ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2019 р. Справа№ 910/4967/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Буравльова С.І.

Зубець Л.П.

за участю представників: не викликались

розглянувши у відкритому судовому

засіданні апеляційну

скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мітал Транс"

на рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2019 р.

у справі № 910/4967/19(суддя Є.В. Павленко )

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії

"Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська

залізниця"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мітал Транс"

про стягнення 105 770,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.07.2019 року у справі № 910/4967/19 позовні вимоги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мітал Транс" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" 105 770 (сто п`ять тисяч сімсот сімдесят) грн. 00 коп. штрафу та 1 921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн. 00 коп. судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Мітал Транс" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2019 року у справі № 910/4967/19 про задоволення позовної заяви Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мітал Транс" про стягнення 105 770,00 грн., та витрат по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 грн. В задоволенні позовної заяви Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Донецька залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мітал Транс" про стягнення 105 770,00 грн. - відмовити. Також, до апеляційної скарги додано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2019 року у справі № 910/4967/19.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, а також невірно застосовано норми матеріального права які мають значення для справи, що призвело до прийняття невірного рішення.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.08.2019 року, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мітал Транс" передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І. - головуюча суддя; судді - Зубець Л.П., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.08.2019 року задоволено клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2019 року у справі № 910/4967/19 та поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Мітал Транс" зазначений строк. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Мітал Транс", розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

20.08.2019 р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу та заперечення проти відкриття апеляційного провадження.

27.08.2019 р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначає, що оскаржуване рішення прийнято з дотриманням норм чинного законодавства, тому просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2019 року у справі №910/4967/19 без змін.

Розпорядженням № 09.1-08/4238/19 Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2019 р. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв`язку з перебуванням судді Пашкіної С.А. у відпустці.

Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.10.2019 р. для розгляду справи № 910/4967/19 сформовано колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Зубець Л.П., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2019 року справу № 910/4967/19 прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду. Роз`яснено учасниками, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі (Глава 1. Апеляційне провадження).

Відповідно до ч. 10 ст. 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Судом першої інстанції справа № 910/4967/19 розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, з урахуванням правил ст. ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила таке.

13 жовтня 2018 року зі станції Дарниця Південно-Західної залізниці відповідачем згідно накладної № 33883059 було здійснено відправлення вантажу (брухт чорних металів, маса вантажу - 64 500 кг) у вагоні № 60448537 на станцію Роя Донецької залізниці.

26 жовтня 2018 року на проміжній станції Покровськ Донецької залізниці було здійснено комісійне переважування зазначеного вагону та складено комерційний акт від 26 жовтня 2018 року. Результат вказаного переважування було зафіксовано у книзі обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу в вагонах, а також складено акт загальної форми від 26 жовтня 2018 року № 1817.

Згідно з вказаним комерційним актом під час переважування вагону виявлено, що маса вантажу у вагоні, що склала 68 650 кг, не відповідає масі, вказаній відправником у накладній, де зазначено, що маса вантажу становить 64 500 кг, тобто на 4 150 кг більше.

Відповідно до статті 908 ЦК України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно зі статтею 909 ЦК України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Статтею 306 Господарського кодексу України встановлено, що загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, радіоактивних та інших небезпечних речовин тощо) визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 5 статті 307 ГК України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Приписами статті 3 Закону України "Про залізничний транспорт" визначено, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається із Закону України "Про транспорт", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Як передбачено частиною 1 статті 307 ГК України та пунктом 22 Статуту, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до статті 5 Статуту на підставі даного Статуту Мінтранс затверджує: а) Правила перевезення вантажів (далі - Правила); б) Технічні умови навантаження і кріплення вантажів; в) Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України; г) інші нормативні документи.

Статтею 6 Статуту визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Відповідно до статті 23 Статуту відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції.

Згідно з пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення, вантаж завантажений відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймається залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування.

Статтею 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса окремих вантажів може визначатися розрахунковим методом, за обміром або умовно (нафтопродукти в цистернах, тварини, лісоматеріали тощо). Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Відповідно до статті 24 Статуту залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Пункт 22 Правил видачі вантажів передбачає, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення. Зважування вантажів на вагонних вагах провадиться в порядку, передбаченому Правилами приймання вантажів до перевезення.

Перевірка проміжною станцією маси вантажів у вагонах може здійснюватись нею у будь-який спосіб, передбачений для визначення маси відповідного вантажу.

Стосовно спірного вантажу, норми діючого законодавства дозволяють здійснювати перевірку його маси шляхом як зважування, так і умовно.

Однак, саме зважування є більш точним способом визначення маси вантажу (аналогічна правова позиція викладена, зокрема в пункті 3.18 Роз`яснення Президії Вищого господарського суду України від 29 травня 2002 року № 04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею").

Можливість визначення маси певних вантажів умовно не виключає можливість її визначення шляхом зважування. Вантажовідправник у такому разі має можливість обирати той чи інший спосіб визначення маси на власний розсуд. Враховуючи викладені висновки, Залізниця, користуючись правом, визначеним статтею 24 Статуту, під час перевірки на проміжних станціях не позбавлена можливості обрати для цього зручний для себе та більш точний спосіб.

Правилами перевезень вантажів, а саме пунктом 1.1 розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2000 року за № 863/5084, передбачено, що накладна може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено пунктом 2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника.

Як вбачається з матеріалів справи, правильність внесених відомостей до накладної від 13 жовтня 2018 року № 33883059 підтвердив своїм підписом представник відправника Романенко А. М.

Згідно з пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2000 року за № 861/5082, вантажі, завантажені відправником у вагони відкритого типу (а у даному випадку спірні вагони є напіввагонами відкритого типу), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Статтею 24 Статуту встановлено, що залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Пунктом 22 Правил видачі вантажів, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2000 року за № 862/5083, передбачено, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

На станції Покровськ Донецької залізниці при комісійному переважуванні на 150-тонних статичних вагах станції було виявлено, що маса вантажу, зазначена у накладній № 33883059 (64 500 кг), не відповідає фактичній масі вантажу у вагоні (68 650 кг) та є більшою на 4 150 кг, про що зазначено в комерційному акті від 26 жовтня 2018 року № 482004/513.

Відповідно до статті 105 Статуту залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Згідно зі статтею 118 Статуту за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

За змістом статті 122 Статуту за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

За приписами статті 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Відповідно до пункту 1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 № 644 (далі - Правила оформлення перевізних документів), на кожне відправлення вантажу відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну).

Згідно з пунктом 2.1 Правил оформлення перевізних документів відправником заповнюються, зокрема, такі графи накладної як "Маса вантажу, визначена відправником" - заповнюється, якщо маса вантажу визначена відправником. Маса вказується у кілограмах (маса брутто вантажу), загальна маса відправки (прописом), а також "Спосіб визначення маси".

При цьому, правильність вказаних у накладній відомостей, як це передбачено пункті 2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом засвідчує представник відправника.

Відповідно до пункту 2 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 року № 334, комерційні акти складаються для засвідчення, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах. Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин. У комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженість, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставлення рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.

В матеріалах справи наявний складений позивачем комерційний акт від 26 жовтня 2018 року № 482004/513, в якому зазначено, що перевіркою комісійного переважування виявлено, що в накладній № 33883059 у вагоні № 60448537 вказана маса вантажу складає 64 500 кг, фактично ж встановлено, що маса вантажу складає 68 650 кг, що на 4 150 кг більше, ніж вказано у накладній.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що наданий позивачем комерційний акт від 26 жовтня 2018 року № 482004/513 складено з порушенням абзацу 2 пункту 6 та пункту 10 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 року № 334, оскільки в акті не зазначено, як було визначено масу тари - шляхом зважування порожнього вагону чи шляхом зазначення тари з бруса, акт підписаний лише однією з трьох уповноважених осіб залізниці, а зі змісту цього акту неможливо встановити, хто саме з працівників станції особисто здійснював зважування (перевірку маси вантажу), а також те, що особи, які підписували комерційний акт, є працівниками залізниці, не приймається судом до уваги, виходячи з наступного.

Комерційний акт від 26 жовтня 2018 року № 482004/513 складено у присутності заступника начальника станції ОСОБА_2 , комерційного агента ОСОБА_3 , робітників станції ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Вказаний комерційний акт підписаний заступником начальника станції ОСОБА_2 , комерційним агентом, яка брала участь у зважуванні вагону, ОСОБА_3 та робітником станції, який безпосередньо проводив зважування вагону, - ОСОБА_4 .

Згідно штатного розпису структурного підрозділу Залізниці "Станція Покровськ" у господарстві вантажної та комерційної роботи станції позакласом - штатні одиниці: начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) - відсутні, вказаний комерційний акт на підставі наказу начальника структурного підрозділу "Станція Покровськ" ОСОБА_8 від 29 грудня 2017 року № 1865 був підписаний заступником начальника станції ОСОБА_2 , агентом комерційним ОСОБА_4 , що безпосередньо проводили переважування вагону (згідно пункту 10 Правил складання актів). Водночас такий акт не містить підпису начальника вантажного району, оскільки згідно штатного розпису така посада не передбачена.

Разом із тим замість такої особи до перевірки вантажу та підписання акта був залучений робітник станції ОСОБА_3 (агент комерційний вантажного двору), який приймав участь у переважуванні вагону та уповноважений на підписання комерційного акта у разі його складання згідно пункту 2.7 посадової інструкції № 236.

Слід також зазначити, що ОСОБА_4 у встановленому законом порядку також була уповноважена на підписання комерційного акта у разі його складання згідно підпункту 5 пункту 2.2 посадової інструкції № 235 і на проведення зважування вагонів на вагонних вагах станції згідно підпункту 11 пункту 2.2 посадової інструкції № 235.

Комерційний акт від 26 жовтня 2018 року № 482004/513 підписаний трьома уповноваженими працівниками Залізниці, він складений відповідно до пункту 10 Правил складання актів та вважається таким, що складений з дотриманням вимог чинного законодавства України.

Посилання відповідача на невідповідність інформації щодо технічних характеристик вагону № 60448537 на офіційному сайті позивача, де зазначено про те, що його маса складає 23,7 тон, масі цього вагону, зазначеній у накладній та комерційному акті, не беруться судом до уваги з огляду на те, що за змістом приписів Правил оформлення перевізних документів правильність визначення ваги вантажу, тари вагону та внесених у накладну відомостей щодо ваги вантажу при перевірці перевізних документів не передбачена. Разом із тим з матеріалів справи вбачається, що правильність внесених відомостей до накладної від 13 жовтня 2018 року № 33883059, у тому числі щодо маси тари вагону у розмірі 19000 кг, підтвердив своїм підписом представник відправника ОСОБА_7

Статтею 24 Статуту передбачено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.

Пунктом 1 статті 216 ГК України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно пунктом 1 статті 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до пункту 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно із пунктом 5.5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року № 644, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту.

Суд зазначає, що у розгляді справ про стягнення цього штрафу слід виходити з того, що неправильно вказаною має бути хоча б одна відомість.

Крім того, у застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за сам факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитки.

Згідно зі статтею 118 Статуту за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

У пункті 31 накладної № 33883059 зазначено, що провізна плата за вагон зі станції Дарниця Південно-Західної залізниці у вагоні № 60448537 становить 21 154,00 грн. Отже, штраф (п`ятикратний розмір провізної плати) становить 105 770,00 грн. (21 154,00 грн. х 5).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню .

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо відмови в задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру неустойки, виходячи з наступного.

Частина 3 статті 551 ЦК України передбачає можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до частини 1 статті 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Зі змісту вищенаведених приписів чинного законодавства вбачається, що при вирішенні, у тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, необхідно об`єктивно оцінювати, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Отже, при прийнятті рішення про стягнення штрафу суд вправі зменшувати його розмір з урахуванням усіх конкретних обставин справи. Підстави та розмір зменшення стягуваного штрафу повинні бути мотивовані та обґрунтовані в рішенні суду.

Проте всупереч наведеним вище приписам відповідач не навів мотивованих та обґрунтованих підстав для зменшення штрафу, а також не підтвердив їх відповідними доказами.

При цьому слід зазначити, що позивач теж є суб`єктом господарювання та несе відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності. Отже, нарахований позивачем на підставі статей 118, 122 Статуту штраф підлягає стягненню за сам факт допущення вантажовідправником порушення, незалежно від того, чи завдано Залізниці у зв`язку з цим збитків та їх розміру.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 22 березня 2018 року у справі № 917/964/17.

Разом із тим суд зазначає, що відповідно до статті 24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній, а залізниці надане право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. Зазначена норма встановлює чіткі вимоги до відправника щодо оформлення вантажу та покликана забезпечити дисциплінованість учасників господарських відносин та визначає критерії обґрунтованості в подальшому будь-яких претензій залізниці до учасників господарських відносин (відправника та одержувача).

З матеріалів справи вбачається, що спір у даній справі виник внаслідок недобросовісної поведінки відповідача, яка полягала у зазначенні заниженої маси тари вагону у перевізних документах, що додатково свідчить про відсутність правових підстав для зменшення розміру нарахованої Залізницею до стягнення з Товариства суми штрафу.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 08.07.2019р. у справі № 910/4967/19 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 129, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мітал Транс" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 08.07.2019р. у справі № 910/4967/19 - без змін.

2. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на з Товариство обмеженою відповідальністю "Мітал Транс".

3. Матеріали справи № 910/4967/19 повернути до Господарського суду м. Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 18.11.2019р.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді С.І. Буравльов

Л.П. Зубець