ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12 листопада 2019 р. Справа № 903/625/19

Господарський суд Волинської області у складі:

головуючого судді - Гарбара Ігоря Олексійовича

секретар судового засідання - Коваль Олександр Миколайович

за участю представників сторін:

від позивача: н/з

від відповідача: н/з

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку у приміщенні Господарського суду Волинської області справу №903/625/19 за позовом фізичної особи-підприємця Садошук Галини Іванівни до Товариства з обмеженою відповідальністю "Притані" про стягнення 189106,29 грн.,

ВСТАНОВИВ:

15.08.2019 ФОП Садошук Г.І. звернулася в суд з позовною заявою до ТОВ "Притані" про стягнення 439606,29 грн., в т.ч. 393115,00 грн. основна заборгованість, 12663,91 грн. 3% річних, 33827,38 грн. інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушено зобов`язання за договором купівлі-продажу від 01.03.2017.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.08.2019 справу розподілено судді Вороняку А.С.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 20.08.2019 позовну заяву ФОП Садощук Г.І. залишено без руху. Встановлено позивачу строк 10 днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків, а саме: надати суду обґрунтований розрахунок основного боргу в сумі 393115 грн. з врахуванням всіх поставок та часткових проплат (зведених в одну таблицю в хронологічному порядку) за договором купівлі-продажу від 01.03.2017.

02.09.2019 позивач подав розрахунок основного боргу та акт звірки взаєморозрахунків станом на 08.08.2019.

Згідно з табелем обліку використання робочого часу, суддя Вороняк А.С. з 02.09.2019 по 20.09.2019 перебуває у відпустці.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, в зв`язку з перебуванням судді Вороняка А.С. у відпустці, справу №903/625/19 передано на розгляд судді Гарбару І.О.

Ухвалою суду від 05.09.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 01.10.2019 о 10:00 год.

Представник відповідача 01.10.2019 подав пояснення на позовну заяву, в яких позов не визнає, але підтверджує наявність заборгованості в розмірі 393115,00 грн. основного боргу. Зазначає, що даний борг буде погашено найближчим часом та просить не застосовувати штрафні та компенсаційні санкції. Для надання можливості мирно врегулювати спір просить суд відкласти судове засідання.

Ухвалою суду від 01.10.2019 розгляд підготовчого засідання відкладено.

В судовому засіданні 15.10.2019 представник позивача подав заяву про зменшення позовних вимог, оскільки відповідачем була здійснена часткова оплата в сумі 250500,00 грн. та просить стягнути з відповідача 189106,29 грн., з яких 142615,00грн. основний борг, 12663,91 грн. 3% річних, 33827,38 грн. інфляційні втрати, а також 2836,59 грн. витрат по сплаті судового збору. Просить суд повернути ФОП Садошук Г.І. частину сплаченого судового збору у зв`язку з подачею заяви про зменшення позовних вимог.

Протокольною ухвалою від 15.10.2019 суд прийняв заяву про зменшення позовних вимог та приєднав до матеріалів справи; закрив підготовче провадження у справі та призначив розгляд справи по суті.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, 12.11.2019 подав клопотання, в якому просить суд розгляд справи проводити за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог, та просить позов задовольнити.

Представник відповідача в призначене судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та дату розгляду судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення №283.

З врахуванням того, що у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача та відповідача, за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.03.2017 між підприємцем Садошук Галиною Іванівною (далі - Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Притані" (далі - Покупець) укладений договір купівлі-продажу (далі - Договір, а.с.14).

Відповідно до п. 1.1 Договору, продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець прийняти і оплатити заготовки піддонів (далі - товар), в кількості та по ціні, що вказується в видаткових накладних.

Сума договору складає 1617000,00 грн. (п.1.2. договору).

Пунктом 2.1. сторони визначили, що покупець зобов`язаний прийняти товар від продавця і частково або повністю оплатити товар, що передається продавцем (попередня оплата) або оплатити в наступному порядку: оплата 100% вартості товару по факту поставки товару у готівковому, безготівковому та іншому порядку прийнятому сторонами у формі, що не суперечить чинному законодавству України.

Згідно п.п. 3.1.1 договору продавець зобов`язаний передати Товар Покупцю, визначений цим договором.

У випадку порушення своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність визначену цим договором та чинним законодавством. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Сторони не несуть відповідальність за порушення своїх зобов`язаньза цим договором, якщо воно сталося не з її вини. Сторона вважається не винуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів для належного виконання зобов`язання (п.п. 4.1-4.2 договору).

Відповідно до п.5.1. договору, договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, але в будь-якому випадку до 31.12.2019.

У випадках, не передбачених договором, сторони керуються нормами чинного законодавства (п.5.6. договору).

На виконання умов договору, позивач взяті на себе зобов`язання по поставці і передачі продукції виконав в повному обсязі на загальну суму 393115,00 грн. Даний факт підтверджено видатковими накладними №8, №9, №10, №1, №12 від 28.06.2018, №13, №14 від 29.08.2018, №19 від 09.07.2018, №23 від 16.07.2018, №27 від 23.07.2018 (а.с.38, 57-60; 61-65 ), які підписані сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього.

Підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Згідно до ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідач не заперечує про наявність заборгованості в сумі 393115,00 грн. перед позивачем, що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2016 по 08.08.2019, який підписаний та скріплений печаткою боржника, а також поясненнями на позовну заяву (а.с.70, 78-79).

Відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Відсутність в акті звірки підписів перших керівників сторін або інших уповноважених осіб, які мають право представляти інтереси сторін, у тому числі здійснювати дії, направлені на визнання заборгованості підприємства перед іншими суб`єктами господарювання, означає відсутність в акті звірки юридичної сили документа, яким суб`єкт господарської діяльності визнає суму заборгованості. Слід також зазначити, що чинне законодавство не містить вимоги про те, що у акті звірки розрахунків повинно зазначатись формулювання про визнання боргу відповідачем. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.

Отже, акт звірки взаємних розрахунків, підписаний уповноваженою особою відповідача (боржника) є доказом, що свідчать про фактичне визнання відповідачем наявності у нього перед позивачем боргу з оплати отриманого товару (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду № 910/1389/18 від 05.03.2019).

Відповідач частково виконав свої зобов`язання по Договору перерахувавши на розрахунковий рахунок позивача борг в сумі 250500 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №336 від 10.10.2019, №967 від 30.09.2019, №968 від 30.09.2019 (а.с.85-87).

На день розгляду справи заборгованість становить 142615,00 грн.

Відповідно до ст. 144 ГК України, ст.11 ЦК України обов`язки суб`єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, непередбачених законом, але таких які йому не суперечать.

Як встановлено, між сторонами виникли цивільні права та обов`язки на підставі договору купівлі-продажу від 01.03.2017.

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 193 ГК України, ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з представленими господарському суду розрахунками до позовної заяви позивачем відповідно до ст. 625 ЦК України було нараховано відповідачу 33827,38 грн. інфляційних втрат та 12663,91 грн. - 3% річних (а.с.6-7).

Суд перевіривши методику та правильність розрахунків позивача (а.с.96-99) щодо нарахування 33827,38 грн. інфляційних втрат та 12663,91 грн. - 3% річних, які нараховані по кожній видатковій накладній окремо, погоджується з ними частково.

Вважає, що останні підставні та підлягають до часткового задоволення в сумі 33178,81 грн. - інфляційні втрати та 12663,91 грн. - 3% річних, в іншій частині стягнення інфляційних втрат в розмірі 648,57 грн. слід відмовити, оскільки останні безпідставно нараховані, а саме по видаткових накладних слід нараховувати:

- №8 від 28.06.2018 (за період з 29.06.2018 по 30.07.2019 інфляційне збільшення суми боргу становить 4022,69 грн.);

- №9 від 28.06.2018 (за період з 29.06.2018 по 30.07.2019 інфляційне збільшення суми боргу становить 4835,18 грн.);

- №10 від 28.06.2018 (за період з 29.06.2018 по 30.07.2019 інфляційне збільшення суми боргу становить 2784,94 грн.);

- №11 від 28.06.2018 (за період з 29.06.2018 по 30.07.2019 інфляційне збільшення суми боргу становить 1354,84 грн.);

- №12 від 28.06.2018 (за період з 29.06.2018 по 30.07.2019 інфляційне збільшення суми боргу становить 3951,61 грн.);

- №13 від 29.06.2018 (за період з 30.06.2018 по 30.07.2019 інфляційне збільшення суми боргу становить 4022,69 грн.);

- №14 від 29.06.2018 (за період з 30.06.2018 по 30.07.2019 інфляційне збільшення суми боргу становить 4022,69 грн.);

- №19 від 09.07.2018 (за період з 10.07.2018 по 30.07.2019 інфляційне збільшення суми боргу становить 4022,69грн.).

При цьому судом було застосовано розрахунки, здійснені за допомогою встановленої в господарському суді системи інформаційно-правового забезпечення "ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ".

Оцінюючи подані стороною докази, що ґрунтуються на повному, всебічному й об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлена позивачем вимога щодо стягнення з відповідача за договором купівлі продажу від 01.03.2017 підтверджена матеріалами справи, відповідачем не спростована підлягає до задоволення в сумі в сумі 188457,72 грн., в т.ч.: 142615,00 грн. основний борг, 12663,91 грн. 3% річних та 33178,81 грн. інфляційні витрати. В решті позову слід відмовити.

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідача, то витрати по сплаті судового збору пропорційно до суми задоволених вимог в сумі 2826,86 грн. відповідно до ст.129 ГПК України слід покласти на нього.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 236-242 ГПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Притані» (вулиця Центральна, будинок 87, село Скулин, Ковельський район, Волинська область, 45043, ) на користь фізичної особи-підприємця Садошук Галини Іванівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 188457,72 грн. (сто вісімдесят вісім тисяч чотириста п`ятдесят сім гривень сімдесят дві копійки), (з них: 142615,00 грн. основний борг, 12663,91 грн. 3% річних та 33178,81 грн. інфляційні витрати) та 2826,86 грн. (дві тисячі вісімсот двадцять шість гривень вісімдесят шість копійок) витрат по сплаті судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення складено 13.11.2019.

Суддя І. О. Гарбар