ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2019 справа № 914/1822/19

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Трускавецького В. П., секретаря судового засідання Хороз І. Б., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: фізичної особи-підприємця Галайко Христини Андріївни, с. Зимна Вода Пустомитіського району Львівської області,
до відповідача:товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-ВАМ», с. Пасіки-Зубрицькі Пустомитівського району Львівської області,
про: стягнення 6'380,00 грн вартості втраченого товару.
За участю представників сторін:
позивача:не з`явився,
відповідача:не з`явився.

Судові процедури

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов фізичної особи-підприємця Галайко Христини Андріївни до товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-ВАМ» про стягнення 6'380,00 грн вартості втраченого товару.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 10.09.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи по суті у судовому засідання на 07.10.2019. У судовому засіданні оголошувалась перерва до 24.10.2019 та 24.10.2019 розгляд справи було відкладено на 11.11.2019.

07 жовтня 2019 року відповідачем подано відзив на позов (а.с. 44-55), яким проти позову заперечено у зв`язку з безпідставністю.

Відповідно до частин першої та третьої статті 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Суд, враховуючи належне повідомлення сторін про час, місце та дату судових засідань, повторну неявку представників сторін та достатність доказів наявних у матеріалах справи для вирішення спору по суті, не вважає відсутність представників позивача та відповідача у даному судовому засіданні перешкодою для вирішення спору по суті.

Згідно з положення ч. 3 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою сторін у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось.

У судовому засіданні 11.11.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

На виконання Договору-заявки № КТ19-00216 про надання транспортно-експедиційних послуг від 06.03.2019, укладеного між позивачем та відповідачем, останній здійснював перевезення 22'420 кг насіння ячменю, що відображається у товарно-транспортній накладній № 9 від 06.03.2019. Адреса завантаження: с. Дешичі Львівської області, адреса розвантаження: м. Бучач, Тернопільської області. При доставці товару та проведенні зважування товару, вага насіння ячменю становила 21'840 кг, що підтверджується квитанцією на зважування № Б000000876 від 07.03.2019.

Враховуючи виявлену недостачу, а саме 580 кг насіння ячменю, позивач просить стягнути з відповідача збитки, що пропорційно становлять 6'380 грн.

Позиція відповідача

Згідно з умовами Договору, відповідач як перевізник зобов`язалися перевезти вантаж, ячмінь насип, вагою 22.42 т, спосіб завантаження, розвантаження верхнє/верхнє, час завантаження 06.03.2019 із с. Дершичі, Львівської області до м. Бучач, Тернопільської області, дата і час розвантаження 07.03.2019. Вартість перевезення становить 5'150,00 гривень.

Згідно інформації, зазначеній у товарно-транспортній накладній № 9 від 06 березня 2019 року при зважуванні ячменю, вага брутто - 39480, тара - 17060, нетто 22420. При розвантаженні товару та його зважуванні ТзОВ «Бучачагрохлібпром», згідно накладної квитанції на зважування від 07.03.2019 № Б вага брутто 39380 кг, тара 17540 кг, нетто 21840 кг, що підписано вагарем без жодних ідентифікаційний даних та без засвідчення уповноваженої особи на прийняття товару.

У наданій товарно-транспортній накладній № 9 від 06.03.2019 відсутня інформація про прийняття відповідальною особою вантажу, немає жодних відомостей про розвантаження товару та підписів, відповідальних за отримання.

Також, товариство зазначає, щодо зважування, вказаного у квитанції, у с. Дешичі Старосамбірського району Львівської області тара машини становила - 17060 кг, а на вигрузці у м. Бучач Тернопільської області - 17540 кг. Під час руху між вказаними населеними пунктами заправок не було, що підтверджується звітом з GPS моніторингу, розхід палива становив близько 100 літрів.

При безпосередньому розвантаженні ячменю нестач не було, жодних претензій, зауважень в ході отримання товару, так і після отримання від ТзОВ «Сервіс-Агрозахід», ТзОВ «Бучачхлібпром», ФОП Ковалик Г.Р. , ФОП Галайко Х.А. не отримано.

Після спливу 6 місяців, відповідач звернувся до позивача телефонограмою щодо сплати вартості перевезення. 04.09.2019 ФОП Галайко Х. А. надіслано ТзОВ «АГРО-ВАМ» претензію про відшкодування втраченого товару.

З метою врегулювання спору товариство у відповідь на претензію просило надати сертифікат щодо калібровки ваг із загрузки та вигрузки, інформацію та пояснення щодо відмови у опломбуванні вантажу на прохання водія, проведення оплати згідно з договором-заявкою № КТ19-00217 і сплати штрафних санкцій за кожен день протермінування. Відповіді від ФОП Галайко Х. В. не отримало.

Обставини справи

06 березня 2019 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Агрозахід» (Замовник) та фізичною особою-підприємцем Ковалик Галиною Романівною (Експедитор) укладено Договір-заявку № КТ-19-00216 про надання транспортно-експедиційних послуг, за якими Замовник зобов`язався організувати перевезення вантажу (ячмінь насип), вагою 31,98 тонн (адреса завантаження: с. Дешичі Львівська область; адреса розвантаження: м. Бучач, Тернопільська область) (а.с. 14).

В подальшому, 06.03.2019 між ФОП Ковалик Галиною Романівною (Експедитор 1) та ФОП Галайко Христиною Андріївною (Експедитор 2) укладено Договір-заявку № КТ19-00216 про надання транспортно-експедиційних послуг, за яким Експедитор 1 зобов`язався організувати перевезення вантажу (ячмінь насип) вагою 31,98 тони, (адреса завантаження: с. Дешичі Львівська область; адреса розвантаження: м. Бучач, Тернопільська область) (а.с. 15).

Також, 06.03.2019 між ФОП Галайко Х .А. (Експедитор - позивач у справі) та ТзОВ «Агро-Вам» (Перевізник - відповідач у справі) укладено Договір-заявку № КТ19-00216 про надання транспортно-експедиційних послуг, згідно з яким Перевізник зобов`язався перевезти вантаж (ячмінь насип) вагою 31,98 тонн (адреса завантаження: с. Дешичі Львівська область; адреса розвантаження: м. Бучач, Тернопільська область) (а.с. 16).

На виконання Договору-заявки № КТ19-00216 відповідач перевіз товар (ячмінь насип) маса нетто: 39480 кг, тара: 17060 кг, нетто: 22420 кг, що підтверджується товарно-транспортною накладною № 9 від 06.03.2019 (а.с. 17).

Згідно з квитанцією на зважування № Б від 07.03.2019 ТзОВ «Бучачагрохлібпром» в результаті зважування встановлено, що вага автомобіля брутто 39380 кг, тара 17540 кг, нетто 21840 кг (а.с. 18).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Агрозахід» (Замовник) претензією про відшкодування збитків звернулось до ФОП Ковалик Г.Р. з листом про відшкодування вартості втраченого ячменю в розмірі 6380,00 грн, що еквівалентно 580 кг. Ячменю (а.с. 19). Доказів направлення чи доказів отримання вказаного листа до матеріалів справи не долучено.

Також, позивач звернувся з претензією до відповідача (а.с. 20) про відшкодування вартості насіння ячменю у кількості 580 кг, що еквівалентно 6'300,00 грн, отримання якої (претензії) відповідачем підтверджується у відзиві.

У відповідь на претензію, відповідач повідомив позивача, що вході перевезення по маршруту с. Дешечі, Старосамбірського району Львівської області - м. Бучач Тернопільської області від 06 березня 2019 року повідомляємо про те, що при зважуванні в с. Дешечі Старосамбірського району Львівської області тара машини становила 17060 кг, а на вигрузці в м. Бучач Тернопільської області - 17540 кг. Різниця 480 кг. При цьому заправок не було, що підтверджує роздрукований звіт з (GPS-моніторингу, тому просили надати: сертифікати на калібровку ваги із загрузки та вигризки; відповідь чому при завантаженні було відмовлено провести опломбування вантажу на прохання водія; не застосовувати до ТзОВ «АГРО-ВАМ» шахрайські дії з метою уникнення оплати за пророблену роботу, тощо.

Оцінка доказів, позиція та висновки суду

Між сторонами у справі виникли зобов`язання на підставі Договору в силу пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України. Згідно з статтею 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно з положеннями статті 929 Цивільного кодексу України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо). Положення цієї глави поширюються також на випадки, коли обов`язки експедитора виконуються перевізником. Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Частиною першою статті 932 Цивільного кодексу України, експедитор має право залучити до виконання своїх обов`язків інших осіб.

Частиною п`ятою статті 308 Господарського кодексу України передбачено, що про прийняття вантажу до перевезення перевізник видає вантажовідправнику в пункті відправлення документ, оформлений належним чином.

Пунктом 8.26. Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363 зареєстровано в Міністерстві Юстиції України 20 лютого 1998 року за № 128/2568 (надалі - Правил) встановлено, що вантаження і розвантаження вважаються закінченими після вручення водієві належним чином оформлених товарно-транспортних накладних на навантажений або вивантажений вантаж.

Згідно з пунктами 11.1, 11.3, 11.4, 11.5, 11.7 Правил, (чинних на момент виникнення спріних правовідносин) основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні. Оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля. Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри. Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби і печаткою або штампом), передається Перевізнику.

Як встановлено з матеріалів справи, між ФОП Галайко Х.А . (Експедитор - позивач у справі) та ТзОВ «Агро-Вам» (Перевізник - відповідач у справі) укладено Договір-заявку № КТ19-00216 про надання транспортно-експедиційних послуг (надалі - спірний Договір-заявка) (а.с. 16). Вказаний Договір-заявка укладений для виконання Договорів-заявок між ФОП Ковалик Г. Р. (Експедитор 1) та ФОП Галайко Х.А. (Експедитор 2) (а.с. 15), який у свою чергу, укладений на виконання Договору-заяви між ФОП Ковалик Г.Р. (Експедитор) та ТзОВ «Сервіс-Агрозахід» (Замовник) (а.с. 14).

На виконання спірного Договору-заявки відповідач зобов`язався здійснити перевезення вантажу (ячмінь насип) вагою 31,98 тонн (адреса завантаження: с. Дешичі Львівська область; адреса розвантаження: м. Бучач, Тернопільська область). Отримання товару підтверджується товарно-транспортною накладною № 9 від 06.03.2019, в якій окрім іншого, вказано вага брутто - 39480, тара - 17060, нетто 22420.

Відповідно до частини другої статті 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Аналогічні положення відображені і у частині першій статті 314 Господарського кодексу України, перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини.

Згідно з п. 4. Договору-заявки № КТ19-00217 від 06.03.2019 укладеного між сторонами у справі, Перевізник несе відповідальність за збереження вантажу з моменту прийняття його до перевезення і до видачі вантажоодержувачу, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування або пошкодження вантажу сталися через обставини, які він не міг запобігти і усунення яких від нього не залежало. Перевізник несе відповідальність за збереження вантажу у розмірі повної вартості вантажу.

Відповідно до частини третьої статті 314 Господарського кодексу України, за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає:

- у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає;

- у разі пошкодження вантажу - в розмірі суми, на яку зменшилася його вартість;

- у разі втрати вантажу, зданого до перевезення з оголошенням його цінності, - у розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона є нижчою від дійсної вартості вантажу.

Пунктом 15.1 глави 15 Правил передбачено, що у разі зіпсуття або пошкодження вантажу, а також у разі розбіжностей між Перевізником і вантажовідправником (вантажоодержувачем) обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актом, що може бути складений у паперовій або електронній формі, за формою, що наведена в додатку 4.

Записи в акті засвідчуються підписами вантажовідправника (вантажоодержувача) і водія. Односторонні записи в акті як вантажовідправника (вантажоодержувача), так і водія вважаються недійсними (п. 15.3. Правил).

Як встановлено з матеріалів справи та підтверджено сторонами, акт розбіжностей згідно з Додатком 4 Правил, який підписаний вантажоодержувачем та водієм не складався. Проте, до матеріалів справи долучено квитанцію на зважування № Б від 07.03.2019 ТзОВ «Бучачагрохлібпром». В результаті зважування встановлено, що вага автомобіля брутто 39380 кг, тара 17540 кг, нетто 21840 кг (а.с. 18). Вказана квитанція підписана Вагарем без зазначення прізвища та ініціалів особи, відповідальної за зважування.

Як вказує відповідач у відзиві, при зважуванні транспортного засобу при завантаженні та розвантаженні визначено різні маси тари (ТЗ) в бік збільшення, 17060 кг та 17540 кг відповідно. Під час руху між визначеними населиними пунктами заправок не було, що підтверджується звітом з GPS моніторингу, розхід палива становив приблизно 100 літрів.

Враховауючи зазначене, відповідно до Правил, тара - основний елемент упаковки, що являє собою виріб для розміщення продукції. При зважуванні у точці відвантаження, у м. Бучач Тернопільської області на 480 кг збільшилась масса обладнання для перевезення, що по суті в даних умовах проїзду без заправок, при розході палива приблизно 100 літів є неможливим. Більше того, при додаванні різниці ваги у тарі й брутто, визначається недостача у кількості 580 кг, щодо якої подано позов.

Згідно з пунктом 8 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Пункт 2 частини 1, 2 статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 224 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки (ч. 1 ст. 623 ЦК України).

Відповідно до ст 225 ГК України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільної відповідальності.

Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Як встановлено судом з матеріалів справи, відповідач здійснював перевезення товару (ячмінь насип) маса нетто 39480 кг, тара 17060 кг, нетто 22420 кг. При розвантаженні ячменю у товарно-транспортній накладній інформація про розвантаження не вносилась, проте, до матеріалів справи долучено квитанцію на розвантаження вантажоодержувача, в які відображено масу брутто 39380 кг, тара 17540 кг, нетто 21840 кг. Акт розбіжностей не складався. Беручи до уваги вказане, суд не погоджується із доводами позивача, що квитанція на зважування № Б від 07.03.2019 ТзОВ «Бучачагрохлібпром», яка підписана вагарем без ідентифікаційних даних відповідальної особи (проставлено лише підпис, без заначення прізвища та ініціалів особи), а також за відсутності підпису водія перевізника є належним та допустими доказом, який може підтверджувати викладені у позові обставини, а саме: наявність збитків (втрати вантажу).

Окрім того, суд погоджується із доводами відповідача проте, що звітом з GPS моніторингу автомобіля ДАФ ВС7556НА підтвердується, що рух такого з точки А до точки Б відбувався без заправок, розхід палива в середньому склав 100 літрів, а відтак, масса ТЗ тара немогла збільшитись при розвантаженні. Навпаки, маса брутто зменшилась на 100 кг, що відповідає витраченим 100 л пального при перевезенні. Отже, відсутні такі елементи складу цивільного правопорушення як протиправна поведінка та вина.

Також, до матеріалів справи долучено відповідь відповідача на безпідставну претензію позивача, якою товариство просило надати сертифікати на калібровку ваг із завантаження та розвантаження, надати відповідь чому при завантаженні було відмовлено провести опломбування вантажу на прохання водія, тощо. Відповіді не надано, доказів спростування зазначених обставин та питань у відповіді на безпідставну претензію не надано.

Враховуючи у сукупності наведені обставини справи, розглянувши позовні вимоги про стягнення збитків у розмірі 6'380,00 грн вартості втраченого товару, суд дійшов висновку, що позивачем належним чином не доведено складу цивільного правопорушення, а відповідачем надано докази на спростовання вини, про яку вказує позивач. Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до статей 73, 74, 81 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Пунктом 2 частини першої статті 129 ГПК України встановлено, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, судовий збір залишається за позивачем.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 20, 73, 74, 75, 76, 79, 123, 129, 180, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 11.11.2019.

Суддя Трускавецький В.П.