газу шляхом подання оператору газосховища балансуючої номінації для врегулювання остатнього небалансу за цей газовий місяць. Місячний небаланс, який виник у замовника послуг транспортування та не був урегульований в строк до 12-го числа наступного місяця, врегульовується оператором ГТС за рахунок таких заходів: при негативному місячному небалансі - за рахунок надання послуг балансування.

Місячний небаланс, який виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований у строк до 12-го числа наступного місяця, врегульовується оператором ГТС за рахунок таких заходів, зокрема при негативному місячному небалансі - за рахунок надання природного газу замовнику послуг транспортування в рамках послуги балансування для покриття ним неврегульованого обсягу природного газу (підпункт 2 пункту 7 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС у редакції, чинній з 28.04.2017).

Підставою для проведення розрахунку послуг з балансування є дані, визначені у звіті про надані послуги з транспортування. Оператор ГТС до 14-го числа наступного місяця надає замовнику послуг транспортування звіт про надані послуги та рахунок на оплату. Замовник послуг транспортування повинен здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів (пункти 3, 4 глави 4 розділу XIV Кодексу ГТС у редакції, чинній до 28.04.2017).

Водночас за змістом пунктів 3, 4 глави 4 розділу XIV Кодексу ГТС у редакції, чинній з 28.04.2017, підставою для проведення розрахунку послуг з балансування є односторонній акт про надання послуг балансування обсягів природного газу, оформлений оператором ГТС відповідно до умов договору транспортування природного газу. Оператор ГТС до 14-го числа місяця, наступного за звітним, надає замовнику послуг транспортування односторонній акт про надання послуг балансування на обсяги природного газу, місячного небалансу замовника послуг транспортування, що був не врегульований ним відповідно до пунктів 3 - 5 глави 3 цього розділу, рахунок на оплату, звіт по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування (що має містити деталізацію по споживачах замовника послуг транспортування на точках виходу). Замовник послуг транспортування повинен здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів із дня отримання ним зазначених документів.

Як уже зазначалося, у пунктах 9.1, 9.4, 11.4 договору № сторони погодили, що у разі виникнення у замовника негативного місячного небалансу та неврегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу ГТС у строк до 12-го числа місяця, наступного за газовим місяцем, замовник зобов`язаний сплатити оператору за послуги балансування; негативний місячний небаланс замовника визначається відповідно до Кодексу ГТС; оператор до 14-го числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру; замовник, крім вартості послуг, наведених в абзаці другому цього пункту, зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів; послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого замовником відповідно до Кодексу ГТС та розділу ІХ цього договору.

4.2. Урахувавши наведені положення Кодексу ГТС та умови спірного договору, суд апеляційної інстанції зазначив, що для наявності підстав для оплати виставленого оператором рахунку щодо вартості послуг балансування законодавчо передбачено сукупність обставин у такій послідовності: виникнення негативного місячного небалансу; неврегулювання замовником послуг транспортування цього самостійно небалансу в строк до 12-го числа місяця, наступного за газовим місяцем; оформлення оператором одностороннього акта на обсяг неврегульованого замовником обсягу небалансу; надання оператором замовнику до 14-го числа місяця, наступного за газовим місяцем, розрахунок вартості послуг балансування та рахунка-фактури.

Відповідно до пунктів 1-2 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС (у редакції, чинній до 28.04.2017) оператор ГТС визначає місячний небаланс для кожного місяця як різницю між обсягом природного газу, який замовник послуг транспортування передав у точках входу і отримав з ГТС у точках виходу (у тому числі щодо власних споживачів) за цей газовий місяць. Місячний небаланс розраховується оператором ГТС до 10-го числа наступного місяця на підставі фактичних даних, одержаних у процесі алокації, яку здійснює оператор ГТС, а також алокацій, одержаних від операторів суміжних ГТС, операторів ГТС, операторів газосховищ, газовидобувних підприємств або прямих споживачів.

У розумінні наведених положень законодавства та зважаючи на умови договору № , АТ "Укртрансгаз" як оператор ГТС до 14-го числа місяця, наступного за звітним, надає ПрАТ "Кременчукгаз" односторонній акт про надання послуг балансування.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції з`ясував, що коригуючі акти надання послуг балансування обсягів природного газу із застосуванням коефіцієнту 1,2 за лютий 2017 року, січень - червень 2016 року, жовтень 2016 року, січень 2017 року були складені та направлені відповідачеві з порушенням строків (у тому числі розумних) для оформлення наданих послуг балансування, визначених Кодексом ГТС і спірним договором. Водночас повторне балансування газу у травні-липні 2017 року за зазначені минулі місяці 2016 року і січень - лютий 2017 року на підставі додаткових або коригуючих актів не передбачено положеннями договору та Кодексу ГТС, тому немає підстав для стягнення з відповідача заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу за коригуючими актами. Наведене узгоджується із правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду, зокрема, від 18.06.2019 у справі № 922/1580/18, від 05.03.2019 у справі № 923/351/18, від 10.04.2019 у справі № 924/447/18, від 12.06.2019 у справі №920/344/18.

У звязку із наведеним колегія суддів відхиляє довід, зазначений у касаційній скарзі АТ "Укртрансгаз" про наявність у товариства у такому випадку права на коригування попередньо наданих послуг і не бере до уваги посилання скаржника, викладені в обґрунтування заявлених ним заперечень, на правові позиції, зазначені у постановах Вищого господарського суду України від 20.12.2016 у справі № 922/1688/16, від 24.12.2017 у справі № 922/1689/16, від 16.11.2016 у справі № 904/4505/16, оскільки за змістом частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд має враховувати висновки щодо застосування норм права, викладені саме в постановах Верховного Суду.

Також колегія суддів відхиляє наведені у касаційній скарзі АТ "Укртрансгаз" посилання на положення статей 50, 192 Податкового кодексу України щодо наділення позивача правом коригування вартості попередньо наданих послуг, оскільки між сторонами виникли спірні господарські правовідносини, натомість з огляду на вимоги частини 1 статті 4 Господарського кодексу України фінансові (в тому числі податкові) відносини за участі суб`єктів господарювання, що виникають у процесі формування та контролю виконання бюджетів усіх рівнів, не є предметом регулювання Гоподарським кодексом України.

Водночас апеляційний господарський суд наголосив на відсутності в АТ "Укртрансгаз" правових підстав для здійснення перерахунку наданих послуг балансування попередніх газових місяців (за актами, складеними до 28.04.2017), за якими позивач вже надав послуги з балансування обсягів природного газу; зазначив, що здійснення алокації позивачем за попередні газові місяці в період, коли він не мав правових підстав для її здійснення з урахуванням вимог закону, є діями, що безпідставно збільшують відповідальність ПрАТ "Кременчукгаз".

У листі від 27.06.2017 № 7044/16.3.2/7-17 Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, роз`яснила операторам газорозподільних систем, що чинними нормативно-правовими актами не передбачено здійснення операторами ГТС коригування небалансу замовників послуг транспортування попередніх періодів, щодо яких оператор ГТС вже здійснив балансування; надання оператором ГТС замовникам послуг транспортування коригуючих актів суперечить положенням розділу ХІV Кодексу ГТС.

Правова позиція про недопустимість надання зворотної сили положенням Кодексу ГТС, які набрали чинності з 28.04.2017, та зумовлену цим відсутність правових підстав для коригування розміру небалансу позивачем за актами, складеними до 28.04.2017, та за якими оператором ГТС вже здійснив балансування, Верховний Суд виклав у постановах від 18.06.2019 у справі № 922/1580/18, від 25.06.2019 у справі № 916/2090/16, від 17.07.2019 у справі № 906/408/18.

Суд апеляційної інстанції також урахував, що обставини щодо обсягу і вартості послуг балансування у жовтні 2016 року, встановлені згідно з рішенням Господарського суду Полтавської області від 14.12.2017 у справі № 917/55/17, є преюдиціальними у розумінні положень частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, за змістом якої обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, що унеможливлює проведення оператором перерахунку місячного небалансу відповідача за цей місяць на підставі коригуючого акта. Відмінність предмета і підстав позову за змістом зазначеної норми не впливає на визначення обставин як таких, що не доказуються при розгляді іншої справи за участю тих же сторін або особи, стосовно якої їх встановлено, у зв`язку з чим не може бути взято до уваги викладені у касаційній скарзі позивача доводи про зворотне.

Поза тим апеляційний господарський суд зазначив, що одним із засобів державного регулювання господарської діяльності є визначення механізму перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується НАК "Нафтогаз України" та ПАТ "Укртрансгаз". Наведене регулювання визначено Порядком перерахування субвенцій, за змістом якого держава взяла на себе бюджетне зобов`язання щодо відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних із газопостачанням населенню, яке користується субсидіями та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.

Отже, незалежно від того, що правовідносини між позивачем і відповідачем виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсує за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачили сторони у договорі відповідні умови (наведену правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 904/1858/16, від 18.04.2018 у справі № 906/790/16 та від 22.05.2018 у справі № 926/2733/16).

Суд апеляційної інстанції установив, що підписанням спільних протокольних рішень у 2017 році сторони узгодили порядок проведення розрахунків, змінивши строки виконання боржником зобов`язань перед кредитором, які виникли на підставі договору № , оплату за послуги балансування у спірному періоді відповідач провів, у тому числі, за рахунок коштів, виділених у виді субвенцій на оплату пільг та житлових субсидій населенню щодо послуг з транспортування природного газу згідно з Порядком перерахування субвенцій (після втрати ним чинності - Порядком фінансування видатків); для застосування штрафних санкцій, зокрема, пені, передбаченої пунктом 13.5 спірного договору, та наслідків порушення грошових зобов`язань, установлених згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, необхідно, щоб оплату було здійснено поза межами порядку і строків, встановлених зазначеними порядками; доказів, які б свідчили, що перерахування коштів було здійснено з порушенням строків, встановленими такими порядками, позивач суду не надав, тому нарахування пені, 3 % річних та інфляційних втрат за зобов`язаннями лютого 2017 року згідно з актом від 28.02.2017 № 02-17--БАЛАНС суд визнав безпідставним.

Оскільки відсутність порушення зобов`язання з оплати наданих послуг балансування природного газу з боку відповідача також виключає можливість стягнення з нього інфляційних втрат і 3 % річних, позаяк положення частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлюють обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції і 3 % річних виключно у разі порушення боржником грошового зобов`язання перед кредитором, що узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 09.04.2019 у справі № 903/394/18, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність у відповідача заборгованості (як основного боргу, так і похідних нарахувань на нього) за зобов`язаннями січня та лютого 2017 року.

Апеляційний господарський суд також визнав недоведеною позивачем наявність підстав для балансування ГТС у червні, жовтні-листопаді 2017 року, а також понесення позивачем у зв`язку із цим реальних витрат, як того вимагають положення частини 2 статті 35 Закону України "Про ринок природного газу", тому дійшов висновку, що підстав для стягнення з відповідача заборгованості за послуги балансування у червні 2017 року, жовтні-листопаді 2017 року за актами від 30.06.2017 № 06-17--БАЛАНС, від 31.10.2017 № 10-17--БАЛАНС, від 30.11.2017 № 11-17--БАЛАНС у спірних сумах немає. Суд апеляційної інстанції акцентував, що у розумінні положень законодавства у сфері газопостачання для визначення коефіцієнту компенсації за наведеною у пункті 9.2 спірного договору формулою, що підлягає застосуванню для визначення вартості послуг з балансування обсягів природного газу (при негативному місячному небалансі), процентне співвідношення розміру небалансу обраховується (визначається) від обсягу природного газу, відібраного замовником із ГТС - з урахуванням всіх обсягів газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до ГТС та відібраного із ГТС, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника (наведену правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 916/1807/16, від 04.12.2018 у справі № 927/276/18, від 05.03.2019 у справі № 923/351/18, від 27.03.2019 у справі № 906/110/18 та від 09.04.2019 у справі № 903/394/18, від 18.06.2019 у справі № 922/1580/18). Суд апеляційної інстанції зазначив, що відсутності інших таких суб`єктів, окрім відповідача, які мають доступ до точок входу/виходу до/з ГТС, які споживають природний газ, позивач належними та допустимим доказами не довів.

Водночас апеляційний господарський суд з`ясував, що до обсягу газу, зазначеного в актах як обсяг небалансу за лютий, червень, жовтень-листопад 2017 року включено обсяги, фактично спожиті КП "Теплоенерго"; згідно з рішенням Господарського суду міста Києва від 24.05.2018 у справі № 910/2531/18, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.08.2018 і постановою Верховного Суду від 28.02.2019, визнано укладеним договір постачання природного газу між ПАТ "Полтаваобленерго" та ПАТ "НАК "Нафтогаз України", умовами пункту 2.1 якого встановлено, що постачальник передає споживачу з 01.01.2016 по 31.03.2016 (включно) газ обсягом до 46 123,00 тис. м3. Наведеного позивачем не спростовано у зв`язку з чим АТ "Укртрансгаз" помилково зарахувало до небалансу обсяг газу, поставленого АТ "НАК "Нафтогаз України" на користь підприємств теплокомуненерго.

АТ "НАК "Нафтогаз України" на підставі спеціальних підзаконних нормативних актів, якими є положення та розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 № 742-р "Про деякі питання опалювального сезону 2016/17 року", було зобов`язане видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до договорів, укладених між ними, та постачати природний газ виробникам теплової енергії та теплопостачальним підприємствам, і це є обов`язком ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (наведену правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 14.05.2018 у справі № 926/680/17, від 21.03.2018 у справі № 911/656/17, від 04.08.2018 у справі № 922/4187/17).

З огляду на встановлений спеціальним законодавством у сфері газопостачання механізм постачання природного газу, можливість відбору підприємствами теплокомуненергетики із ГТС погоджених у відповідних договорах з АТ "НАК "Нафтогаз України" обсягів природного газу безпосередньо залежить від належного виконання компанією своїх зобов`язань з підтвердження обсягів природного газу шляхом своєчасної видачі номінацій, тобто видача компанією номінацій є однією із гарантій безперебійного постачання виробникові теплової енергії природного газу з метою виробництва теплової енергії в опалювальний сезон (наведену правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 22.06.2018 у справі № 904/5621/17 та від 05.03.2019 у справі № 923/351/18).

При цьому колегія суддів вважає необґрунтованими доводи АТ "НАК "Нафтогаз", викладені у касаційній скарзі, що дія зазначеного розпорядження поширюється на жовтень 2016 року і не стосується спірного періоду, адже застереження у розпорядженні про обов`язок надати номінації до початку опалювального сезону не свідчить про обмеження його дії періодом, який закінчується із початком опалювального сезону, оскільки полягає у забезпеченні належної підготовки до опалювального сезону та забезпеченні природним газом протягом усього сезону (аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22.06.2018 № 904/5621/17).

Водночас не можна взяти до уваги наведені у касаційній скарзі АТ "НАК "Нафтогаз України" посилання на постанови Верховного Суду від 22.03.2018 № 904/2092/17, від 20.02.2018 №911/653/17, оскільки зазначені постанови Верховний Суд прийняв за інших фактичних обставин, установлених судами, залежно від яких суд і застосував норми матеріального і процесуального права.

Крім того, не знайшли підтвердження посилання АТ "НАК "Нафтогаз України", наведені у касаційній скарзі, що в порушення норм процесуального закону суд апеляційної інстанції вийшов за межі позовних вимог, встановивши неправомірність невидачі ПАТ "НАК "Нафтогаз України" номінацій, оскільки оскаржена постанова не містить таких висновків.

Ураховуючи недоведення позивачем підстав для здійснення у травні-липні 2017 року коригування вартості вже наданих послуг балансування ГТС за минулий період, а також понесення позивачем у зв`язку із цим реальних витрат, як того вимагає частина 2 статті 35 Закону України "Про ринок природного газу", апеляційний господарський суд дійшов висновку, що АТ "Укртрансгаз" не дотрималося встановленого законодавством та умовами договору порядку врегулювання негативного місячного небалансу за червень 2017 року, жовтень-листопад 2017 року, а також недоведено факту прострочення оплати наданих послуг відповідачем за зобов`язаннями лютого 2017 року, з огляду на що вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на балансування у сумі, заявленій позивачем, є необґрунтованими.

Оскільки, як установив суд апеляційної інстанції, позивач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження негативного місячного небалансу відповідача за спірні періоди у заявленій сумі, визначеного з дотриманням встановленого законодавством порядку, а отже не довів підстав для врегулювання такого небалансу шляхом надання послуг комерційного балансування, суд дійшов правомірного висновку, що не підлягають задоволенню позовні вимоги як про стягнення з відповідача спірної суми заборгованості за послуги балансування, так і похідні вимоги про стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат.

4.3. Отже, ураховуючи наведені положення законодавства та обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, колегія суддів погоджується із висновком апеляційного господарського суду про відмову у позові.

4.4. З огляду на викладене колегія суддів також погоджується з аргументами відповідача, викладеними у відзивах на касаційні скарги.

5. Висновки Верховного Суду

5.1. Згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Суд касаційної інстанції використовує процесуальні права суду першої інстанції виключно для перевірки правильності застосування норм матеріального і процесуального права судами першої та апеляційної інстанцій (частина 7 статті 301 Господарського процесуального кодексу України).

5.2. Таким чином, доводи, викладені у касаційних скаргах, про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення процесуального права під час ухвалення постанови у справі не отримали підтвердження, не спростовують висновків, покладених в основу оскарженої у справі постанови суду апеляційної інстанцій; їм вже було надано оцінку судом, який аргументовано відхилив ці доводи; крім того, переоцінка обставин, установлених судом, і доказів, наявних у справі, за змістом статті 300 Господарського процесуального кодексу України не належить до повноважень суду касаційної інстанції; норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, до встановлених апеляційним господарським судом обставин застосовано правильно, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування оскарженої у справі постанови не вбачається.

5.3. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у постанові у справі, питання вичерпності висновків суду апеляційної інстанції, суд касаційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути з`ясовано тільки з урахуванням конкретних обставин справи. Колегія суддів касаційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що скаржникам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають під час кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційних скаргах, не спростовують висновків господарського суду апеляційної інстанції, покладених в основу оскарженої у справі постанови.

5.4. За змістом частини 1 статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

5.5. Ураховуючи наведені положення законодавства та обставини, установлені апеляційним господарським судом, беручи до уваги межі перегляду справи судом касаційної інстанції, передбачені статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів зазначає, що правових підстав для скасування оскарженої у справі постанови і задоволення касаційних скарг не вбачається.

6. Розподіл судових витрат

6.1. Оскільки підстав для скасування постанови у справі та задоволення касаційних скарг немає, судовий збір за подання касаційних скарг необхідно покласти на скаржників.

Керуючись статтями 300, 301, пунктом 1 частини 1 статті 308, статтями 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" залишити без задоволення.

Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Постанову Східного апеляційного господарського суду від 15.07.2019 у справі № 917/706/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Т. Б. Дроботова

Судді К. М. Пільков

Н. О. Багай