Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" жовтня 2019 р. м. Рівне Справа № 918/590/19

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Пашкевич І.О., за участю секретаря судового засідання Ткачук І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Віакон Україна" (03191, м.Київ, вул.Вільямса, буд. 4, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажне управління "Промжитлобуд-13" (33018, м. Рівне, вул.Курчатова, 32-Г, )

про стягнення заборгованості в сумі 1 539 566,94 грн.

за участі представників сторін:

від позивача: Вертузаєва І.М ОСОБА_1 (посв.адв.№5430/10 від 08.10.15), довіреність № б/н від 29.12.17;

від відповідача: Діонісьєв І.М. ордер серія РН-597 №019 від 04.10.2019.

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Віакон Україна" (далі позивач або ТОВ "Віакон Україна") звернулося до Господарського суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажне управління "Промжитлобуд-13" (далі відповідач або ТОВ "БМУ "Промжитлобуд-13") про стягнення 1 157 637,36 грн основного боргу, 308 475,96 грн. пені, 47 350,84 грн. інфляційного збільшення суми боргу та 3% річних в розмірі 26 102,78 грн., що виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов Договору поставки №1210 від 12.10.2018.

Ухвалою суду від 29.08.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 19.09.2019.

Ухвалою суду від 19.09.2019 розгляд справи відкладено на 10.10.2019 та продовжено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву до 01.10.2019.

Ухвалою суд від 10.10.2019 закрито підготовче провадження у справі №918/590/19. Призначено справу до судового розгляду по суті на 29.10.2019.

10 жовтня 2019 року на адресу суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 11.10.2019 відмовлено ТОВ "Віакон Україна" у задоволенні заяви про забезпечення позову.

29 жовтня 2019 року від відповідача через канцелярію суду надійшли письмові пояснення по суті спору, який за своєю суттю є відзивом на позовну заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 113 Господарського процесуального кодексу України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства (ч.ч. 1, 2 ст. 114 Господарського процесуального кодексу України).

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 19.09.2019 за клопотанням відповідача продовжено процесуальний строк для подачі відзиву на позовну заяву до 01.10.2019.

Враховуючи характер спірних правовідносин та предмет доказування у даній справі, відповідачу був наданий розумний та достатній строк для подання відзиву на позовну заяву.

Згідно з ст. 119 Господарського процесуального кодексу України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Відповідач 29.10.2019 подав письмові пояснення, що по своїй суті є відзивом на позовну заяву, однак про продовження встановленого судом строку не просив.

Статтею 118 Господарського процесуального кодексу України визначено, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Оскільки письмові пояснення (відзив на позовну заяву) поданий відповідачем після спливу встановленого судом строку, суд залишає їх без розгляду.

У судовому засіданні 29.10.2019 судом оголошувалася перерва на 31.10.2019, про що представники сторін повідомлялися під розписку.

У судовому засіданні 31.10.2019 представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав наведених у позовній заяві. Представник відповідача заперечив проти позовних вимог, просив відмовити у їх задоволенні, оскільки, на його переконання станом на момент пред`явлення позову, строк для виконання грошових зобов`язань, що є предметом спору ще не настав.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

12 жовтня 2018 року між ТОВ 12 жовтня 2018 року між ТОВ "Віакон Україна" (Постачальник) та ТОВ "БМУ "Промжитлобуд-13" (Покупець) було укладено договір поставки №1210 (далі Договір, а.с. 13-14), за умовами якого Постачальник зобов`язався поставити товар, а Покупець зобов`язався прийняти та оплатити товар на умовах, передбачених цим Договором. Загальна кількість товару, що поставляється за цим Договором, визначається загальною сумою кількостей товару наведених в додаткових угодах до цього Договору. Документи на товар, які Постачальник передає Покупцю: рахунок-фактура; видаткова накладна (п.п. 1.1., 1.2. Договору).

Згідно з п. 2.1. Договору найменування, кількість, його вартість, порядок оплати вартості товару, місце передачі та термін відвантаження по кожній окремій партії вказані у Додаткових угодах, які підписуються Постачальником та Покупцем і є невід`ємною частиною цього Договору. У разі поставки товару на умовах попередньої оплати ціна обумовленого та передплаченого товару коригуванню та зміні не підлягає.

Пунктом 9.2. Договору визначено, що Договір вступає в силу з моменту підписання та діє до 31.12.2018, а в частині розрахунків до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань.

Договір підписаний представниками позивача та відповідача і скріплений печатками цих Товариств.

12 жовтня 2018 року між ТОВ "Віакон Україна" та ТОВ "Будівельно-монтажне управління "Промжитлобуд-13" укладено Додаткову угоду № 1 до Договору (далі Додаткова Угода) (а.с. 15). Умовами даної Додаткової угоди сторони визначили найменування товару, кількість та його вартість, а саме:

1. Збірна гофрована метал/констр. Multiplate 150L-21 (довжина -13,59), 1 шт., сума без ПДВ 1 074 496,00 грн;

2. Полотно неткане синтетичне ПНС.Г.250.4500, 136 м.кв., 4 256,80 грн (сума без ПДВ);

3. Полотно неткане синтетичне ПНС.Г. 500.4500, 36,2 м.кв., 2190,10 грн (сума без ПДВ);

4. Мембрана Tefond/Z HP 2.07, 1 рул=41,4 кв.м., 18,1 м.кв, 1 732,17 грн (сума без ПДВ).

Всього: 1 082 675,05 грн. Всього із ПДВ: 1 299 210,06 грн.

Відповідно до п. 3 Додаткової угоди оплата вартості товару здійснюється у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника на підставі наданого Покупцеві рахунка-фактури або підписаної Сторонами цієї Додаткової угоди до Договору. Оплата вартості товару здійснюється у наступному порядку: попередня оплата 25% від вартості товару, що становить 324 802, 52 грн, здійснюється протягом 1 дня, з моменту наданого Покупцеві рахунка, сплата 25% від вартості товару, що становить 324 802, 52 грн, здійснюється протягом 6 днів після проплати авансу в розмірі 25%. Остаточний розрахунок здійснюється в наступному порядку: 25% від вартості Товару, що становить 324 802,51 грн здійснюється протягом 5 днів після поставки товару. Решта 25% від вартості Товару, що становить 324 802,52 грн здійснюється в продовж 20 днів після поставки товару постачальником.

Додаткова угода підписана повноважними представниками сторін та скріплена печатками цих Товариств.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 жовтня 2018 року Постачальником було виставлено Покупцю рахунок на оплату №139 на загальну суму 1 299 210, 06 грн. (а.с. 16).

12.10.2018 Покупець провів попередню оплату частини вартості товару перерахувавши на розрахунковий рахунок Постачальника 324 802,52 грн., що підтверджується випискою з рахунку позивача від 12 жовтня 2018 року (а.с. 17).

14.11.2018 Постачальником було поставлено Покупцю товар узгоджений Додатковою угодою на суму 1 299 210, 06 грн., що підтверджується видатковою накладною № 162 від 14 листопада 2018 року (а.с. 20) та актом передачі товару №160 від 14 листопада 2018 року (а.с. 21).

30.11.2018 Покупець листом № 30/11-18 (а.с. 25) повідомив Постачальника, що в процесі підготовчих робіт виникли обставини, що потребують зміни параметрів конструкції. У зв`язку з цим Покупець попросив замінити конструкцію, на таку, яка б відповідала новим параметрам креслення.

17.12.2018 відповідно до видаткової накладної (повернення) № ВП-0000001 відбулось повернення частини товару на суму 1 289 395, 18 грн., а саме: збірна гофрована метал/констр. Multiplate 150L-21 1 шт. (а.с. 26).

18.12.2018 відповідно до видаткової накладної № 218 (а.с. 29) Постачальником поставлено Покупцю конструкцію за новими узгодженими параметрами на суму 1 472 625, 00 грн., а саме: збірна гофрована метал/констр. Multiplate 150L-21 (довжина - 13,75) 1 шт.

Таким чином, позивач поставив Покупцю товар на загальну суму 1 482 439, 88 грн. Постачальником отримано від Покупця 324 802,52 грн. в якості оплати за Договором.

Відтак, загальна сума основного боргу відповідача перед позивачем складає 1 157 637,36 грн.

Позивач звертався до Відповідача з вимогою погасити вказану заборгованість. Так, 13.06.2019 Позивачем було направлено претензію про погашення заборгованості, проте, претензія повернулась без вручення, з відміткою відділення поштового зв`язку "за закінченням встановленого строку зберігання" (а.с. 34-37).

При подачі позову Позивач посилається на умови Додаткової угоди в частині строків виконання зобов`язань за Договором та просить стягнути з відповідача 1 157 637,36 грн. боргу.

Крім того, на підставі пункту 5.2 Договору, відповідно до якого, у разі порушення Покупцем умов оплати за поставлений товар, Покупець сплачує на користь Постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченого платежу за кожен день прострочки оплати до моменту повного погашення заборгованості, Позивач нарахував 308 475,96 грн. пені.

Також на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу Позивач просить стягнути з відповідача 47 350,84 грн. інфляційних втрат та 26 102,78 грн. відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Вирішуючи питання про обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст.ст. 662, 664 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Положеннями ч. 1 ст. 693 ЦК України врегульовано наступне: якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Господарський суд вважає за необхідне зауважити, що умовами укладеної між сторонами по справі Додаткової угоди до Договору врегульовано умови поставки та порядок оплати товару, зокрема: збірна гофрована метал/констр. Multiplate 150L-21 (довжина - 13,59) на суму 1 074 496,00 грн. без ПДВ. Однак, з матеріалів справи вбачається, що згідно видаткової накладної №218 від 18.12.2018, що, однак, містить посилання на Договір, відповідачу поставлено товар, відмінний від того, який сторони погодили у додатковій угоді, а саме: збірна гофрована метал/констр. Multiplate 150L-21 (довжина - 13,75) на суму 1 227 187,50 грн. без ПДВ. При цьому, новий порядок оплати на поставку іншого товару, сторони не врегулювали, як це передбачено Договором, а саме шляхом укладення додаткової угоди.

Таким чином, оскільки Договором порядок оплати відповідачем товару не визначений, у зв`язку з чим, господарський суд вважає за необхідне зауважити наступне.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Верховний Суд України у постанові від 19.08.2014 у справі 925/1332/13 (3-78гс14) дійшов висновку, що зі змісту ст. 692 ЦК України вбачається, що за загальним правилом, обов`язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на товар. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі - продажу не встановлено інший строк оплати. Відтак обов`язок відповідача оплатити товар (з огляду на приписи статті 692 ЦК України) виникає з моменту його прийняття.

Оскільки умовами Договору строки оплати відповідачем товару, а саме: збірна гофрована метал/констр. Multiplate 150L-21 (довжина - 13,75) на суму 1 227 187,50 грн. без ПДВ - не визначені, господарський суд дійшов висновку, що обов`язок з оплати товару, отриманого на підставі видаткової накладної №218 від 18.12.2018, виник у відповідача 18.12.2018, тобто з моменту прийняття останнім вищевказаного товару.

Відтак, заборгованість в сумі 1 157 637,36 грн. яка виникла на підставі Договору, підтверджується матеріалами справи та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки - грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у рази порушення ним зобов`язання. Так, згідно ч.ч. 1 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання.

При цьому, відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" від 22.11.1996 №543/96-ВР (із змінами та доповненнями) платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 вказаного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

При здійсненні нарахування пені слід мати на увазі приписи ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, згідно з якими нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Разом з цим, суд звертає увагу на те, що сторони погодили у Договорі інший строк припинення нарахування пені, а саме: у разі порушення Покупцем умов оплати за поставлений товар, Покупець сплачує на користь Постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченого платежу за кожен день прострочки оплати до моменту повного погашення заборгованості (п. 5.2. Договору).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши нарахування позивачем пені, інфляційних втрат та 3% річних з урахуванням встановлених вище обставин, суд зазначає наступне. Оскільки відповідач повинен був сплатити за отриманий товар 18.12.2018, однак борг в сумі 1 157 637,36 залишився не сплаченим на момент прийняття рішення, відтак прострочення виконання грошового зобов`язання у вказаній сумі має місце з 19.12.2018.

Таким чином, вірним є нарахування пені на суму боргу 1 157 637,36 грн., на підставі п. 5.2 Договору, за період з 19.12.2018 по 20.08.2019 (кінцева дата нарахування враховується судом в межах періоду, що зазначає позивач у розрахунку) та складає за розрахунком суду 274 978,52 грн.

Також, судом здійснено перерахунок інфляційних втрат, на суму боргу 1 157 637,36 грн., за період січень 2019 - липень 2019 року, та відсотків річних на суму боргу 1 157 637,36 грн., за період з 19.12.2018 по 20.08.2019, що згідно розрахунку суду склали 35 008,34 грн. та 23 311,33 грн. відповідно.

При здійсненні вищевказаних розрахунків, судом також взято до уваги позицію Вищого господарського суду України викладену у пункті 1.12 Постанови Пленуму від 17 грудня 2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" (з наступними змінами і доповненнями), що з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 ГПК України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

З огляду на викладене, господарський суд дійшов висновку про необхідність присудження до стягнення із ТОВ "БМУ "Промжитлобуд-13" на користь ТОВ "Віакон Україна" 1 157 637 грн 36 коп. основного боргу, 274 978 грн 52 коп. пені, 35 008 грн 34 коп. інфляційних втрат, 23 311 грн 33 коп. 3% річних, що має наслідком необхідність задоволення позовних вимог у вказаній частині.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судові витрати зі сплати судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 178, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Віакон Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажне управління "Промжитлобуд-13" про стягнення заборгованості в сумі 1 539 566,94 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажне управління "Промжитлобуд-13" (33018, м. Рівне, вул. Курчатова, 32-Г, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Віакон Україна" (03191, м. Київ, вул. Вільямса, буд. 4, ) 1 157 637 (один мільйон сто п`ятдесят сім тисяч шістсот тридцять сім) грн 36 коп. основного боргу, 274 978 (двісті сімдесят чотири тисячі дев`ятсот сімдесят вісім) грн 52 коп. пені, 35 008 (тридцять п`ять тисяч вісім) грн 34 коп. інфляційних втрат, 23 311 (двадцять три тисячі триста одинадцять) грн 33 коп. 3% річних та 22 364 (двадцять дві тисячі триста шістдесят чотири) грн 03 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. В задоволенні позову в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажне управління "Промжитлобуд-13" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Віакон Україна" 48 631 грн 39 коп. з яких: 33 497 грн 44 коп. - пені, 12 342 грн 50 коп. - інфляційних втрат та 2 791 грн 45 коп. - 3% річних - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду Рівненської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку встановленому ст.ст. 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 11.11.2019.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Суддя І.О. Пашкевич