ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"30" жовтня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2491/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Д.О.

секретар судового засідання Голоденко І.О.

розглянувши у порядку загального позовного провадження справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Техноторг-Дон (проспект Героїв Сталінграду, 113/1, м. Миколаїв, 54025)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма Україна (вул. Леніна, 102, село Дивізія, Татарбунарський район, Одеська обл., 68150)

про стягнення 408248,53 грн, -

за участю представників учасників справи:

від позивача: Кравець В.О. (в режимі відеоконференції);

від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Техноторг-Дон звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма Україна, в якій просить суд стягнути з відповідача на його користь 408248,53 грн, з яких: 246099,23 грн основного боргу, 97920,59 грн пені, 36914,88 грн штрафу, 8268,80 3% річних та 19045,03 грн інфляційних втрат.

Позиції учасників справи

Підставою позову позивач визначив неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору купівлі-продажу №Оф-122005 від 02.01.2018 в частині повної та своєчасної оплати за отриманий від позивача товар.

Під час розгляду справи по суті позивач в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги до відповідача та просив їх задовольнити.

Відповідач відзив на позов і жодних доказів суду не надав, у судові засідання під час розгляду справ не з`являвся, про час та місце судових засідань був повідомлений належним чином, а отже справа згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України вирішується судом за наявними матеріалами.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 28.08.2019 позовну заяву ТОВ Техноторг-Дон було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу в порядку загального позовного провадження з викликом сторін, підготовче засідання призначено на 27 вересня 2019 о 10год.30хв.

Крім того, ухвалою суду від 28.08.2019 забезпечено участь позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференції, проведення якої доручено Господарському суду Миколаївської області.

27.09.2019 судом протокольно було ухвалено закрити підготовче провадження у справі та призначити справу для розгляду по суті на "18" жовтня 2019 о 10 год. 00 хв. Представника позивача про розгляд справи було повідомлено безпосередньо у судовому засіданні, а відповідача шляхом направлення ухвали суду від 27.09.2019 в порядку ст. 120 ГПК України.

Ухвалою суду від 27.09.2019 забезпечено участь позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференції, проведення якої доручено Господарському суду Миколаївської області.

18.10.2019 судом протокольно було ухвалено оголосити перерву у засіданні суду до "30" жовтня 2019 о 15 год. 30 хв. Представника позивача про розгляд справи було повідомлено безпосередньо у судовому засіданні, а відповідача шляхом направлення ухвали суду від 18.10.2019 в порядку ст. 120 ГПК України.

Ухвалою суду від 18.10.2019 забезпечено участь позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференції, проведення якої доручено Господарському суду Миколаївської області.

У судовому засіданні 30.10.2019 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Обставини справи

02.01.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Техноторг-Дон» (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Україна» (покупець) було укладено договір купівлі-продажу №Оф-122005 (а.с.12, т.1), згідно п.1.1. якого продавець зобов`язався передати у власність покупцю, а покупець у порядку й на умовах, передбачених договором, зобов`язався приймати та оплачувати запасні частини та шини до техніки (товар), асортимент, кількість та вартість яких визначатиметься відповідно до рахунків-фактур продавця до цього договору, що є його невід`ємними частинами.

Згідно п. 1.3. договору поставка товару буде здійснюватись окремими партіями. Обсяг товару за кожною партією визначатиметься у відповідних рахунках-фактурах продавця до цього договору. Асортимент, кількість та вартість товару за кожною його партією вважатимуться узгодженими сторонами з моменту поставки покупцю товару згідно відповідного рахунку-фактури продавця.

Відповідно до п.2.3. договору покупець зобов`язаний оплачувати продавцю вартість товару протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі та/або видаткової накладної відповідно до п.4.1. цього договору щодо такого товару.

За умовами п.п. 4.1, 4.2., 4.3. договору покупець здійснює одержання поставленого товару в день його поставки продавцем. Факт поставки продавцем товару покупцеві згідно з п.п.3.1.1. цього договору сторони фіксують шляхом складання відповідного двостороннього акту приймання-передачі та/або видаткової накладної, у яких зазначаються асортимент, комплектність, кількість та вартість товару, що передається покупцю. Підписанням відповідного акту приймання-передачі та/або видаткової накладної покупець підтверджує факт своєчасного передання йому товару, всієї необхідної інформації та супровідних документів стосовно товару, передбачених договором та чинним законодавством України, відсутність у нього будь-яких претензій щодо асортименту, якості, комплектності та кількості переданого йому товару, необхідної інформації та супровідних документів стосовно товару.

Згідно з п.п. 5.2., 5.2.1., 5.2.2. договору покупець несе відповідальність за договором: за порушення строків виконання своїх грошових зобов`язань за цим договором покупець сплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період нарахування пені від суми заборгованості за кожен день прострочення; за порушення покупцем строків виконання своїх грошових зобов`язань за цим договором більш ніж на 20 (двадцять) календарних днів покупець додатково до пені згідно п.п.5.2.1. договору оплачує продавцю штраф у розмірі 15% від вартості неоплаченого товару.

Пунктами 7.2., 7.3. договору сторони домовились про те, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання покупцем своїх зобов`язань за цим договором припиняється через 3 (три) роки від дня коли такі зобов`язання мали бути виконані. Сторони дійшли згоди про те, що строки позовної давності за вимогами продавця за цим договором (у тому числі щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) складатиме 3 (три) роки.

Відповідно до п.8.1. договору він набирає чинності з моменту його підписання сторонами (та скріплення його тексту їхніми печатками) і діє до 31.12.2018.

На виконання умов договору, позивач передав відповідачу у власність, а відповідач прийняв у період з березня 2018 року по серпень 2019 товар на загальну суму 246099,23 грн згідно з видатковими накладними: №О-48516 від 05.03.2018 на суму 11659,23 грн.; № О-57760 від 15.03.2018 на суму 772,52 грн; № О-57770 від 15.03.2018 на суму 1263,82 грн.; № О-57772 від 15.03.2018 на суму 8796,19 грн.; № О-57790 від 15.03.2018 на суму 8643,98грн.; № О-65802 від 22.03.2018 на суму 128,83грн.; №О-65805 від 22.03.2018 на суму 10666,81грн.; № О-65809 від 22.03.2018 на суму 469,48грн.; № О-65810 від 22.03.2018 на суму 1763,92грн.; № О-77002 від 30.03.2018 на суму 9645,46грн.; № О-77005 від 30.03.2018 на суму 994,19грн.; № О-77009 від 30.03.2018 на суму 553,12грн.; № О-77012 від 30.03.2018 на суму 745,21грн.; № О-101248 від 14.04.2018 на суму 8120,90грн.; № О-129578 від 02.05.2018 на суму 3859,99грн.; №О-164382 від 24.05.2018 на суму 7484,20грн.; №О-163474 від 24.05.2018 на суму 3981,94грн.; №О-181781 від 06.06.2018 на суму 2700,00 грн.; № О-181779 від 06.06.2018 на суму 1691,99 грн.; № О-181783 від 06.06.2018 на суму 55068,28грн.; №О-181853 від 06.06.2018 на суму 422,28грн.; №О-185544 від 08.06.2018 на суму 2610,00грн.; №О-185540 від 08.06.2018 на суму 965,93 грн.; №О-188260 від 11.06.2018 на суму 7382,72 грн.; №О-188264 від 11.06.2018 на суму 56599,99 грн.; №О-219539 від 02.07.2018р. на суму 1186,28 грн.; №О-235789 від 11.07.2018 на суму 12319,45 грн.; №О-251374 від 20.07.2018 на суму 14038,74грн.; №О-287257 від 15.08.2018 на суму 11563,78 грн. (а.с.11, 19-45, т.1).

Відповідач за отриманий від позивача товар не розрахувався, що підтверджується матеріалами справи, поясненнями позивача та не спростовано відповідачем.

З врахуванням викладеного, станом на час розгляду даної справи заборгованість відповідача перед позивачем по договору за вищевказаний товар становить 246099,23 грн.

У зв`язку з несплатою відповідачем позивачу вартості поставленого товару, останнім нараховані до стягнення з відповідача по кожній накладній окремо в межах періоду з 05.04.2018 по 07.08.2019 пеню в сумі 97920,59 грн, 3% річних в сумі 36914,88 грн, в межах періоду жовтень 2018 року червень 2019 року інфляційні нарахування в сумі 19045,03 грн, а також у зв`язку з наявністю у відповідача заборгованості більш ніж 20 календарних днів позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 36914,88 грн штрафу.

Законодавство, застосоване судом до спірних відносин

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Вказане цілком кореспондується з положеннями статті 193 ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 263 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

У відповідності до ч. 5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Частиною 1 статті 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено можливість настання правових наслідків, встановлених договором або законом, зокрема, у вигляді сплати неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 6 статті 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Водночас, частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 233 ГК України, якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Позиція суду

Під час розгляду справи судом встановлений факт наявності у відповідача заборгованості перед позивачем за договором №Оф-122005 від 02.01.2018 у сумі 246099,23 грн, а отже позов позивача в цій частині позовних вимог належить задовольнити.

У зв`язку з тим, що бездіяльність відповідача у вигляді несплати коштів за фактично отриманий товар у визначений договором строк суперечить вищевказаним нормам права та договору, позивачем правомірно нараховані до стягнення з відповідача пеня, штраф, 3% та інфляційні нарахування.

Розрахунки заявлених позивачем пені та 3% річних, які викладені у позовній заяві (а.с.4-6, т.1), судом перевірені та встановлено їх часткову невірність, що обумовлена у неврахуванні позивачем при здійсненні розрахунків положень ч. 5 ст. 254 ЦК України, у зв`язку з чим судом самостійно здійснено розрахунки в межах періоду, заявленого позивачем, та згідно якого сума пені складає 97705,50 грн, сума 3% річних складає 8267,19 грн.

При цьому, при вирішенні питання щодо стягнення з відповідача пені за договором, згідно з п.8.1. якого сторони визначили, що він діє до 31.12.2018, суд враховує, що закон не передбачає такої підстави для припинення зобов`язання, яке залишилося невиконаним, як закінчення строку дії договору, а отже закінчення строку дії договору не припиняє невиконаного зобов`язання між сторонами, у зв`язку з чим нарахування штрафних санкцій є правомірним (аналогічна правова позиція, викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 21.12.2016 у справі № 905/2187/13 та Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №910/7444/18).

Розрахунки заявлених позивачем штрафу в сумі 36914,88 грн та індексу інфляції в сумі 19045,03 грн судом перевірені, встановлено їх вірність та відповідність договору та нормам законодавства України.

Водночас, суд вважає за необхідне за власною ініціативою вирішити питання щодо зменшення розміру штрафних санкцій, виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності.

Так, при зменшенні розміру пені та штрафу, суд бере до уваги інтереси сторін, що заслуговують на увагу, і оцінює співвідношення розміру заявленої до стягнення пені та штрафу, зокрема, із розміром збитків позивача. Якщо порушення зобов`язання відповідачем не потягло за собою значні збитки для інших господарюючих суб`єктів, то суд може з урахуванням інтересів сторін зменшити розмір належної до сплати пені та штрафу. При цьому як необхідність використання права на зменшення розміру штрафних санкцій, так і розмір, до якого вони підлягають зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Водночас, за своєю правовою природою штрафні санкції виконують стимулюючу функцію, спонукаючи боржника до належного виконання своїх зобов`язань під загрозою застосування до нього цього виду відповідальності та стягується в разі порушення такого зобов`язання. Отже, питання про зменшення розміру неустойки вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.

При цьому, наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Вирішуючи питання щодо доцільності зменшення штрафних санкцій у цій справі суд враховує, що сума нарахованих разом пені та штрафу є значною, оскільки сума заявлених штрафних санкцій складає більше 50% від суми основного боргу, а також те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позивач або інші особи зазнали збитків у зв`язку із простроченням виконання зобов`язання у спірних відносинах.

Зазначені вище обставини, на переконання суду, є підставою для зменшення розміру пені, у зв`язку з чим суд доходить висновку щодо необхідності зменшення розміру заявлених штрафних санкцій у вигляді пені, що підлягає до стягнення з відповідача, до 50% від заявленої позивачем суми пені за несвоєчасну оплату вартості поставленого товару, при цьому, таке зменшення суд вважає оптимальним балансом інтересів сторін у спорі, що запобігатиме настанню для них негативних наслідків.

Враховуючи викладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Техноторг-Дон, заявлені до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма Україна, підлягають частковому задоволенню та з відповідача слід стягнути на користь позивача 246099,23 грн основного боргу, 48852,75 грн пені, 36914,88 грн штрафу, 8267,19 грн 3% річних та 19045,03 грн інфляційних втрат.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У п. 4.3. постанови від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI господарського процесуального кодексу України" пленум Вищого господарського суду України роз`яснив, що у разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Приймаючи до уваги вищезазначене, судовий збір покладається на відповідача в сумі 6120,48 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма Україна (вул. Леніна, 102, село Дивізія, Татарбунарський район, Одеська обл., 68150, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Техноторг-Дон (проспект Героїв Сталінграду, 113/1, м. Миколаїв, 54025, ) основний борг в сумі 246099 /двісті сорок шість тисяч дев`яносто дев`ять/ грн 23 коп, пеню в сумі 48852 /сорок вісім тисяч вісімсот п`ятдесят дві/ грн 75 коп, штраф в сумі 36914 /тридцять шість тисяч дев`ятсот чотирнадцять/ грн 88 коп, 3% річних в сумі 8267 /вісім тисяч двісті шістдесят сім/ грн 19 коп, інфляційні втрати в сумі 19045 /дев`ятнадцять тисяч сорок п`ять/ грн 03 коп та судовий збір в сумі 6120 /шість тисяч сто двадцять/ грн 48 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 11 листопада 2019 р.

Суддя Д.О. Бездоля