ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2019 року м. Дніпро Справа № 912/1359/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чередка А.Є., (доповідач)

суддів: Кузнецова В.О., Чус О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Фізичної особи Хомутської Ірини Анатоліївни

на рішення Господарського суду Кіровоградської області (суддя Глушков М.С.) від 09.07.2019, повний текст якого складено 15.07.2019, у справі № 912/1359/19

за позовом Фізичної особи-підприємця Петренка Миколи Миколайовича, м. Кропивницький

до Фізичної особи Хомутської Ірини Анатоліївни , м. Запоріжжя

про стягнення 161 205,02 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Петренко Микола Миколайович звернувся до Господарського суду Кіровоградської області із позовом про стягнення з Фізичної особи Хомутської Ірини Анатоліївни 161 205,02 грн. заборгованості з яких: 137 940,00 грн. сума основного боргу; 8 745,02 грн. пеня, 13 794,00 грн. штраф, 726,00 грн. 3 % річних.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 09.07.2019 у справі №912/1359/19 позов задоволено повністю: стягнуто з Фізичної особи Хомутської Ірини Анатоліївни на користь Фізичної особи-підприємця Петренка Миколи Миколайовича заборгованість за договором поставки від 03.01.2019 в сумі 161 205,02 грн., з яких: 137 940,00 грн. основний борг, 8 745,02 грн. пеня, 13 794,00 грн. штраф, 726,00 грн. три відсотки річних та судовий збір в сумі 2418,07 грн.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з оплати товару за договором поставки від 03.01.2019 за видатковою накладною №2 від 15.02.2019 у сумі 137 940,00 грн.

Враховуючи наявність прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати товару, місцевий господарський суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення 3% річних та штрафу і пені відповідно до пунктів 5.2-5.4 договору.

Оскільки на момент укладення договору відповідач був фізичною-особою підприємцем, а на момент подачі позовної заяви припинив діяльність як фізична особа-підприємець з 27.03.2019 за власним рішенням, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 22.05.2019, місцевий господарський суд дійшов до висновку, що вказаний спір має розглядатися в порядку господарського судочинства.

Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, Фізична особа Хомутська Ірина Анатоліївна звернулася до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Кіровоградської області у справі №912/1359/19 та направити справу для розгляду за встановленою підсудністю

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом відкрито провадження у справі та розглянуто по суті спір, який не відноситься до компетенції господарського суду відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин між сторонами.

Апелянт зазначає, що оскільки Хомутська Ірина Анатоліївна 27.03.2019 припинила свою підприємницьку діяльність спір щодо договору поставки від 13.01.2019 не підлягає розгляду господарським судом, тому місцевий господарський суд повинен був відмовити у відкритті провадження у справі.

Також апелянт вважає, що місцевим господарським судом розглянуто спір з порушенням правил підсудності, оскільки місцезнаходженням Фізичної особи Хомутської Ірини Анатоліївни є: АДРЕСА_1 .

Апелянт зазначає, що у спірному договорі не визначено ні місце передачі товару, ні місце оплати товару, тому положення частини 5 статті 29 Господарського процесуального кодексу України не можна застосовувати для визначення територіальної підсудності вказаного спору, а спір підлягає розгляду за місцезнаходженням відповідача.

Оскільки спір розглянутий з порушенням правил підсудності, про що зазначає відповідач, апелянт просить скасувати рішення суду та направити справи за встановленою підсудністю.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.09.2019 колегією суддів у складі головуючого судді Чередка А.Є., суддів: Кузнецова В.О., Чус О.В., відкрито апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги Фізичної особи Хомутської Ірини Анатоліївни на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 09.07.2019 у справі № 912/1359/19, розгляд скарги призначений у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, в порядку письмового провадження.

23.09.2019 від представника Фізичної особи-підприємця Петренка Миколи Миколайовича надійшла заява про зобов`язання Фізичної особи Хомутської Ірини Анатоліївни надати відомості на підтвердження направлення на адресу Фізичної особи-підприємця Петренка Миколи Миколайовича копії апеляційної скарги з додатками, у разі не підтвердження такої інформації постановити окрему ухвалу про зловживання апелянтом своїми правами.

Розглянувши подане клопотання апеляційний господарський суд не вбачає підстав для його задоволення, оскільки в матеріалах справи містяться належні та допустимі докази направлення на адресу Фізичної особи-підприємця Петренка Миколи Миколайовича копії апеляційної скарги (опис вкладення, фіскальний чек, поштова накладна) та докази отримання вказаної поштової кореспонденції (поштове відстеження з офіційного сайту Укрпошти).

31.10.2019 від представника Фізичної особи Хомутської Ірини Анатоліївни надійшов (електронною поштою) адвокатський запит про надання інформації щодо стадії розгляду справи №912/1359/19.

Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника) (частина 8 статті 42 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до довідки Центрального апеляційного господарського суду від 31.10.2019 №06-21/100/19 адвокатський запит у справі №912/1359/19, що надійшов електронною поштою від адвоката Ревкової Г.К. на офіційну електронну адресу Центрального апеляційного господарського суду, не містить кваліфікованого електронного підпису.

Враховуючи, що адвокатський запит надійшов електронною поштою, однак не засвідчений електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", апеляційним господарським судом залишено вказаний запит без розгляду.

Відповідно до частини 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (частина 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України)

Враховуючи, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апелянтом не наведено конкретних обставин справи, які перешкоджали б розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд здійснює перегляд оскаржуваного рішення суду першої інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Апеляційний господарський суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків, повноту їх дослідження місцевим господарським судом вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 03.01.2019 між Фізичною особою-підприємцем Хомутською Іриною Анатоліївною (покупець) та Фізичною особою-підприємцем Петренком Миколою Миколайовичем (постачальник) укладений договір поставки, відповідно до пункту 1.1 якого постачальник зобов`язувався поставити і передати у власність покупця товар визначений в специфікації, а покупець зобов`язався прийняти товар та своєчасно оплатити на умовах, які вказані в даному Договорі.

Пунктом 2.1. договору визначено, що поставка товару здійснюються постачальником на пізніше 28.02.2019.

Згідно з пунктом 3.1 договору його загальна ціна складає 262 184,00 грн.

Розрахунок за поставлений товар здійснюється покупцем протягом 30 календарних днів з моменту поставки, відповідно до пункту 3.2. договору.

Відповідно до пункту 7.1. договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Договір поставки від 03.01.2019 підписано представниками сторін.

Також сторони у специфікації на товар (Додаток №1 від 03.01.2019) визначили, який саме товар буде поставлено, його кількість та ціну.

На виконання умов договору та Специфікації до нього, Фізичною особою-підприємцем Петренком Миколою Миколайовичем був поставлений Фізичній особі-підприємцю Хомутській Ірині Анатоліївні товар на загальну суму 262 184,00 грн., що підтверджується видатковими накладними №1 від 15.01.2019 на суму 124 244,00 грн. (а.с. 32) та №2 від 15.02.2019 на суму 137 940,00 грн. (а.с. 36).

Вказаний товар відповідач отримано, що підтверджується підписами на зазначених видаткових накладних.

Отже Фізичною особою-підприємцем Петренком Миколою Миколайовичем свої зобов`язання за договором щодо поставки товару на суму 262184,00 грн. виконані в повному обсязі.

Фізична особа-підприємець Хомутська Ірина Анатоліївна частково розрахувалася за поставлений товар в сумі 124 244,00 грн., згідно довідки Фізичної особи-підприємця Петренка Миколи Миколайовича №08/07/19 від 08.07.2019 заборгованість по оплаті поставленого товару по видатковій накладній №2 від 15.02.2019 складає 137 940,00 грн.

У зв`язку з невиконанням Фізичною особою-підприємцем Хомутською Іриною Анатоліївною своїх зобов`язань по виконанню договору Фізичною особою-підприємцем Петренком Миколою Миколайовичем направлено на адресу відповідача претензію від 04.04.2019 з вимогою перерахувати на рахунок позивача суму заборгованості у розмірі 154 534,37 грн. (з урахуванням основного боргу, пені, штрафу та 3% річних), що підтверджується фіскальним чеком №335 АТ "Укрпошта".

Вказана претензія залишена без відповіді та задоволення.

Причиною виникнення спору є неналежне виконання Фізичною особою-підприємцем Хомутською Іриною Анатоліївною зобов`язань за договором поставки від 03.01.2019 в частині своєчасної оплати отриманого товару за видатковою накладною №2 від 15.02.2019.

Предметом спору є стягнення заборгованості за поставлений товар за договором поставки від 03.01.2019, а також пеня, штраф та 3% річних, нараховані за несвоєчасну оплату поставленого товару.

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Позивачем заявлена до стягнення заборгованість за договором поставки від 03.01.2019 за поставлений товар за видатковою накладною №2 від 15.02.2019 у сумі 137 940,00 грн.

З урахуванням приписів пункту 3.2 договору строк оплати за поставлений товар за видатковою накладною №2 від 15.02.2019 у сумі 137 940,00 грн. є таким, що настав.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (статті 76-79 Господарського процесуального кодексу України)

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доказів сплати заборгованості в розмірі 137 940,00 грн. відповідачем суду надано не було, як й не було заперечень щодо суму основного боргу.

Місцевий господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення 137 940,00 грн. основного боргу є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню повністю.

Апеляційна скарга заперечень щодо суми основного боргу не містить.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховані та заявлені до стягнення 726,00 грн. 3 % річних за період з 18.03.2019 по 21.05.2019.

Місцевий господарський суд перевірив наданий позивачем розрахунок 3% річних та дійшов до висновку, що він є обґрунтованим, а вимога про стягнення 726,00 грн. підлягає задоволенню.

Апеляційна скарга не містить заперечень щодо арифметичної неправильності нарахованих сум 3% річних.

Відповідно до частини 2 статті 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до частини 1 статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з частиною 2 статті 217 та частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктами 5.2.-5.4. договору сторони погодили, що за несвоєчасну оплату за договором покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від простроченої суми за кожен день прострочення платежу. Пеня нараховується на весь строк прострочення до повного погашення заборгованості.

Крім пені, передбаченої у пункті 5.2 договору у випадку несвоєчасної оплати товару, покупець зобов`язаний сплатити штраф в розмірі 10 % від вартості несплаченого товару.

Позивачем нараховані та заявлені до стягнення штрафні санкції, а саме 8 745,02 грн. пені та 13 794,00 грн. штрафу.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок штрафних санкцій, місцевий господарський суд дійшов до висновку, що розрахунок є обґрунтованим, а вимоги про стягнення 8 745,02 грн. пені та 13 794,00 грн. штрафу підлягають задоволенню.

Апеляційна скарга не містить заперечень щодо арифметичної неправильності нарахованих штрафних санкцій.

Апелянт вважає, що оскільки Хомутська Ірина Анатоліївна 27.03.2019 припинила свою підприємницьку діяльність спір у справі не підлягає розгляду господарським судом, тому місцевим господарським судом відкрито провадження у справі та розглянуто по суті спір, який не відноситься до компетенції господарського суду відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин між сторонами.

Між тим, апеляційний господарський суд не погоджується із такими доводами апелянта за таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно із частиною першою статті 128 Господарського кодексу України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці (пункт 1 частини першої статті 20 Господарського кодексу України).

З аналізу вказаних норм прав убачається, що фізичні особи, які на час звернення з позовом не є підприємцями, можуть звертатися до господарського суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів. Припинення підприємницької діяльності позивача до звернення з позовом до суду не є перешкодою для розгляду справи в порядку господарського судочинства, оскільки спірні правовідносини у цій справі виникли саме щодо виконання договору поставки, укладеного між суб`єктами господарської діяльності. Тобто стороною правочину виступала фізична особа - підприємець і припинення надалі підприємницької діяльності не змінює правовий статус особи у зобов`язанні.

Аналогічний правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного суду у справі № 760/13915/18 від 26.06.2019.

Як зазначено у рішенні суду, відкриваючи провадження у даній справі між фізичною особою-підприємцем та фізичною особою суд враховував, що за змістом статей 51, 52, 598-609 Цивільного кодексу України, статей 202-208 Господарського кодексу України, частини восьмої статті 4 Закону України від 15 травня 2003 року № 755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" у випадку припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємцем (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Оскільки на момент укладення договору Хомутська Ірина Анатоліївна була фізичною-особою підприємцем, а на момент подачі позовної заяви припинила діяльність як фізична особа-підприємець з 27.03.2019 за власним рішенням, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 22.05.2019, вказаний спір має розглядатися в порядку господарського судочинства.

Отже позивач, звертаючись до господарського суду, обґрунтовано визначив належність спору до господарської юрисдикції відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу як фізичної особи-підприємця не припинились.

Аналогічний правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного суду у справі № 910/8729/18 від 13.02.2019.

Також апелянт посилається на те, що місцевим господарським судом розглянуто спір з порушенням правил підсудності, оскільки у спірному договорі не визначено ні місце передачі товару, ні місце оплати товару, тому положення частини 5 статті 29 Господарського процесуального кодексу України не можна застосовувати для визначення територіальної підсудності вказаного спору, а спір підлягає розгляду за місцезнаходженням відповідача.

Між тим апеляційний господарський суд не погоджується із такими доводами апелянта з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 27 Господарського процесуального кодексу України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (частина 2 статті 27 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 5 статті 29 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позови у спорах, що виникають із договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливості можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

За приписами статті 532 Цивільного кодексу України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі.

Як зазначено у пункті 9.7 договору місцем виконання цього договору є зареєстроване місце проживання (знаходження) постачальника.

Матеріалами справи підтверджується, що зареєстрованим місцем проживання (знаходження) постачальника - Фізичної особи-підприємця Петренка Миколи Миколайовича є: АДРЕСА_2 .

За таких обставин апеляційний господарський суд вважає, що спір у цій справі розглянутий із дотриманням правил підсудності.

Крім того, апеляційний господарський суд приймає до уваги, що Фізичною особою Хомутською Іриною Анатоліївною не ставилось питання щодо підсудності вказаного спору під час розгляду справи судом першої інстанції.

При цьому, місцевим господарським судом були вчинені всі належні дії для повідомлення відповідача про розгляд даної справи судом та про витребування від останнього відзиву на позов. Відповідна ухвала суду про відкриття провадження у справі від 10.06.2019 надсилалась на юридичну адресу місцезнаходження відповідача, як фізичної особи-підприємця, яка також є адресою реєстрації місця проживання відповідача згідно з листа управління державної міграційної служби України в Запорізькій області від 28.05.2019 № 2301.3-5704/23.1-19 (а.с. 55), отриманого на запит суду (а.с. 54), а саме: АДРЕСА_3 . В матеріалах справи міститься телефонограма про повідомлення Хомутської Ірини Анатоліївни про день, час та місце розгляду справи (а.с. 68).

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 269, 275-279 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи Хомутської Ірини Анатоліївни на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 09.07.2019 у справі № 912/1359/19 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 09.07.2019 у справі № 912/1359/19 - залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Фізичну особу Хомутську Ірину Анатоліївну .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя В.О. Кузнецов

Суддя О.В. Чус