ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2019 р. Справа№ 910/1815/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Яковлєва М.Л.

Куксова В.В.

за участю секретаря судового засідання Денисюк І.Г.

за участю представника(-ів): згідно з протоколом судового засідання від 12.11.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудком"

на рішення Господарського суду міста Києва від 13.08.2019 (повне рішення складено 27.08.2019)

у справі №910/1815/19 (суддя Гулевець О.В.)

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БМ ДИСТРИБУШН"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудком"

про стягнення 255789,73 грн

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудком"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "БМ ДИСТРИБУШН"

про стягнення 558558,41 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "БМ ДИСТРИБУШН ПЛЮС" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудком" про стягнення 255789,73 грн, з яких 188138,46 грн - основного боргу, 57760,15 грн - пені, 9891,12 грн - 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором №656/06/17 поставки та монтажу обладнання від 27.06.2017 в частині своєчасної оплати поставленого за договором обладнання.

Відповідач проти позову заперечував, зазначаючи у відзиві на позов про те, що обладнання - масажер вакуумний Inwestpol MA-150 мав дефекти та вийшов з ладу, у зв`язку із чим, відповідач листом від 25.03.2019 відмовився від договору поставки в частині поставки вказаного обладнання та вимагав повернути кошти у розмірі 558558,41 грн. Також ТОВ "Фудком" посилався на неправильний розрахунок штрафних санкцій, здійснений позивачем.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фудком" звернулося до Господарського суду міста Києва з зустрічною позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "БМ ДИСТРИБУШН ПЛЮС" 558558,41 грн, що становить суму коштів, сплачених ТОВ "Фудком" за товар згідно договору №656/06/17 поставки та монтажу обладнання від 27.06.2017.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням ТОВ "БМ ДИСТРИБУШН ПЛЮС" зобов`язань за договором №656/06/17 поставки та монтажу обладнання від 27.06.2017 щодо поставки якісного обладнання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.04.2019 прийнято зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудком" до Товариства з обмеженою відповідальністю "БМ ДИСТРИБУШН ПЛЮС" про стягнення 558558,41 грн до розгляду, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) заперечував проти зустрічних позовних вимог, посилаючись на відсутність порушень відповідачем за зустрічним позовом зобов`язань за договором, наявністю вини ТОВ "Фудком" у виході з ладу обладнання - - масажера вакуумного Inwestpol MA-150.

В подальшому ТОВ "Фудком" звернулось до суду з заявою про зміну предмету позову, у відповідності до якої просило стягнути з ТОВ "БМ ДИСТРИБУШН ПЛЮС" грошові кошти у розмірі 282370,21 грн., з яких: 40350,00 грн. - витрати на ремонт обладнання, 135576,00 грн. - пеня, 106444,21 грн. - втрачена вигода.

Судом першої інстанції відмовлено у задоволенні заяви ТОВ "Фудком" про зміну предмету позову (від 29.07.2019), посилаючись на те, що вказана заява спрямована на одночасну зміну предмету та підстав позову, тоді як у розумінні приписів статті 46 Господарського процесуального кодексу України одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.08.2019 у справі №910/1815/19 первісний позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудком" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БМ ДИСТРИБУШН" основний борг у сумі 188138,46грн., пеню у сумі 37746,31 грн., 3% річних у сумі 9891,12 грн. та судовий збір в розмірі 3536,64 грн. В іншій частині первісних позовних вимог відмовлено. У задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності факту прострочення відповідачем за первісним позовом строку оплати вартості товару та наявності підстав для стягнення з відповідача заборгованості та 3% річних у заявленому позивачем за первісним позовом розмірі. Стосовно вимог за первісним позовом про стягнення пені, які нараховані за Специфікацією №7 від 17.08.2017 за період з 23.11.2017 по 13.02.2018 (другий етап), з 17.01.2018 по 13.02.2018 (третій етап); за Специфікацією № 8 від 18.06.2017 за період з 17.01.2018 по 13.02.2018 (другий етап), суд дійшов висновку, що вказані вимоги заявлені ТОВ "БМ ДИСТРИБУШН" з пропуском строку позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні вказаних позовних вимог; здійснивши перерахунок пені, судом встановлено, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сума пені у розмірі 37746,31 грн. Відмовляючи у зустрічному позові, суд першої інстанції виходив з того, що доводи позивача про поставку ТОВ "БМ ДИСТРИБУШН ПЛЮС" неякісного обладнання - масажера вакуумного Inwestpol MA-150 не підтверджені належними та достатніми доказами; факт порушення ТОВ "Фудком" умов експлуатації обладнання позивачем за зустрічним позовом не спростований, а тому суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для застосування позивачем за зустрічним позовом приписів ч. 2 ст. 678 ЦК України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фудком" звернулось з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 13.08.2019 у справі №910/1815/19 в частині стягнення 6919,33 грн суми основного боргу, 37746,31 грн пені, 9891,12 грн 3% річних, в іншій частині первісних позовних вимог залишити без змін. Скасувати рішення в частині відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог та прийняти нове рішення в цій частині про задоволення позовних вимог.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права. При цьому відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) зазначає, що відтермінування оплати за видатковими накладними №1166 від 11.10.2018, №752 від 01.08.2018, №1201 від 01.11.2018 відбулося з вини позивача у зв`язку з неправильно визначеною в них ціною. Також апелянт вказує на процесуальні порушення судом першої інстанції (ст. 46 ГПК України) при відмові у задоволенні заяви ТОВ "Фудком" про зміну предмету та підстав позову, посилаючись на те, що зустрічну позовну заяву доповнено новими обставинами та здійснено посилання на інші норми права, що не є за своєю правовою суттю зміною підставою позову, адже у заяві від 29.07.2019 про зміну предмету зустрічної позовної заяви збережено первісні обставини, що викладені у зустрічній позовній заяві, що подана 27.03.2019. Апелянт вказує, що відповідачем за зустрічним позовом порушено взяті на себе договірні зобов`язання щодо поставки якісного обладнання; відповідачем за первісним позовом необґрунтовано відмовлено від проведення гарантійного ремонту чи заміні обладнання на нове, а тому кошти, спрямовані позивачем за зустрічним позовом на відновлення робочого стану обладнання в розмірі 40350,00 грн підлягають компенсації відповідачем за зустрічним позовом у відповідності до ст. 268 ГК України, ст. 678 ЦК України, та підлягають стягненню пеня у розмірі 135576,00 грн і 106444,21 грн збитків у вигляді втраченої вигоди.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудком" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.08.2019 у справі №910/1815/19; призначено апеляційну скаргу до розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування рішення суду є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, просив суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 13.08.2019 у справі №910/1815/19 в частині стягнення 6919,33 грн суми основного боргу, 37746,31 грн пені, 9891,12 грн 3% річних, в іншій частині первісних позовних вимог залишити без змін. Скасувати рішення в частині відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог та прийняти нове рішення в цій частині про задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) заперечував проти апеляційної скарги, просив суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та надані пояснення, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні чи скасуванню, виходячи з наступного.

27.06.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фудком", як покупцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "БМ ДИСТРИБУШН ПЛЮС", як постачальником, укладено договір №656/06/17 поставки та монтажу обладнання (надалі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставляти та передавати у власність покупця обладнання (надалі - обладнання), та виконувати роботи по монтажу (зборка та/або пуско-наладка та/або запуск в експлуатацію та/або навчання персоналу покупця роботі на поставленому обладнанні) поставленого обладнання, надалі - роботи, а покупець зобов`язується приймати та оплачувати обладнання, а також приймати та оплачувати виконані роботи (п.1.1 договору).

Відповідно до п.1.2 договору, найменування, кількість, вартість та строки поставки обладнання, найменування, строки виконання та вартість робіт, а також адреси об`єктів, на які здійснюється поставка обладнання та на яких виконуються роботи (надалі - об`єкти покупця), зазначаються у відповідних Специфікаціях (додатках), які є невід`ємними частинами даного договору.

Виходячи зі змісту пунктів 2.1-2.5 договору, загальна сума договору складає вартість всього поставленого обладнання та вартість всіх виконаних робіт згідно всіх Специфікацій підписаних сторонами в рамках дії даного договору. Вартість обладнання вказується у відповідних Специфікаціях в національній валюті України - гривні з вказівкою еквівалента вартості в Євро на день підписання відповідної Специфікації та зазначенням курсу НБУ 1 Євро до гривні на день підписання відповідної Специфікації. У вартість обладнання включаються вартість тари, упаковки, маркування, митні витрати, доставки обладнання на об`єкт покупця. Оплата за обладнання здійснюється покупцем в гривні шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника в порядку та строки, передбачені у відповідній Специфікації. Вартість робіт вказується у відповідних Специфікаціях та в Актах приймання-передачі виконаних робіт, які з моменту їх підписання стають невід`ємною частиною договору. У вартість робіт включаються всі витрати Постачальника, необхідні для виконання робіт. Оплата за виконані роботи здійснюється покупцем в гривні шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника в порядку та строки, передбачені у відповідній Специфікації.

Відповідно до п. 2.6.1 договору, первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування та ідентифікаційний код постачальника, назва і номер документу (форми), дату і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і ПІБ осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий оригінальний (не факсимільний та не сканований) підпис чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, завірені печаткою підприємства.

Згідно із п. 2.6.2. договору, у випадку порушення вищезазначених вимог, покупець має право відстрочити оплату на термін відповідний терміну надання постачальником вірно оформлених документів, при цьому покупець не буде нести відповідальність за несвоєчасне здійснення розрахунків.

Постачальник зобов`язується виконати роботи в строки та за адресами об`єктів покупця, узгоджені сторонами у відповідній Специфікації (п. 4.1. договору).

Відповідно до п. 4.2. договору, належне виконання постачальником робіт (монтаж та/або пуско-наладка та/або запуск в експлуатацію та/або навчання персоналу покупця роботі на поставленому обладнанні) оформляється (підтверджується) шляхом підписання сторонами Акту приймання-передачі виконаних робіт.

Покупець зобов`язаний підписати Акт приймання-передачі виконаних робіт протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання зазначеного Акту від постачальника. В разі, якщо покупець відмовився підписати Акт приймання-передачі виконаних робіт у вище зазначений термін, покупець зобов`язаний протягом 5 (п`яти) робочих днів надати постачальнику обґрунтовану письмову відмову від підписання Акту приймання-передачі виконаних робіт з обов`язковим зазначенням причин відмови (п. 4.3. договору).

Відповідно до п. 8.1. договору, за порушення покупцем строків оплати, встановлених у відповідних Специфікаціях, покупець, на письмову вимогу постачальника, зобов`язаний сплатити останньому за кожний день прострочення виконання зобов`язання по оплаті, пеню в розмірі 0,05% від несплаченої суми, але не більше облікової ставки НБУ, яка діяла на момент нарахування пені.

Колегією суддів встановлено, що на виконання умов договору згідно Специфікацій №7 від 17.08.2017 та №12 від 01.12.2017 ТОВ "БМ ДИСТРИБУШН ПЛЮС" поставив ТОВ "Фудком" обладнання, що підтверджується видатковими накладними №659 від 16.11.2017 на суму 201354,58 грн, №543 від 06.06.2018 на суму 8649,17 грн, №381 від 02.04.2018 на суму 8649,17 грн.

ТОВ "Фудком" здійснено частково оплату поставленого позивачем обладнання за Специфікаціями №7 від 17.08.2017 та №12 від 01.12.2017, що підтверджується наявними а матеріалах справи платіжними дорученнями №24411359 від 22.08.2017 на суму 20023,19 грн та №2586668 від 16.03.2018 на суму 10378,91 грн.

Також, між сторонами були погоджені та підписані Специфікація №8 від 18 серпня 2017 року, Специфікація № 15 від 08 травня 2018 року, Специфікація №17 від 21 червня 2018 року, Специфікація №18 від 03 серпня 2018 року, Специфікація №19 від 03 серпня 2018 року, Специфікація №20 від 28 серпня 2018 року, на виконання яких ТОВ "БМ ДИСТРИБУШН ПЛЮС" поставлено обладнання ТОВ "Фудком", що підтверджується видатковими накладними №660 від 16 листопада 2017 року, №714 від 16 липня 2017 року, №752 від 01 серпня 2018 року, №1200 від 01 листопада 2018 року, №1201 від 01 листопада 2018 року, №1166 від 18 жовтня 2018 року. Поставлене згідно із вищевказаними Специфікаціями №8, №15, №17, №18, №19, №20 обладнання оплачене ТОВ "БМ ДИСТРИБУШН ПЛЮС" у повному обсязі, однак із простроченням, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень та банківських виписок.

У зв`язку із неналежним виконанням ТОВ "Фудком" взятих на себе зобов`язань за договором в частині повної та своєчасної оплати за поставлене ТОВ "БМ ДИСТРИБУШН ПЛЮС" обладнання, позивачем за первісним позовом заявлено до стягнення з відповідача за первісним позовом заборгованості у розмірі 188138,46 грн з урахування курсової різниці. Також, ТОВ "БМ ДИСТРИБУШН ПЛЮС" заявлені до стягнення пеня у розмірі 57760,15 грн. та 3% річних у розмірі 9891,12 грн.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Фудком" заявлено зустрічний позов про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "БМ ДИСТРИБУШН ПЛЮС" 558558,41 грн, що становить суму коштів, сплачених ТОВ "Фудком" за товар згідно договору №656/06/17 поставки та монтажу обладнання від 27.06.2017.

В обґрунтування зустрічного позову Товариство з обмеженою відповідальністю "Фудком" посилається на те, що відповідно до Специфікації №18 від 03.08.2018 ТОВ "Фудком" замовив масажер вакуумний Inwestpol MA-150 на суму 558558,41 грн, який був поставлений ТОВ "БМ ДИСТРИБУШН ПЛЮС" та установлений на об`єкті покупця, що підтверджується видатковою накладною №1201 від 01.11.2018 та технічними актами виконаних робіт №21307 від 02.11.2018 та №21309 від 03.11.2018. Проте товар виявився неякісним та в процесі його експлуатації вийшов з ладу.

11.01.2019 ТОВ "Фудком" звернулось до ТОВ "БМ ДИСТРИБУШН ПЛЮС" щодо проведення гарантійного ремонту обладнання, а саме: масажер вакуумний Inwestpol MA-150.

За результатами обстеження вказаного обладнання представником ТОВ "БМ ДИСТРИБУШН ПЛЮС" складений технічний акт на виконання робіт №24644 від 11.01.2019, згідно із яким зафіксовано, що обладнання вийшло з ладу та його окремі деталі підлягають заміні.

Листом №803 від 06.03.2019 ТОВ "Фудком" звернулось з вимогою щодо гарантійної заміни неякісного обладнання на нове.

ТОВ "БМ ДИСТРИБУШН ПЛЮС" листом №44 від 11.03.2019 повідомив ТОВ "Фудком", що оскільки поломка обладнання спричинена неправильною експлуатацією, то постачальник може здійснити ремонт масажера Inwestpol MA-150 на платній основі, а також запропоновано відправити обладнання для ремонту на завод-виробника.

Враховуючи наведене, ТОВ "Фудком" направлено ТОВ "БМ ДИСТРИБУШН ПЛЮС" лист від 25.03.2019 з повідомленням про часткову відмову від договору поставки та монтажу обладнання №656/06/17 від 27.06.2017, а саме в частині поставки обладнання - масажер вакуумний Inwestpol MA-150, що поставлено згідно Специфікації №18 від 03.08.2018, з вимогою повернути кошти в розмірі 558558,41 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між сторонами договір №656/06/17 поставки та монтажу обладнання від 27.06.2017 за своєю правовою природою є змішаним договором з елементами договору підряду та поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Положеннями статті 837 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Як встановлено вище, на виконання умов договору, згідно Специфікацій №7 від 17.08.2017 та №12 від 01.12.2017 ТОВ "БМ ДИСТРИБУШН ПЛЮС" поставив ТОВ "Фудком" обладнання, що підтверджується видатковими накладними №659 від 16.11.2017 на суму 201354,58 грн, №543 від 06.06.2018 на суму 8649,17 грн, №381 від 02.04.2018 на суму 8649,17 грн.

Доводи відповідача за первісним позовом, викладені в апеляційній скарзі про те, що при визначенні суми основного боргу позивачем було допущено помилку у зв`язку з чим судом першої інстанції помилково стягнуто 6919,43 грн, посилаючись на те, що за специфікацією №12 від 01.12.2017, якою визначено поставку полотна льняного 20 м (ширина 800 мм) у кількості 2 шт. на загальну суму 17298,34 грн, товариству "Фудком" поставлено полотно льняне 20 м (ширина 800 мм) у кількості 1 шт. на загальну суму 8649,17 грн (за видатковою накладною №543 від 06.06.2018), є безпідставними, оскільки здійснення позивачем поставки полотна льняного 20 м (ширина 800 мм) у кількості 2 шт. на загальну суму 17298,34 грн підтверджується видатковими накладними №543 від 06.06.2018 на суму 8649,17 грн та №381 від 02.04.2018 на суму 8649,17 грн.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що при розгляді справи в суді першої інстанції відповідачем за первісним позовом не оспорювався розмір заявленої до стягнення суми основного боргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до Специфікацій №7 від 17.08.2017 вартість обладнання по даній Специфікації складає 201354,58 грн., в т.ч. ПДВ, що на дату підписання даної Специфікації є еквівалентом 6724,00 Євро по курсу НБУ.

Станом на дату підписання даної Специфікації 1 Євро згідно курсу НБУ складало 29,945655 грн.

Оплата за обладнання здійснюється покупцем в гривні шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника в наступному порядку:

попередню оплату в розмірі 10% від суми в Євро, зазначеної в п.3.1. даної Специфікації, перераховану в гривні по курсу НБУ на дату, що передує даті оплати, в т.ч. ПДВ, покупець перераховує на рахунок постачальника протягом 5 (п`яти) календарних днів з дати підписання відповідної Специфікації;

другу частину оплати в розмірі 20% від суми в Євро, зазначеної в п.3.1. даної Специфікації, перераховану в гривні по курсу НБУ на дату, що передує даті оплати, в т.ч. ПДВ, покупець перераховує на рахунок постачальника протягом 5 (п`яти) календарних днів з дати отримання повідомлення постачальника про готовність обладнання до відвантаження зі складу заводу-виробника;

третю частину оплати в розмірі 70% від суми в Євро, зазначеної в п.3.1. даної Специфікації, перераховану в гривні по курсу НБУ на дату, що передує даті оплати, Покупець перераховує на рахунок постачальника протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дати підписання сторонами видаткової накладної.

Специфікацією №12 від 01.12.2017 сторони погодили, що вартість обладнання по даній Специфікації складає 17298,34 грн., в т.ч. ПДВ, що на дату підписання даної Специфікації є еквівалентом 537,60 Євро по курсу НБУ.

Станом на дату підписання даної Специфікації 1 Євро згідно курсу НБУ складало 32,176965 грн.

Оплата за обладнання здійснюється покупцем в гривні шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Постачальника в наступному порядку:

попередню оплату в розмірі 60% від суми в Євро, зазначеної в п.2.1. даної Специфікації, перераховану в гривні по курсу НБУ на дату, що передує даті оплати, в т.ч. ПДВ, покупець перераховує на рахунок постачальника протягом 5 (п`яти) календарних днів з дати підписання відповідної Специфікації;

другу частину оплати в розмірі 40% від суми в Євро, зазначеної в п.2.1. даної Специфікації, перераховану в гривні по курсу НБУ на дату, що передує даті оплати, в т.ч. ПДВ, покупець перераховує на рахунок постачальника протягом 5 (п`яти) календарних днів з дати підписання сторонами видаткової накладної.

ТОВ "Фудком" здійснено частково оплату поставленого позивачем обладнання за Специфікаціями №7 від 17.08.2017 та №12 від 01.12.2017, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями №24411359 від 22.08.2017 на суму 20023,19 грн та №2586668 від 16.03.2018 на суму 10378,91 грн.

За розрахунком позивача з урахуванням курсової різниці заборгованість відповідача за первісним позовом становить 188138,46 грн.

В силу вимог ст. ст. 525, 526, 530, 599, 610, 612 ЦК України зобов`язання підлягає виконанню належним чином у встановлений строк та припиняється виконанням, проведеним належним чином. Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, є порушенням зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань повну оплату поставленого позивачем обладнання за Специфікаціями №7 від 17.08.2017 та №12 від 01.12.2017 не здійснив, у зв`язку із чим, заборгованість відповідача перед позивачем становить 188138,46 грн.

Враховуючи викладене вище, оскільки матеріалами справи підтверджується невиконане зобов`язання за договором у сумі 188138,46 грн, доказів оплати вказаної суми заборгованості відповідачем не надано, судом першої інстанції правомірно задоволено позовні вимоги про стягнення заборгованості у розмірі 188138,46 грн.

У зв`язку із простроченням грошового зобов`язання позивачем за первісним позовом нараховані пеня у розмірі 57760,15 грн та 3% річних у розмірі 9891,12 грн.

При цьому, нарахування пені та 3% річних здійснені позивачем за первісним позовом за Специфікацією №7 від 17.08.2017 за період з 23.11.2017 по 11.02.2019 (другий етап), з 17.01.2018 по 11.02.2019 (третій етап); за Специфікацією №12 від 01.12.2017 за період з 13.06.2018 по 11.02.2019 (другий етап); за Специфікацією № 8 від 18.06.2017 за період з 17.01.2018 по 13.12.2018 (другий етап), за Специфікацією №15 від 08.05.2018 з 31.08.2018 по 13.12.2018 (третій етап); за Специфікацією № 17 від 21.06.2018 за період з 01.09.2018 по 10.01.2019 (третій етап); за Специфікацією № 18 від 03.08.2018 за період з 04.11.2018 по 26.12.2018 (другий етап); за період з 05.12.2018 по 26.12.2018 (третій етап); за період з 04.01.2019 по 07.02.2019 (четвертий етап); за Специфікацією № 19 від 03.08.2018 за період з 04.11.2018 по 12.12.2018 (другий етап); за період 05.12.2018 по 26.12.2018 (третій етап); за період з 04.01.2019 по 10.01.2019 (четвертий етап); за Специфікацією № 20 від 28.08.2018 за період з 21.10.2018 по 19.12.2018 (другий етап); за період з 19.11.2018 по 19.12.2018 (третій етап).

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

За приписами ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

В п. 8.2. договору сторони погодили, що покупець за порушення строків оплати обладнання, встановлених у відповідних Специфікаціях зобов`язаний сплатити постачальнику за кожний день прострочення виконання зобов`язання по оплаті, пеню в розмірі 0,05% від несплаченої суми, але не більше облікової ставки НБУ, яка діяла на момент нарахування пені.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Колегія суддів звертає увагу на те, що даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Отже, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано. Нарахування санкцій триває протягом шести місяців.

Сторонами не узгоджено іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України строку, за який нараховується пеня.

Перевіривши здійснений позивачем за первісним позовом розрахунок пені, колегією суддів встановлено, що в порушення приписів ч. 6 ст. 232 ГПК України, позивачем нараховано пеню за порушення строків оплати за періоди, які перевищують шість місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане, а саме при нарахуванні пені за Специфікацією №7 від 17.08.2017; за Специфікацією №12 від 01.12.2017; за Специфікацією №8 від 18.06.2017.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, оскільки сторони не передбачили іншого періоду нарахування пені, аніж шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України), то визначений позивачем період нарахування пені обмежується шестимісячним строком, а тому нарахування пені мало здійснюватись наступним чином: за Специфікацією №7 від 17.08.2017 за період з 23.11.2017 по 22.05.2018 (другий етап), з 17.01.2018 по 16.07.2018 (третій етап); за Специфікацією №12 від 01.12.2017 за період з 13.06.2018 по 12.12.2018 (другий етап); за Специфікацією №8 від 18.06.2017 за період з 17.01.2018 по 16.07.2018 (другий етап).

Водночас, відповідачем в суді першої інстанції заявлено про застосування строку позовної давності до вимог позивача про стягнення нарахованої пені за Специфікацією №7 від 17.08.2017 та Специфікацією № 8 від 18.06.2017.

Відповідно до частини 3 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно із ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки, позивач звернувся з даним позовом до суду 14.02.2019, то вимоги про стягнення пені, які нараховані за Специфікацією №7 від 17.08.2017 за період з 23.11.2017 по 13.02.2018 (другий етап), з 17.01.2018 по 13.02.2018 (третій етап); за Специфікацією №8 від 18.06.2017 за період з 17.01.2018 по 13.02.2018 (другий етап) заявлені із пропуском позовної давності, у зв`язку із чим позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Таким чином, за здійсненим судом апеляційної інстанції перерахунком пені, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сума пені у розмірі 37746,31 грн, у зв`язку із чим судом першої інстанції правомірно задоволено вказані вимоги.

Частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України визначено, що за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів вважає, що розрахунок заявлених позивачем за первісним позовом до стягнення трьох процентів річних є арифметично вірним, відповідає вимогам чинного законодавства, а тому, з урахуванням факту порушення відповідачем за первісним позовом грошового зобов`язання, позовні вимоги про стягнення з відповідача 9891,12 грн 3% річних є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Доводи відповідача за первісним позовом про те, що відтермінуванння оплати за видатковими накладними №1166 від 11.10.2018, №752 від 01.08.2018, №1201 від 01.11.2018 відбулося з вини позивача через неправильне оформлення ним видаткових накладних, є безпідставними, оскільки наявні в матеріалах справи видаткові накладні містять всі необхідні реквізити у відповідності до вимог оформлення первинних документів та складені з дотриманням вимог п.2.6.1. Договору.

При цьому, судом апеляційної інстанції встановлено, що у видаткових накладних №1166 від 18.10.2018, №752 від 01.08.2018, №1201 від 01.11.2018, коригування видаткових накладних було здійснено у зв`язку із коригуванням ціни на підставі умов договору, оскільки оплата за обладнання відповідно до умов кожної Специфікації мала здійснюватися відповідачем в гривні по курсу НБУ на дату платежу, при цьому вартість обладнання вказувалась в еквіваленті Євро. Так, у зв`язку із зміною курсу на дату платежу змінювався гривневий еквівалент вартості обладнання у порівнянні із вказаним у видатковій накладній на поставку обладнання підписаній сторонами в момент поставки.

Таким чином, відповідне коригування не є порушенням умов договору, а тому видаткові накладні №166 від 18.10.2018, №752 від 01.08.2018 та №1201 від 01.11.2018 були надані відповідачу з дотриманням вимог передбачених п.2.6.1 договору в момент поставки, а тому підстави для застосування наслідків визначених п. 2.6.2 договору у відповідача за зустрічним позовом відсутні.

Стосовно зустрічного позову, який обґрунтовано тим, що поставлений Товариством з обмеженою відповідальністю "БМ ДИСТРИБУШН ПЛЮС" відповідно до Специфікації №18 від 03.08.2018 товар - масажер вакуумний Inwestpol MA-150 на суму 558558,41 грн був неналежної якості, внаслідок чого позивачем порушені умови договору щодо якості обладнання, колегією суддів встановлено наступне.

Виходячи зі змісту ст. 675 Цивільного кодексу України, товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк). Гарантія якості товару поширюється на всі комплектуючі вироби, якщо інше не встановлено договором.

За змістом статті 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети. У разі продажу товару за зразком та (або) за описом продавець повинен передати покупцеві товар, який відповідає зразку та (або) опису. Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам. Продавець і покупець можуть домовитися про передання товару підвищеної якості порівняно з вимогами, встановленими законом.

Отже, якість товару - це сукупність характеристик товару, що стосуються його здатності задовольняти встановлені і передбачені потреби. Якість товарів повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка передбачає вимоги до їх якості.

Згідно зі ст. 674 Цивільного кодексу України відповідність товару вимогам законодавства підтверджується способом та в порядку, встановленими законом та іншими нормативно-правовими актами.

Правові наслідки передання товару неналежної якості передбачені статтею 678 Цивільного кодексу України, у відповідності до якої покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.

Згідно із ч. 1 ст. 680 Цивільного кодексу України покупець має право пред`явити вимогу у зв`язку з недоліками товару за умови, що недоліки виявлені в строки, встановлені цією статтею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо на товар встановлено гарантійний строк, покупець має право пред`явити вимогу у зв`язку з недоліками товару, які були виявлені протягом цього строку (ч. 3 ст. 680 ЦК України).

Пунктом 5.1. договору сторони погодили, що якість обладнання повинна відповідати санітарним, гігієнічним, технічним стандартам і правилам, встановленими діючим законодавством України та/або міжнародним нормам та правилам і підтверджуватись сертифікатом та/або іншими документами необхідними для даного виду обладнання.

Згідно із п. 5.2. договору, разом з обладнанням постачальник зобов`язаний надати технічну документацію на обладнання (паспорт, сертифікати тощо).

Пунктом 5.2. договору сторони погодили, що постачальник надає гарантію на обладнання та виконані роботи профітом 12 місяців з моменту підписання сторонами Акту приймання-передачі виконаних робіт.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору та Специфікації №18 від 03.08.2018, ТОВ "БМ ДИСТРИБУШН ПЛЮС" поставлено ТОВ "Фудком" масажер вакуумний Inwestpol MA-150 на суму 558558,41 грн, що підтверджується видатковою накладною №1201 від 01.11.2018.

Згідно із технічними актами виконаних робіт №21307 від 02.11.2018 та №21309 від 03.11.2018 масажер вакуумний Inwestpol MA-150 було встановлено на об`єкті ТОВ "Фудком".

В пункті 3.3. договору сторонами погоджено, що під час прийняття обладнання покупець повинен оглянути його і прийняти за кількістю і якістю. У випадку виявлення під час приймання недостатньої кількості та/або якості обладнання постачальник у максимально можливі строки зобов`язується допоставити та/або замінити неякісне обладнання, але в будь-якому випадку не пізніше 10 робочих днів з моменту прийняття обладнання.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження повідомлення покупцем постачальника у встановлений договором строк про виявлені недоліки щодо якості поставленого обладнання.

Вперше письмова претензія стосовно якості обладнання - масажера вакуумного Inwestpol MA-150 була пред`явлена ТОВ "Фудком" 11.01.2019.

За результатами обстеження вказаного обладнання представником ТОВ "БМ ДИСТРИБУШН ПЛЮС" складено технічний акт на виконання робіт №24644 від 11.01.2019, відповідно до якого причиною виходу з ладу обладнання є перевищення персоналом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудком" ваги м`яса допустимої для одночасного завантаження у бункер масажера, а саме, при вигрузці бункера масажера, працівниками ТОВ "Фудком" було зважено кількість м`яса, яка становила 110,00 (сто десять) кг при допустимій нормі у 80,00 (вісімдесят) кг, яка зазначена в експлуатаційних характеристиках масажера.

Як зазначено ТОВ "БМ ДИСТРИБУШН ПЛЮС" представник ТОВ "Фудком" відмовився від підписання технічного акту виконаних робіт №24644 від 11.01.2019.

Відповідно до пункту 5.3. договору, у випадку виявлення поломок обладнання або недоліків в роботі обладнання на період дії гарантійного терміну, постачальник зобов`язується надіслати свого представника для ремонту або усунення таких недоліків протягом 24 годин з моменту повідомлення покупцем про виявлення останніх, яке покупець направляє постачальнику в письмовому вигляді по факсу або електронній пошті. Виявлені поломки або недоліки повинні бути усунені постачальником у мінімально можливий термін, але не більший ніж 3 календарних днів від дати повідомлення покупцем про виявлення останніх, не враховуючи дату повідомлення.

Згідно із п. 6.3. договору, гарантійне обслуговування не поширюється на: ушкодження, які виникли при експлуатації обладнання, що не відповідає звичайним вимогам щодо експлуатації аналогічного обладнання при його використанні за цільовим призначенням; механічні та хімічні ушкодження.

Отже, умовами договору передбачено, що гарантійне обслуговування не поширюється на ушкодження, які виникли при експлуатації обладнання.

Як вбачається із матеріалів справи, разом із обладнанням постачальником надано технічну документацію на обладнання, яка включала в себе інструкцію по експлуатації, в якій, зокрема, зазначено, що максимальна загрузка обладнання становить 80 кг.

Позивачем за зустрічним позовом не спростовано встановлений в технічному акті на виконання робіт №24644 від 11.01.2019 факт використання обладнання з порушенням правил його експлуатації, вказаних у Інструкції по експлуатації "Массажер мяса МА 150".

В апеляційній скарзі позивач за зустрічним позовом стверджує, що причиною виходу з ладу обладнання стало залите відповідачем в гідравлічну систему мастило (рослинна олія). Натомість дане твердження не підтверджено належними та допустимими доказами, зокрема, висновком експерта щодо характеру та обсягу виявлених дефектів та поломок обладнання - масажеру вакуумного Inwestpol MA-150.

З огляду на викладене, враховуючи те, що позивачем за зустрічним позовом не спростовано факту порушення ТОВ "Фудком" умов експлуатації обладнання, з урахуванням відсутності належних та достатніх доказів на підтвердження поставки ТОВ "БМ ДИСТРИБУШН ПЛЮС" неякісного обладнання, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність правових підстав для застосування позивачем за зустрічним позовом приписів ч.2 ст. 678 ЦК України.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що застосування положень частини другої ст. 678 ЦК України вимагає доведення позивачем за зустрічним позовом неможливості усунення відповідного недоліку.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження неможливості полагодження/ремонту обладнання; зі змісту листування учасників справи, сторонами допускається можливість проведення ремонту, однак сторони не дійшли згоди щодо особи за рахунок якої буде здійснено такий ремонт.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги за зустрічним позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "БМ ДИСТРИБУШН ПЛЮС" 558558,41 грн - коштів, сплачених ТОВ "Фудком" за товар згідно договору №656/06/17 поставки та монтажу обладнання від 27.06.2017 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Колегія суддів не вбачає процесуальних порушень суду першої інстанції при відмові у задоволенні заяви ТОВ "Фудком" про зміну предмету позову (від 26.07.2019), оскільки вказана заява спрямована на одночасну зміну предмету та підстав позову, що є не допустимим у відповідності до положень статті 46 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів погоджується із здійсненим судом першої інстанції розподілом судових витрат.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України покладається судом на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 240, 267-270, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудком" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 13.08.2019 у справі №910/1815/19 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/1815/19 повернути Господарському суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано 20.11.2019.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді М.Л. Яковлєв

В.В. Куксов