ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2019 року м.Дніпро Справа № 904/5145/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чус О.В.

судді: Коваль Л.А., Чередко А.Є.,

Секретар судового засідання Ковзиков В.Ю.

Представники сторін:

від відповідача за первісним позовом: Переверзев І.В., ордер серія АЕ №1004951 від 08.10.2019 р., адвокат;

від позивача за первісним позовом: Соколов Д.І., ордер серії АЕ №1007749 від 07.11.2019р., адвокат;

третя особа за первісним позовом у судове засідання не з`явилась, про час та місце проведення судового засідання повідомлений судом належним чином.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Фізичної особи - підприємця Прибилової Катерини Олександрівни на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.05.19р., повне рішення складено 29.05.2019, суддя Васильєв О.Ю., у справі №904/5145/18

за позовом: Фізичної особи - підприємця Прибилової Катерини Олександрівни, м.Роздільна

до: Фізичної особи - підприємця Онуфрієнко Ольги Сергіївни, м. Кам`янське

третя особа на стороні позивача без самостійних вимог: Приватне акціонерне товариство "Слов`янський машинобудівний завод", м. Слов`янськ

про: стягнення 74 147, 00 грн.

та

за зустрічним позовом: Фізичної особи - підприємця Онуфрієнко Ольги Сергіївни, м.Кам`янське

до: Фізичної особи - підприємця Прибилової Катерини Олександрівни, м.Роздільна

третя особа на стороні позивача без самостійних вимог: Приватне акціонерне товариство "Слов`янський машинобудівний завод", м. Слов`янськ

про: стягнення 30 270, 00 грн.

ВСТАНОВИВ:

ФОП Прибилова К.О. звернулася до суду з позовом до ФОП Онуфрієнко О.С. про стягнення 74 147, 00 грн. - заборгованості за договором Є/ГР №20062018-2 транспортної експедиції вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні від 20.06.18р. (укладеним між сторонами). Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на порушення відповідачем своїх обов`язків за вищезазначеним договором щодо здійснення своєчасної оплати наданих позивачем послуг з перевезення за заявками №Є/ГР №200618-03 від 20.06.18р. та № Є/ГР№200618-04 від 20.06.18р.

ФОП Онуфрієнко О.С. подано зустрічну позовну заяву до ФОП Прибилової К.О. про стягнення 30 270, 00 грн. ( в т.ч.: 21 000, 00 грн. - штрафу за несвоєчасно доставлений вантаж та 9 270, 00 грн. - додаткових витрат (коштів, виплачених на карту водія ОСОБА_2 ) Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані посиланням на допущення ФОП Прибиловою К.О . запізнення автотранспорту під вивантаження на 14 діб за заявкою Є/ГР-200618-03 від 20.06.18р. та понесенням ФОП Онуфрієнко О.С. додаткових витрат по перерахуванню на картку водія , що доставляв вантаж , грошових коштів в розмірі 9 000, 00 грн. для закупки палива та переоформлення митних документів . На підтвердження цих обставин позивач за зустрічним позовом вказує , що ФОП Прибилова К . О. у своєму листі №1 від 11.10.18р. дала згоду на виплату вищезазначених штрафних санкцій за затримку вивантаження товару та поверненню ФОП Онуфрієнко О.С. коштів, перерахованих на банківську картку водія ОСОБА_2 .

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 21.05.19р у справі в задоволенні первісних позовних вимог відмовлено в повному обсязі, судові витрати покладено на ФОП Прибилову К.О. Зустрічний позов задоволено у повному обсязі. Стягнуто з Фізичної особи - підприємця Прибилової Катерини Олександрівни ( АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи - підприємця Онуфрієнко Ольги Сергіївни ( АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків НОМЕР_2 ): 21 000, 00 грн. - штрафу, 9 270, 00 грн. - додаткових витрат та 1 921,00 грн. - витрат на сплату судового збору за подання зустрічного позову.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Фізична особа - підприємець Прибилова К.О. звернулась до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неповне та невсебічне з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, не надав оцінку всім запереченням учасників справи, що призвело до винесення необґрунтованого рішення чим порушено ч. 5 ст. 236 ГПК України, просить повністю скасувати рішення господарського суду та ухвалити нове про задоволення позовної вимоги за первісним позовом та повністю відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог.

Так, скаржником зауважено, що Господарським судом при винесенні рішення не було застосовано Конвенцією про договір міжнародного перевезення вантажів по дорогах (далі - Конвенція), чим порушено вимоги ч.1-5 ст.236 ГПК України.

Як зазначено скаржником, відповідно до положень ст.135 ГК України, оскільки в даному випадку мало місце міжнародне перевезення, порядок пред`явлення претензій встановлюється саме Конвенцією. Так, претензія заявлена перевізнику у строк відповідно до ст.30 Конвенції може мати наслідком сплати перевізником компенсації за порушення строків доставки вантажу. Оскільки претензія ФОП Онуфрієнко О. С . заявлена 22.11.2018, а позов до суду поданий 17.12.2018р., тобто за межами строку (ст.30 Конвенції), така заява не може бути підставою покладення обов`язку щодо сплати компенсації, збитків чи штрафів, що пов`язано з несвоєчасною доставкою вантажу.

Крім того, скаржник посилається на те, що Конвенцією передбачено виключно відшкодування збитків у випадку прострочення доставки, якщо позивач доведе, що прострочення завдало останньому збитку, що не було зазначено позивачем (ФОП Онуфрієнко О.С.).

Крім того, скаржник посилається на те, що зміна умов по заявці №Є/ГР №200618-03 від 20.06.2018 р. повинна була бути здійснена шляхом укладення додаткової угоди на внесення змін до заявки.

За твердженням скаржника, ані Договором, ані Заявками не передбачалось узгодження перерахування будь-яких з грошових коштів ОСОБА_2 із зобов`язанням їх повернення за рахунок фрахту чи особистих коштів скаржника, тому вимоги щодо стягнення з ФОП Прибилової К.О. грошових коштів, що були перераховані на особисту картку гр. ОСОБА_2 є безпідставними.

Також скаржником заперечено щодо припинення зобов`язань ФОП Онуфрієнко О.С. по заявці Є/ГР №200618-04 від 20.06.2018р. з посиланням на положення ст.ст.598-609 ЦК України.

У відзиві на апеляційну скаргу ФОП Онуфрієнко О.С. вважає, що Господарський суд Дніпропетровської області надав вірну та всебічну оцінку доказам, які містяться в справі, дійшов правильного висновку про недоведеність первісних позовних вимог та відмову в задоволенні первісного позову про стягнення з ФОП Онуфрієнко О.С. 74 147,00 грн. заборгованості за договором №Є/ГР20062018-2 від 20.06.2018р. та задоволення зустрічного позову в повному обсязі, тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Зокрема у відзиві зазначено, що між ФОП Онуфрієнко О.С. та ФОП Прибиловою К .О. укладено Договір транспортної експедиції вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні. Отже, Конвенція про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19 травня 1956р. - не застосовується до правовідносин експедиторів між собою, оскільки застосовується тільки безпосередньо до правовідносин експедитора та перевізника вантажу в іншу країну, а тому посилання апелянта щодо застосування порядку пред`явлення вимоги- претензії згідно вказаної Конвенції є хибним.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 01.07.2019 апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Прибилової Катерини Олександрівни на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.05.19р. у справі №904/5145/18 - залишено без руху з підстав порушення скаржником вимог п. 2 ч. 3 ст. 258 ГПК України (недоплата судового збору).

08.07.2019 від скаржника на адресу Центрального апеляційного господарського суду надійшла заява про усунення недоліків з долученням доказів сплати судового збору.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.07.2019 відкрито апеляційне провадження у справі в порядку письмового провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи.

Під час дослідження матеріалів справи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність призначення справи до розгляду у судовому засіданні.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.09.19 призначено справу до розгляду на 09.10.2019 на 14 годин 20 хвилин.

09.10.19 у судове засідання з`явився представник від відповідача за первісним позовом. Представник позивача і третьої особи у судове засідання не з`явилися, про час та місце, повідомлені належним чином. У судовому засіданні оголошено перерву до 07.11.19р. на 16:00 год.

07.11.2019 у оголошено вступну та резолютивну частини постанови по справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до положень ст.ст. 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлено наступні обставини.

20.06.18р. між ФОП Онуфрієнко О.С. (експедитор 1) та ФОП Прибилова К .О. (експедитор 2) був укладений договір Э/ГР № 20062018-2 транспортної експедиції вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні, відповідно до умов якого експедитор 1, діючи від свого імені в інтересах замовника, залучає третю сторону - експедитора 2 для організації доставки вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні; експедитор 2 доставляє заявлені експедитором 1 вантажі, а експедитор 1 оплачує послуги експедитора 2 з коштів замовника на домовлених нижче умовах (п.1.1. договору).

Експедитор 2 має право залучати третьої особу (перевізника) для виконання зобов`язань по договору експедитором 1. (п.1.2. договору).

В п.1.3. договору сторони погодили, що організовуючи перевезення вантажів, сторони керуються даним договором, Конвенцією про договір міжнародного перевезення вантажів по дорогах 1956 р., ОБН, Женева, 1956р., іншими нормативними документами.

Згідно умов п.2.1 даного договору експедитор 1 зобов`язався надати експедитору 2 оригінал або факс-копію транспортної заявки, що є невід`ємною частиною договору (не менш, ніж за 48 год. до дати завантаження) на здійснення міжнародного перевезення вантажу в довільній формі з зазначенням наступної інформації: маршрут; найменування вантажу, вага та об`єм вантажу ( на один автомобіль); митне оформлення; кількість автомобілів; дата та час завантаження; строк доставки; адреса завантаження; вантажовідправника; контактну особу при навантаженні та його телефон; вантажоотримувач; адресу вивантаження; контакту особу при вивантаженні та його телефон; погранперехід; вартість послуг в грн., умови оплати; додаткові умови ( вантаж в складі зібраного - при необхідності, та інше).

Відповідно до п. 3.6. договору перевізник зобов`язався забезпечити доставку вантажу в строки, зазначені в заявці; невідкладно інформувати експедитора про всі проблеми, що виникають в процесі виконання завантаження, транспортування , відвантаження проходження митного оформлення, в тому числі про факти перевантаження по тоннажу, фактах перевантаження вантажу з одного транспортного засобу на інше та про передбачувану постановку транспортного засобу в конвойне супроводжування.

Невідкладно повідомляти експедитору про вимушені затримки транспортних засобів на шляху прямування, аваріях та інших подій, які перешкоджають своєчасній доставці вантажу або погрожуючих його збереженості. (п.3.7. договору).

Згідно п.4.1. договору вартість послуг та умови оплати по кожному перевезенню визначаються сторонами в заявці; експедитор виконує оплату транспортних послуг перевізника з коштів, що надходять від замовника, на протязі 5-ти банківських днів з моменту отримання коштів від замовника.

Підтвердженням надання послуг по перевезенню вантажу є: акт виконаних робіт і копії СМR або товарно-транспортна накладна з відміткою вантажоотримувача (п.4.2. договору).

Згідно п. 4.3. договору оплата виконується в національній валюті України шляхом перерахування на розрахунковий рахунок, тільки після отримання оригіналів: рахунку, СМR або товарно-транспортної накладної, акта виконаних робіт, договору та заявки, а також інших документів, що підтверджують перевезення, якщо інше не зазначено в заявці, а також інших документів, підтверджуючих перевезення, з урахуванням умов п.3.2. договору , якщо інше не зазначено в заявці.

В п.6.6. договору сторони погодили, що за несвоєчасну доставку вантажу перевізник сплачує експедитору штраф у розмірі 1 500, 00 грн. за кожні розпочаті сутки запізнення, а також відшкодовує завдані збитки, якщо в заявці не зазначено інше.

Цей договір вступає в силу з моменту його укладення та є дійсним до 31 грудня 2018 року (п.9.1. договору). Відповідно до п.9.3. договору (поміж-іншим), всі доповнення, зміни , виправлення по тексту мають юридичну силу лише в тому випадку , якщо вони виконані у письмовій формі в передбаченому законом порядку (т.1, а.с.12-13).

На виконання вказаного договору, у відповідності до вимог п.2.1. ФОП Онуфрієнко К. О. були надані ФОП Прибиловій К.О. заявки на перевезення, а саме заявка Є/ГР №200618-03 від 20.06.2018р. (т.1, а.с.14) та заявка Є/ГР №200618-04 від 20.06.2018р. (т.1, а.с.15).

Вищезазначені заявки були оформлені та укладені за одним маршрутом, з одним і тим же відправником та отримувачем. Так, згідно умов цих заявок експедитор 2 (позивач) повинен був забезпечити виконання перевезення вантажу (обладнання) за маршрутом: м. Слов`янськ (Україна) - м. Темиртау (Казахстан), автомобілем Сканія д.н. НОМЕР_3 / НОМЕР_4 , з адресою розвантаження м. Тимертау, АТ "АрселорМіттал Темиртау", пров. Республіки, 1 Центральний склад комбіната.

Сторони, користуючись правом, що передбачене в п.4.3. договору, у вказаних Заявках визначили особливі умови та порядок здійснення розрахунків за виконане перевезення, а саме визначили наступні умови:

в заявці Є/ГР №200618-03 від 20.06.2018р. сторони зазначили про передплату перевезення шляхом безготівкового перерахування на розрахунковий рахунок по факту замитнення у розмірі 2650 дол. США, що складає 69 358,45 грн.;

в заявці Є/ГР №200618-04 від 20.06.2018р. сторони зазначили про остаточну оплату перевезення у розмірі суми фрахту 2 650 дол. США, шляхом перерахування на карту -3%, протягом 5-7 банківських днів по скан копії СМR, з них 100 дол. США по оригіналам документів та СМR.

В п.2. цих заявках сторони погодили, що у випадку запізнення під навантаження, вивантаження, пункт митного оформлення сплачується експедитором 2 в розмірі еквіваленту 1 500 грн. за кожні сутки запізнення.

В той же, час як вбачається з листа ФОП Прибилової К.О. №1 від 20.06.18р. (оригінал якого був оглянутий місцевим судом під час судових засідань) адресованого на адресу ФОП Онуфрієнко О.С. , ФОП Прибилова К.О . визнала заявку Є/ГР №200618-04 від 20.06.2018р. не дійсною у зв`язку зі змінами умов перевезення та оплати (т.1, а.с.76).

Таким чином, місцевий суд дійшов до висновку, який поділяє колегія суддів, про те, що перевезення здійснювалось ФОП Прибиловою К.О. лише на виконання заявки Є/ГР№200618-03 від 20.06.2018 р.

03.07.2018 р. на виконання умов про оплату, що міститься в заявці Є/ГР №200618-03 від 20.06.2018 р. та згідно рахунку-фактури №115 від 20.06.2018р., направленою ФОП Прибиловою К.О. (т.1., а.с.67), ФОП Онуфрієнко О.С. платіжним дорученням №450 від 03.07.2018р. сплатила на поточний рахунок ФОП Прибилова К.О. 69 358,45 грн. ( т1., а.с.68).

З огляду на викладене, колегія суддів поділяє висновки суду першої інстанції щодо належного виконання ФОП Онуфрієнко О.С . передбачені сторонами в Заявці Є/ГР №200618-03 від 20.06.2018 р. умови оплати даного перевезення.

Зі змісту заявки Є/ГР №200618-03 від 20.06.2018р. до договору Є/ГР №20062018-2 від 20.06.2018р. вбачається, що дата завантаження вантажу - 22-25.06.18р., дата вивантаження - 23.07.18 р. (т.1, а.с.14)

27.06.2018р. згідно міжнародних товарно-транспортних накладних СМR №689976, 689977,689978,689979 вантаж був завантажений у автотранспорт перевізника ПП"Бізон". (т.1,а.с.17-20).

В той же час, 18.09.2018р. перевізник - ПП"Бізон" електронною поштою надіслав ФОП Онуфрієнко О.С. копії міжнародних товарно-транспортних накладних (СМR) №689976,689977,689978,689979 з відмітками вантажоодержувача про отримання вантажу з датою 06.08.2018р., що свідчить про запізнення автотранспорту під вивантаження на 14 діб, що призвело до порушення п.3.6 договору Є/ГР №20062018-2 від 20.06.2018р. та відповідальності за п.5.6 договору Є/ГР №20062018-2 від 20.06.2018р. та п.2 заявки Є/ГР №200618-03 від 20.06.2018р. (т.1, а.с.74).

У зв`язку з вказаним (згідно наданого розрахунку) ФОП Онуфрієнко О.С. здійснила нарахування ФОП Прибиловій К.О. , відповідно до умов договору та заявки Є/ГР №200618-03 від 20.06.18р., штрафу за запізнення автотранспорту під вивантаження в розмірі 21 000, 00 грн. ( т.1, а.с.104).

Також, ФОП Онуфрієнко О.С. було сплачено кошти на особисту картку № НОМЕР_5 водія ОСОБА_2 (який здійснював перевезення вантажу), в загальному розмірі 9 000 грн. для закупки палива та переоформлення митних документів, для того, щоб вантаж був доставлений до місця призначення та був вивантажений, що підтверджується відповідними фіскальними чеками банк (т.1, а.с.69).

ФОП Онуфрієнко О.С. було направлено листа №18/09/18-1 від 18.09.2018р. на адресу ФОП Прибилової К.О. , в якому було зазначено наступне: "Згідно укладеної між нами заявки Э/ГР № 200618-03 від 20.06.2018р. на перевезення вантажу по маршруту Слов`янськ (Україна)-Теміртау (Казахстан) до договору 3/ГР №20062018-2 від 20.06.2018р, дата доставки вантажу до місця призначення, зазначена 23.07.2018. Відповідно до отриманих копій товарно-транспортних накладних СМК (по електронній пошті) від перевізника, дата вивантаження Вантажоодержувачем зазначена 06.08.2018р . Відбулась затримка доставки вантажу терміном у 14 діб, що призводить до виплати ФОП Прибилової К.О. штрафних санкцій у розмірі 21 000 грн, згідно п.5.6 Розділу 5 договору 3/ГР №20062018-2 від 20.06.2018р та п.2 заявки № 3/ГР № 200618-03 від 20.06.2018р.

Прошу Вас надати пояснення та офіційні документи, що підтверджують запізнення автотранспорту Сканія НОМЕР_3/ НОМЕР_4 , водій ОСОБА_2 , а також надати пояснення про відсутність грошей у Перевізника, у зв`язку з чим ФОП Онуфрієнко О.С. довелося сплатити кошти на особисту картку № НОМЕР_5 , яка належить водію ОСОБА_2 , в розмірі 9 000 грн (закупка палива та оформлення митних документів), для того, щоб вантаж був доставлений до місця призначення та був вивантажений.

Також чекаю від Вас оригіналів товарно-транспортних накладних (СМК.) з відмітками вантажоодержувача" (т.1.,а.с75)

11.10.2018р. ФОП Прибилова К.О. надіслала на адресу ФОП Онуфрієнко О.С. лист №1 від 11.10.18р., в якому дала згоду на виплату штрафних санкцій за затримку вивантаження товару у сумі 21 000 грн. та повернення ФОП Онуфрієнко О.С. коштів, перерахованих на банківську карту водія ОСОБА_2 у сумі 9 270 грн. (з урахуванням відсотків). Також запропонувала ФОП Онуфрієнко О. С. зменшити суму заявки Э/ГР№200618-03 з 69 358,45 грн. на 39 088,45 грн. та зобов`язалась перерахувати на поточний рахунок ФОП Онуфрієнко О.С . суму у розмірі 30 270 грн., як переплату за перевезення, також переробити акти виконаних робіт по перевезенню за заявкою Э/ГР№200618-03 на суму 39 088,45 грн. (а.с.77).

Враховуючи положення ст.ст. ст. 604, 901, 909, 525, 526, ч. 1 ст. 530 ЦК України, ст.ст.73, 74, 79, 86 ГПК України, та зібрані по справі докази, місцевий суд дійшов висновку, який поділяє апеляційний суд, про недоведеність первісних позовних вимог, тому відмовив в задоволенні первісного позову про стягнення з ФОП Онуфрієнко О.С. 74 147, 00 грн. заборгованості за договором Є/ГР №20062018-2 від 20.06.18р.

Одночасно місцевим судом вирішено задовольнити зустрічний позов у повному обсязі у зв`язку з доведеністю матеріалами справи порушення строків доставки вантажу ФОП Прибиловою К.О. Однак апеляційний суд не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, оскільки вважає його таким, що зроблений при неправильному застосуванні норм матеріального права.

Так, за приписами статті 9 Конституції України та статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Законом України «Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів» закріплено, що Україна приєдналася до зазначеної Конвенції, а згідно з листом Міністерства закордонних справ України від 16.05.2007 №72/14-612/1-1559 «Щодо набуття чинності міжнародними договорами» ця Конвенція набрала чинності для України 17.05.2007.

Як встановлено місцевим судом, умови укладеного сторонами Договору Є/ГР №20062018-2 від 20.06.18р. свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з міжнародного перевезення вантажу автомобільним транспортом, а тому на спірні правовідносини поширюються дія Конвенції, положення якої мають пріоритет у застосуванні порівняно з іншими актами законодавства України. Крім того, як було зазначено вище, відповідно до п.1.3. договору сторони погодили, що організовуючи перевезення вантажів, сторони керуються даним договором, Конвенцією про договір міжнародного перевезення вантажів по дорогах 1956 р., ОБН, Женева, 1956р., іншими нормативними документами.

Частиною третьою статті 30 Конвенції передбачено, що прострочення в доставці вантажу може призвести до сплати компенсації лише в тому випадку, якщо заява перевізнику була зроблена у письмовій формі протягом двадцяти одного дня від дня передачі вантажу у розпорядження одержувача.

Як було з`ясовано судом попередньої інстанції, у заявці Э/ГР № 200618-03 від 20.06.2018р. на перевезення вантажу дата доставки вантажу до місця призначення, зазначена 23.07.2018. Відповідно до отриманих копій товарно-транспортних накладних СМК (по електронній пошті) від перевізника, дата вивантаження Вантажоодержувачем зазначена 06.08.2018р. Тобто відбулась затримка доставки вантажу терміном на 14 діб. Водночас з претензією про сплату штрафних санкцій у зв`язку з порушенням строків перевезення вантажу ФОП Онуфрієнко О.С. до ФОП Прибилової К.О. звернулась лише 22.11.2018, тобто поза межами двадцятиодноденного строку для пред`явлення таких вимог, встановленого статтею 30 Конвенції.

За таких обставин справи, враховуючи ненаправлення відповідної вимоги на адресу ФОП Прибилової К.О. у встановлений строк, ФОП Онуфрієнко О.С. втратила право вимагати компенсації у формі штрафу, який є предметом стягнення за заявленим у справі зустрічним позовом, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом слід відмовити в повному обсязі.

Аналогічну правову позицію про те, що положення статті 30 Конвенції поширюють свою дію на правовідносини щодо стягнення з перевізника штрафних санкцій у зв`язку з простроченням доставки вантажу, а також необхідності дотримання присічного двадцятиодноденного строку направлення перевізнику відповідної вимоги щодо компенсації таких штрафних санкцій викладено у постановах Верховного Суду від 13.08.2019 у справі №910/14892/18, від 02.05.2018 зі справи 910/6515/17.

При прийнятті оскаржуваних судового рішення місцевий суд наведеного не врахував, у зв`язку з чим помилково не застосували положення Конвенції у спірних правовідносинах, які підлягали застосуванню.

Доводи апеляційної скарги у цій частині знайшли своє підтвердження за результатами перегляду справи у суді апеляційної інстанції. Так скаржник посилався на необхідність застосування до спірних правовідносин положень Конвенції і під час розгляду справи в суді першої інстанції, однак відповідні доводи не були враховані судом при ухваленні рішення.

Апеляційний суд не погоджується з доводами ФОП Онуфрієнко О.С. (викладеними у відзиві) про те, що Конвенція не підлягає застосуванню, оскільки замовлення послуг зі спірного перевезення здійснювалось сторонами як експедиторами, а тому ФОП Прибилова К.О. не є перевізником в розумінні статті 30 Конвенції. Так, за приписами абзацу тридцять восьмого частини першої статті 1 Конвенції вона застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною країною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін.

Згідно роз`яснень, викладених у пунктах 1, 4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 "Про судове рішення", рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Відповідно до п. 2, ч. 1, ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Згідно з ч. 1, ст. 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, апеляційний господарський суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, оскаржувані рішення суду першої інстанцій зі справи скасувати в частині задоволення зустрічного позову та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні зустрічного позову.

Керуючись ст.ст. 275, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Прибилової Катерини Олександрівни - задовольнити частково.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.05.19р. у справі №904/5145/18 в частині задоволення зустрічного позову - скасувати.

У задоволенні зустрічного позову відмовити у повному обсязі.

В іншій частині рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.05.19р. у справі №904/5145/18 - залишити без змін.

Стягнути Фізичної особи - підприємця Онуфрієнко Ольги Сергіївни на користь Фізичної особи - підприємця Прибилової Катерини Олександрівни 2881,50 грн. - витрат на сплату судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарського суду Дніпропетровської області видати наказ.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню у касаційному порядку.

Постанова складена у повному обсязі 11.11.2019.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя Л.А. Коваль

Суддя А.Є. Чередко