ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2019 року м.Дніпро Справа № 908/1514/19

м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал засідань 207

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Березкіної О.В. (доповідач),

суддів Іванова О.Г., Дарміна М.О.

Секретар судового засідання Ревкова Г. О.

Представники позивача та відповідача у судове засідання не з"явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Автокомплект Сіті

на додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 29.08.2019 року у справі № 908/1514/19 (суддя Дроздова С.С.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Автокомплект Сіті (39631, м. Кременчук, вул. Героїв Бресту, буд. 52, )

до відповідача Акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів (69035, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 11, )

про стягнення 44 992 грн. 65 коп.

ВСТАНОВИВ:

Додатковим рішенням Господарського суду Запорізької області від 29.08.2019 року у справі № 908/1514/19 заява Товариства з обмеженою відповідальністю Автокомплект Сіті про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволена частково.

Суд стягнув з Акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів (69035, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 11, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Автокомплект Сіті (39631, м. Кременчук, вул. Героїв Бресту, буд. 52, ) 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Не погодившись із вказаним додатковим рішенням, позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю Автокомплект Сіті звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати додаткове рішення господарського суду Запорізької області від 29.08.2019 року по справі № 908/1514/19 та винести рішення про стягнення витрат на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в даному випадку в розмірі 4833,42грн.

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на те, що вирішуючи питання про розподіл витрат, пов`язаних з надан ням правничої допомоги адвокатом, суд не врахував, що розмір гонорару визнача ється за погодженням адвоката з клієнтом. Суд не має право втручатися у правовід носини адвоката та його клієнта, але фактично втручається, зменшуючи обумовле ний сторонами розмір витрат на правничу допомогу.

Також апелянт звертає увагу на те, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен гуртуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які під лягають розподілу між сторонами.

Таких доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до справи, відповідач не надав. Крім того, відповідачем не заявлялась заява про зменшення за явлених позивачем витрат на послуги адвоката.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування додаткового рішення господарського суду Запорізької області від 29.08.2019 року по справі № 908/1514/19 щодо стягнення з Акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Автокомплект Сіті 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.09.2019 року у справі № 908/1515/19 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Автокомплект Сіті на додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 29.08.2019 року, ухвалене суддею Дроздова С.С.., повний текст якого складений 03.09.2019, у справі № 908/1514/19, розгляд призначено на 11.11.2019 колегією суддів у складі: головуючий суддя Березкіна О.В. (доповідач); судді: Іванов О.Г., Дармін М.О.

До суду апеляційної інстанції 11.11.2019року представники сторін не зявились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надали ( поштові повідомлення а.с.120-121, т.1).

Відповідно до ч.11,12 статті 270 ГПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки в судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до статті 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим кодексом для вручення судових рішень.

Статтею 242 ГПК України, яка регламентує порядок вручення судового рішення, зазначено, що днем вручення судового рішення є день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, або відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Суд вважає за необхідне розглянути справу за наявними матеріалами, за відсутності представників сторін, оскільки про час та місце розгляду справи вони повідомлені в належний спосіб у справі достатньо матеріалів для розгляду апеляційної скарги, а відкладення розгляду справи є правом, а не обов`язком суду, яке залежить від наявності обставин, які унеможливлюють вирішення спору.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі Пономарьов проти України, no. 3236/03, від 03.04.2008, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Таким чином, не лише на суд покладається обов`язок належного повідомлення сторін про час та місце судового засідання, але й сторони повинні вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Крім того, згідно з Порядком ведення державного реєстру судових рішень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.2006р. за № 740, кожна фізична або юридична особа має загальний доступ до судових рішень, внесених до Реєстру. Відкритий доступ користувачів до електронних копій судових рішень здійснюється цілодобово та безоплатно через офіційний веб-портал ДСА.

Таким чином , представники сторін мають можливість ознайомитись з текстами процесуальних документів по вказаній справі в державному реєстрі судових рішень.

11.11.2019 року в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням господарського суду Запорізької області від 30.07.2019року у справі № 908/1514/19 позов задоволено частково.

Суд стягнув з Акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів (69035, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 11, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Автокомплект Сіті (39631, м. Кременчук, вул. Героїв Бресту, буд. 52, ) суму основного боргу у розмірі 43493 грн.88коп. , а також сплачений судовий збір у розмірі 1857 грн.01 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

08.08.2019 до господарського суду Запорізької області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокомплект Сіті» про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування своєї заяви позивач посилається на те, що 30.07.2019 року прийнято рішення, позов задоволено частково, стягнуто з відповідача суму основного боргу у розмірі 43 493,88 грн. та судовий збір у розмірі 1857 грн.

Проте, судом не було вирішено питання щодо стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу, незважаючи на те, що в позові зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи - витрати на професійну правничу допомогу адвоката - 5 000 грн.

Задовольняючи заяву позивача частково, та стягуючи на його користь витрати за надання правничої допомоги в сумі 2000 грн., суд першої інстанції врахував нескладність спору, невеликий обсяг наданих послуг та виконаних робіт, кількість та обсяг підготовлених процесуальних документів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 8 ст. 129 ГПК України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем до позову додано копії документів, які підтверджують витрати понесені позивачем на професійну правничу допомогу.

Так, до позову були додані копія Договору про надання правової допомоги, копія Додатку до договору про надання правової допомоги, копія Акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) до Договору про надання правової допомоги, копія рахунку № 1/06 від 07.06.2019 р., копія Платіжного доручення про сплату за юридичні послуги згідно з договором № 1/27/05/2019 від 27.05.2019 р.

Згідно зі ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Оскільки суд першої інстанції при розгляді справи не розглянув питання щодо стягнення судових витрат в частині стягнення з Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Автокомплект Сіті" витрат на професійну правничу допомогу адвоката, то суд обґрунтовано розглянув заяву позивача та ухвалив додаткове рішення/.

Відповідно до ст. 16 ГПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до ст. 59 Конституції України, кожен має право на правову допомогу. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Визначаючи розмір сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, повинні братися до уваги, зокрема: час, який міг витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні, наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 1 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідно до п.п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Виходячи зі змісту положень ч. 3 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Статтею 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої сторонами домовленості.

Відповідно до статті 903 ЦК України плата за договором про надання послуг здійснюється замовником у розмірі, встановленому договором.

Згідно ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (зі змінами та доповненнями) адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути:

1) договір про надання правової допомоги;

2) довіреність;

3) ордер;

4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При цьому вирішуючи питання про розподіл витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом, суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Суд не має право втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Разом з цим, при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Судом першої інстанції встановлено, що додатковою угодою до Договору про надання правової допомоги ( а.с. 39) сторони погодили вартість 1 години роботи адвоката у сумі 500 грн.

З акту здачі-прийняття робіт від 7.06.2019 року вбачається, що загальна вартість робіт складає 5000 грн., з яких попереднє опрацювання матеріалів 1000 грн., опрацювання законодавчої бази 500 грн., формування правової позиції 500 грн., та підготовка процесуальних документів по справі - 3000 грн. за 6 годин часу ( а.с. 40)

Відповідно до ч.4 статті 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; ціною позову та /або значенням справи для сторони.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, справа не була складною, розглядалась у спрощеному позовному провадженні, без виклику сторін та без проведення судового засідання, адвокатом було виконано невеликий об`єм робіт та складено лише один процесуальний документ- позовну заяву, а тому суд з урахуванням вимог співмірності, обґрунтовано стягнув на користь позивача 2000 грн. витрат на правову допомогу.

При цьому, доводи позивача, що витрати на правову допомогу підлягали стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме, у розмірі 4833,42 грн., є неспроможними, оскільки пропорційно розміру задоволених вимог стягується судовий збір у відповідності до ч. 1 ст. 129 ГПК України, в той час як для визначення розміру витрат на правову допомогу до уваги беруться інші критерії, передбачені ч. 4 ст. 126 ГПК України.

Інші доводи апелянта є безпідставними і висновків суду першої інстанції вони не спростовують.

Таким чином, господарський суд Запорізької області всебічно, повно, об`єктивно дослідив всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального права, з дотриманням норм процесуального права, що у відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а додаткового рішення суду першої інстанції - без зміни.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю Автокомплект Сіті.

Керуючись ст.ст.275-282 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Автокомплект Сіті залишити без задоволення.

Додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 29.08.2019 року у справі № 908/1514/19 ( суддя Дроздова С.С.) - залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю Автокомплект Сіті.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 15.11.2019року.

Головуючий суддя О.В.Березкіна

Суддя О.Г.Іванов

Суддя М.О.Дармін