СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2019 р. Справа № 905/1142/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Тарасова І.В., суддя Шевель О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг (вх.№ 2833 Д/2) на рішення Господарського суду Донецької області від 12.08.2019 ухвалене суддею Черновою О.В. у приміщенні Господарського суду Донецької області, повний текст складено 12.08.2019 у справі №905/1142/19

за позовом Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Приватного акціонерного товариства "Старокраматорський машинобудівний завод", м. Краматорськ Донецької області

про стягнення 124992,00 грн

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2019 року позивач, АТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до ПАТ "Старокраматорський машинобудівний завод" про стягнення 124992,00 грн штрафних санкцій за невиконання умов договору поставки №2017/п/ОО/481 від 16.03.2017.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 12.08.2019 у справі №905/1142/19 позовні вимоги задоволені частково, стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Старокраматорський машинобудівний завод" (84302, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Конрада Гампера, буд.2; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (50026, Дніпропетровська область, м. Кривій Ріг; ) штрафні санкції у розмірі 18748,80 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 288,15 грн.

Приймаючи вказане рішення, місцевий господарський суд встановив обставини щодо невиконання відповідачем умов договору поставки №2017/п/ОО/481 від 16.03.2017, дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача пені за невиконання умов договору поставки, визнав математично вірним розрахунок штрафних санкцій, та, з урахуванням приписів статей 551 ЦК України та 233 ГК України, а також з огляду на обставини даної справи, вирішив зменшити розмір пені до 15%.

Позивач не погодився з вказаним рішенням в частині зменшення розміру пені за клопотанням відповідача, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати в частині відмови у стягненні 106243,20 грн та прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 106243,20 грн.

Апеляційна скарга позивача обґрунтована тим, що судом першої інстанції безпідставно зменшено розмір пені до 15%, оскільки відповідачем не доведено належними доказами обставини, які б спростовували позовні вимоги, наявність виняткових обставин, які призвели до порушення ним зобов`язання, а також відповідність розміру штрафних санкцій наслідкам порушення тощо. Також заявник апеляційної скарги посилається на те, що які позивач, так і відповідач, будучи господарюючими суб`єктами, несуть ризики від ведення підприємницької діяльності та повинні відповідати за невиконання договірних зобов`язань.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.09.2019 відкрито апеляційне провадження у даній справі, попереджено учасників справи про розгляд справи в письмовому провадженні, за правилами частини 10 статті 270 ГПК України, без повідомлення учасників справи.

02.10.2019 від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він не погоджується з доводами апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, оскаржуване рішення без змін. У відзиві відповідач зазначає про те, що у відповідності до умов договору, він за власні кошти розпочав виготовлення деталі «Привід зі шкивом» ч.1227.07.00-2, що є предметом договору поставки від 16.03.2017, а тому враховуючи відмову позивача від продукції, поніс відповідні матеріальні збитки. До того ж, його підприємство є виробником машинобудівної продукції, споживачем якої є металургійні підприємства, які розташовані на території Донецької області та нерегулярно розраховуються за договорами, що спричинено бойовими діями на території Донецької області. За результатами 2018 та 1-го кварталу 2019 року підприємство відповідача є збитковим, але ж регулярно виконує зобов`язано по розстрочці платежів за рішеннями судів тощо.

01.11.2019 від позивача надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій він зазначає, що понесення відповідачем збитків не підтверджується матеріалами справи, в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції не навів відповідно до яких документів були прийняті до уваги посилання відповідача на наявність збитків та скрутне фінансове становище, судом не був досліджений факт виготовлення продукції за власні кошти відповідача.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.11.2019 у зв`язку з відрядженням судді Крестьянінова О.О. здійснено повторний розподіл судової справи № 905/1142/19 та визначено наступний склад колегії суддів для її розгляду: головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Тарасова І.В., суддя Шевель О.В.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах, встановлених статтею 269 ГПК України, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегією суддів встановлено наступне.

16.03.2017 року між Акціонерним товариством "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (покупець) та Публічним акціонерним товариством "Старокраматорський машинобудівний завод" (постачальник) укладено договір поставки №2017/п/ОО/481, відповідно до умов п.1.1. якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця товар відповідно до додатку специфікації за цінами, що є звичайними, справедливими, ринковими, а покупець зобов`язується прийняти зазначений товар та сплатити його вартість на умовах, передбачених договором.

Згідно з п.3.1. договору поставка товару здійснюється транспортом у строк та на умовах, зазначених у додатку специфікації до договору, яка з моменту підписання сторонами є невід`ємною частиною договору. Постачальник зобов`язується поставити товар на умовах поставки, зазначених у додатках специфікаціях у відповідності до Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів Інкотермс в редакції 2010 року.

Пунктом 5.2. договору передбачено, що оплата вартості товару здійснюється покупцем шляхом перерахунку грошових коштів на поточний рахунок постачальника на підставі рахунків-фактур, що виставляються постачальником на умовах та у строки, вказані в додатках-специфікаціях до договору. датою оплати товару вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця.

Умовами п.8.3. договору передбачено, що постачальник несе відповідальність за непостачання або недопоставку товару у вигляді пені у розмірі 0,3% від суми недопоставленого товару за кожен день прострочки поставки. До виконання постачальником вимог покупця з оплати зазначеної пені, покупець має право відмовитись від подальшого приймання та оплати товару, а також вимагати повернення раніше сплачених за Товар сум, у порядку, передбаченому п.5.4. цього Договору.

Відповідно до п.13.3. (в редакції додаткової угоди №4 від 08.11.2018р.) договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 31 грудня 2019 року. У разі якщо у сторін на момент закінчення строку дії договору залишаються невиконанні договірні зобов`язання та не задоволені законні вимоги, дія договору продовжується відносно цих зобов`язань до задоволення законних вимог.

Судом першої інстанції встановлено, що сторонами підписано специфікацію №5 від 17.08.2018, згідно якої постачальник зобов`язався поставити на користь покупця Привід зі шківом 1227.07.00-2 у кількості 1 шт. загальною вартістю 1 302 000,00 грн. у строк протягом 125 календарних днів з моменту відправлення покупцем письмової заявки постачальнику. Датою відправлення вважати дату, зазначену на заявці.

Заявкою №52-09/6845 від 06.08.2018 позивач звернувся до відповідача з проханням виготовити та здійснити поставку Приводу з шківом 1227.07.00-2 у кількості 1 шт. загальною вартістю 1 302 000,00 грн. у грудні 2018 року.

Листом №09/120350 від 03.09.2018 відповідач повідомив про прийняття замовлення останнього на виготовлення Приводу з шківом 1227.07.00-2 у кількості 1 шт. загальною вартістю 1 302 000,00 грн., зі строком поставки у грудні 2018 року.

Також листом №52-09 10167 від 05.11.2018 позивач повідомив відповідача про те, що згідно договору, строк поставки продукції 09.12.2018. З метою виконання продукції у ці строки, позивач запропонував прискорити виготовлення продукції та повідомити дату відвантаження.

Листом №52-09 10310 від 08.11.2018 позивач у відповідь відповідача про можливість поставки продукції тільки у лютому 2019 року, повідомив, що не виконання обов`язку відповідачем щодо поставки продукції в обумовлений у договорі строк, є наслідком зриву домовленостей між позивачем та його контрагентами та ставить під загрозу своєчасне виконання капітального ремонту комбінату. Також в цьому листі, позивач наполягає на виконанні обов`язку відповідача у строки передбачені специфікацією №5.

З листом аналогічного змісту позивач також звертався до відповідача і 04.12.2018 (№52-09 12014).

11 січня 2019 року позивач звернувся до відповідача з повідомлення №52-09/262 про відмову від придбання товару, зазначеного у Специфікації №5 від 17.08.2018, яке отримано останнім 23.01.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №127 (а.с.25).

15.01.2019 позивач звернувся до відповідача з вимогою №52-16/02 сплатити не пізніше семи днів з моменту отримання даної вимоги штрафні санкції у розмірі 82 026,00 грн. в порядку п.8.3 договору поставки №2017/п/ОО/481 від 16.03.2017.

Зазначена вимога отримана відповідачем 23.01.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №089 (а.с.34).

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором поставки №2017/п/ОО/481 від 16.03.2017 щодо своєчасної поставки товару позивачем нараховані штрафні санкції у вигляді пені у розмірі 124 992,00 грн.

Відповідач звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про зменшення розміру штрафу до 10%, посилаючись на надмірно великий розмір неустойки у порівнянні з основною сумою заборгованості; на те, що невиконання поставки продукції відбулось у зв`язку з відмовою позивача від даної продукції; та на те, що порушення строків виконання зобов`язання не завдало збитків позивачеві.

В клопотанні відповідач також зазначає, що знаходиться у скрутному фінансовому стані з об`єктивних причин: нерегулярні розрахунки контрагентів за договорами за відвантажену продукцію, що спричинено бойовими діями на території Донецької області, та в свою чергу призвело до спаду виробництва на підприємстві, збиток за 2018 рік 62 млн 548 тис, за перший квартал 2019 - 11 млн 679 тис, здійснення виплат існуючої заборгованості згідно графіків погашення без порушення строків.

До того ж, в обґрунтування підстав зменшення пені, відповідачем також зазначено, що, виходячи зі специфікації №5 від 17.08.2018, виготовлення продукції відбувалось за його власні кошти, тому у зв`язку з відмовою позивача від придбання продукції, відповідачем понесені відповідні збитки у розмірі вартості продукції.

На підтвердження зазначеного в клопотанні відповідач надав: копії звітів про фінансові результати ПРАТ "СКМЗ" за 2018 рік на 1 квартал 2019 року; копії ухвал у справах №0540/9516/18-а, №805/4883/18-а, №805/3416/17-а, №805/2651/17-а, №905/1692/18; копії виписок з особових рахунків ПРАТ "СКМЗ" з 10.01.2019 по 10.01.2019, 05.02.2019-05.02.2019, 05.03.2019 05.03.2019, 03.04.2019 03.04.2019, 02.05.2019 02.05.2019, 27.06.2019-27.06.2019, 10.07.2019-10.07.2019 ПАТ "ПриватБанк"; за 17.01.2019, 13.02.2019, 11.03.2019, 03.04.2019 ПАТ "ПУМБ"; копії платіжних доручень про погашення розстроченої заборгованості за період з січня 2019 року по червень 2019 року включно.

Згідно частини 1 статті 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши рішення Господарського суду Донецької області від 12.08.2019 у справі № 905/1142/19 на предмет правильного застосування норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове скасування вказаного рішення та зменшення розміру пені до 50%.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 549 ЦК України унормовано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини третьої статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. У випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшувати.

Згідно з частиною першою статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу; якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Отже, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам (наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків), поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків), незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення.

Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Чинне законодавство передбачає неустойку в якості засобу виконання зобов`язань й міру майнової відповідальності за їх невиконання або неналежне виконання, а правом на пом`якшення неустойки наділений суд задля усунення явної її неспіврозмірності й подальшого порушення зобов`язань.

Виходячи з основних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, однією з визначальних вимог до передбачених законодавством та договором санкцій визнається їх пропорційність ступеню шкідливості (небезпечності) вчиненого правопорушення, співмірність та стримуючий характер, який має на меті не лише покарання за вчинене правопорушення, але й попередження від вчинення чи продовження таких порушень.

При цьому, виходячи із системного аналізу норм Цивільного та Господарського кодексів України, прийняття рішення про зменшення розміру неустойки (штрафних санкцій) належить до дискреційних повноважень суду, яке приймається ним з урахуванням конкретних обставин справи та не залежить від подання стороною у справі відповідної заяви або клопотання.

Заперечуючи проти зменшення розміру пені, позивач зазначає, що позивач і відповідач є господарюючими суб`єктами, які несуть ризики під час здійснення господарської діяльності. Зменшення (за клопотанням сторони) заявленого штрафу, який нараховується за неналежне виконання стороною своїх обов`язків кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно з ст. 74 ГПК України, ст. 233 ГК України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту на підставі належних та допустимих доказів. Однак, відповідач не довів належними і допустимими доказами, що невиконання зобов`язань виникло не з його вини, і що він прийняв всі передбачені законодавством заходи. Відповідачем також не надано доказів того, що виготовлення продукції відбувалось за його власні кошти.

При вирішенні підстав зменшення пені, колегія суддів враховує негативні наслідки для позивача (що приведені останнім у листах відповідачу) через невиконання відповідачем своїх обов`язків щодо своєчасної поставки продукції за договором та зрив виконання позивачем обов`язків з його контрагентами, а також враховує обставини збитковості підприємства відповідача, що доведено матеріалами справи та перебування його контрагентів на території проведення АТО, ООС, що впливає на графіки та умови здійснення відповідних оплат та використання власних коштів у господарської діяльності.

Тому, з урахуванням справедливого балансу між інтересами кредитора і боржника, колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір штрафу до 50%, що становить 62496,00 грн, оскільки це є адекватною мірою відповідальності за неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором.

Зменшуючи розмір пені до 15 %, судом першої інстанції вказані обставини достеменно не дослідженні, місцевим господарським судом залишено поза увагою доводи позивача щодо наслідків невиконання відповідачем своєчасної поставки продукції, а тому не забезпечено дотримання принципів збалансованості інтересів сторін.

З позицією щодо підстав зменшення пені до 50% при подібних обставинах погоджується і Верховний Суд у своїх постановах у справах №905/1273/18 від 19.03.2019, №921/760/17-г/5 від 19.03.2019, №921/14/18 від 26.02.2019, №905/2149/18 від 11.09.2019.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 236 ГПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оскаржуване рішення не в повній мірі відповідає вимогам статті 236 ГПК України, а тому підлягає частковому скасуванню, оскільки судом допущено неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи.

У відповідності до статті 129 ГПК України, судові витрати підлягають розподілу згідно задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 269, 270, п. 2 ст. 275, ст. 277, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Донецької області від 12.08.2019 у справі №905/1142/19 скасувати частково. Прийняти нове рішення.

Викласти абзац другий резолютивної частини рішення Господарського суду Донецької області від 12.08.2019 у справі №905/1142/19 у такій редакції:

«Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Старокраматорський машинобудівний завод" (84302, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Конрада Гампера, буд.2; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (50026, Дніпропетровська область, м. Кривій Ріг; ) штрафні санкції у розмірі 62496,00грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 960,50 грн».

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Старокраматорський машинобудівний завод" (84302, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Конрада Гампера, буд.2; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (50026, Дніпропетровська область, м. Кривій Ріг; ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1440,75 грн.

Доручити Господарському суду Донецької області видати відповідні накази.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у відповідності до статей 286- 289 ГПК України.

Головуючий суддя В.О. Фоміна

Суддя І.В. Тарасова

Суддя О.В. Шевель