ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2019 р. Справа№ 925/687/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Майданевича А.Г.

Суліма В.В.

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго»

на рішення Господарського суду Черкаської області від 12.08.2019 (повне рішення складено 14.08.2019)

у справі № 925/687/19 (суддя - Скиба Г.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго»

до Територіального управління Державної судової адміністрації України

про стягнення 27 824, 55 грн заборгованості та санкцій за спожиту електроенергію,

Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи відповідно до ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст заявлених вимог

Публічне акціонерне товариство «Черкасиобленерго» (далі - ПАТ «Черкасиобленерго») звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Черкаській області (далі - Управління ДСА в Черкаській області) про стягнення заборгованості та санкцій за поставлену електричну енергію згідно з договором про постачання електричної енергії ВАТ «Черкасиобленерго» для споживачів Черкаської області від 05.02.2005 № 11 в розмірі 27 824, 55 грн, в тому числі: 10 362, 63 грн боргу за перевищення договірної величини споживання електричної енергії, 12 145, 83 грн боргу за реактивну електроенергію, 4 018, 22 грн пені, 336, 70 грн - 3% річних, 961, 17 грн інфляційних втрат та відшкодування судових витрат.

Позовні вимоги про стягнення заборгованості обґрунтовані неналежним виконання відповідачем своїх зобов`язання з оплати поставленої електроенергії за перевищення договірної величини споживання та з оплати за перетікання реактивної електроенергії.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 12.08.2019 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Управління ДСА в Черкаській області на користь ПАТ «Черкасиобленерго» 10 362, 63 грн за перевищення споживання енергії, 155,01 грн 3% річних з простроченої суми, 442, 51 грн інфляційних втрат, 613, 08 грн плати за перетікання реактивної енергії; 9, 17 грн 3% річних з простроченої суми, 30, 66 грн інфляційних втрат, 109, 45 грн пені, 1921 грн судового збору. В решті вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у зв`язку з відсутністю погоджених з позивачем судовою адміністрацією очікуваних щомісячних об`ємів споживання та використання електричної енергії в 2017, постачальником було правомірно прийнято рішення застосувати та встановити споживачеві об`єми поживання по аналогії з 2016 роком, що відповідає п. 5.1. договору №11 від 05.11.2005 та п. 6.14 Правил користування електричною енергією. А тому дійшов висновку про стягнення 10 362, 63 грн плати за перевищення об`ємів споживання активної електроенергії в січні та травні 2107, 155,01 грн 3% річних, 442,51 грн інфляційних втрат за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання. Підстав для застосування строку позовної давності за вказаними вимогами, про яку заявив відповідач, суд не встановив.

Стосовно нарахування плати за перетоки реактивної енергії в мережі споживача (відповідача) суд першої інстанції критично оцінив доводи та подані позивачем документи розгорнуті баланси за перетікання реактивної енергії, рахунки на оплату реактивної енергії, акти звірки споживання енергії , оскільки вказані документи оформлені позивачем в односторонньому порядку, без вихідних даних відповідача як споживача енергії, без врахування звітів відповідача про спожиту активну електроенергію, без надання первинних та об`єктивних доказів вручення відповідачеві рахунків на оплату.

Також суд першої інстанції відмовив відповідачу у застосуванні строку позовної давності до спірних правовідносин по оплаті перетоків реактивної електроенергії за період з квітня 2013 року до жовтня 2016 року, з огляду на неможливість застосувати строки позовної давності, оскільки позивач не довів належними, допустимими та первинними доказами перетікання реактивної енергії при споживанні активної енергії на об`єктах відповідача до жовтня 2016.

При цьому, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення 613, 08 грн плати за перетікання реактивної енергії, 9, 17 грн 3 % річних, 30, 66 грн інфляційних втрат, 109, 45 грн. пені за порушення строків виконання грошового зобов`язання по оплаті перетоків реактивної електроенергії за період грудня 2018 - травня 2019.

3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду та межі апеляційного перегляду рішення суду

Публічне акціонерне товариство «Черкасиобленерго» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило частково скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 12.08.2019 і ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Також скаржник просив вирішити питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2019 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» на рішення Господарського суду Черкаської області від 12.08.2019 у справі № 925/687/19; призначено до розгляду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» на рішення Господарського суду Черкаської області від 12.08.2019 у справі №925/687/19 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених в ній доводів

Апеляційна скарга вмотивована тим, що, на думку апелянта, рішення суду першої інстанції було прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права та неповним з`ясуванням судом обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідністю висновків викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Так, апелянт зазначає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку, що перетікання реактивної електроенергії не доведено належними, допустимими та первинними доказами. Окрім цього скаржник зазначає, що місцевим господарським судом не враховано, що до моменту встановлення лічильників обліку електричної енергії нарахування за реактивну електроенергію здійснювалось на підставі формул, визначених в Додатку №5, що підписаний сторонами та на підставі Методики обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії між електропередавальною організацією та її споживачами.

Таким чином, апелянт просив задовольнити апеляційну скаргу у даній справі, скасувати рішення місцевого господарського суду в частині відмови в задоволенні позову, задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі.

5. Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Відзиву на апеляційну скаргу від відповідача не надходило. Ухвалу суду від 16.09.2019 відповідачем отримано 20.09.2019. Заяви про продовження строку на подання відзиву від відповідача не надходило.

6. Фактичні обставини, неоспорені сторонами, встановлені судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції

05.02.2005 між постачальником енергії на території Черкаської області ПАТ (ВАТ) «Черкасиобленерго» та споживачем - Управлінням ДСА України в Черкаській області укладено договір № 11 про постачання електричної енергії, відповідно до умов якого постачальник постачає електричну енергію споживачу, а споживач оплачує постачальнику електричної енергії її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід`ємними частинами.

Згідно з п. 4.2.1 договору за внесення платежів, передбачених п. 2.2.3 - 2.2.4 договору з порушенням строків визначних додатком «Порядок розрахунків», споживач сплачує постачальнику електричної енергії пеню у розмірі 1% за кожний день прострочення платежу, враховуючи розмір фактичної оплати. Не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Листом від 16.11.2016 постачальник звертався до споживача із запитом про розмір очікуваного споживання енергії на 2017 рік (а. с. 36 том 1). Відповідач такий запит залишив без відповіді.

Суд першої інстанції встановив, що на підставі п. 5.1. договору №11 та п. 6.14 Правил користування електричною енергією (Постанова НКРЕ від 31.07.1996 №28 з наступними змінами) позивачем встановлено об`єми споживання електричної енергії на 2017 рік по аналогії з 2016 роком.

У січні 2017 року відповідачу встановлено об`єм споживання на рівні 45610 кВт/год, а спожито 47358 кВт/год електроенергії. У травні 2017 року відповідачу встановлено об`єм споживання на рівні 31950 кВт/год, а спожито 35918 кВт/год електроенергії.

02.01.2013 між сторонами підписано додаток №5 до договору «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії», відповідно до п. 17 якого «за підсумками розрахункового періоду до ____ дня періоду наступного після розрахункового, ЕО надає споживачу розрахункові документи на оплату за перетікання реактивної електроенергії. До рахунка додається розрахунок за вимогою споживача, здійснений відповідно до зазначеного порядку. Кошти оплати за перетікання реактивної електроенергії перераховуються споживачем на поточний рахунок ЕО протягом 5 днів від дня отримання розрахункових документів».

В жовтні 2016 року у відповідача на об`єкті були встановлені лічильники реактивної електроенергії (том 1 а. с. 131 - 136), що підтверджується актом технічної перевірки (контрольного огляду) засобів обліку від 08.10.2016 та актом про пломбування засобів обліку від 08.10.2016.

Претензією № 4686 від 14.07.2016 постачальник звернувся до споживача з вимогою про сплату боргу. Постачальник зазначив, що станом на 11.07.2016 споживачем не виконуються умови ДПЕ, а саме: не погашена заборгованість за спожиту активну електричну енергію в розмірі 130 518, 75 грн; не погашена заборгованість за спожиту реактивну електричну енергію в розмірі 10 605, 78 грн. У зв`язку з чим скаржник вимагав погасити борг на загальну суму 141 124, 53 грн.

Листом від 17.08.2016 № 1288-03/16 відповідач повідомив скаржника, що розглянув його претензію та станом на 16.08.2016 (за його даними) заборгованість за спожиту активну електричну енергію становить 65 917, 46 грн, оплату якої гарантує після надходження фінансування. Також споживач зазначив, що гарантує здійснення оплати заборгованості за спожиту реактивну електричну енергію в розмірі 10 605, 78 грн, після відновлення документів.

Як вбачається з матеріалів справи, Управління ДСА у Черкаській області, на виконання вимог ухвали суду першої інстанції від 02.07.2019, долучило до матеріалів справи документи, що стосуються предмету спору. Так, було долучено копії договорів про закупівлю енергії електричної за державні кошти за 2015, 2016, 2017, 2018 роки, копії рахунків, актів, додатків до договору, тощо.

З наданих документів вбачається, що у відповідача наявні рахунки акти за договором від 05.11.2005 № 11, виставлені позивачем за послуги за перетікання реактивної електричної енергії за 2017, 2018, 2019 роки. Частина з них скріплена підписами та печатками обох сторін, частина містить посвідчення тільки постачальника.

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

7. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, та застосовані ним положення законодавства

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Предметом розгляду даної справи є правовідносини сторін з постачання та споживання електричної енергії. Спір стосується з`ясування наявності у відповідача заборгованості за спожиту електроенергію та наявності підстав для її стягнення.

Відповідно до ч. 1, 2, 7 ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 - 527 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно з ч.1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ч.7 ст. 276 Господарського кодексу України оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Згідно з п. 4.2 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКПРЕУ від 31.07.1996 № 28, відомості про обсяги очікуваного споживання електричної енергії в наступному році з помісячним або поквартальним розподілом подаються споживачами постачальнику електричної енергії за регульованим тарифом у термін, обумовлений договором.

Відповідно до п. 6.14 Правил перевищення договірної величини споживання електричної енергії визначається під час підбиття підсумків розрахункового періоду на основі підтверджених сторонами даних розрахункового обліку електричної енергії або акта прийняття-передавання електричної енергії.

Згідно з п. 6.17 Правил у разі перевищення договірної величини споживання електричної енергії за розрахунковий період споживачем, який розраховується за тарифами, диференційованими за періодами часу, або якщо відповідно до договору для споживача протягом розрахункового періоду змінювався тариф, він за обсягом перевищення сплачує на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії підвищену згідно з законом вартість різниці між фактично спожитим та договірним обсягами електричної енергії за середньозваженим тарифом. Середньозважений тариф розраховується як частка від ділення всієї нарахованої за розрахунковий період суми оплати за електричну енергію на обсяг всієї електричної енергії, спожитої за цей період.

Так, на виконання договору №11 від 05.02.2005 позивач поставляв відповідачу електричну енергію відповідно до щомісячних актів приймання-передавання товарної продукції (активної електричної енергії). Претензій щодо кількості, якості, вартості партій електроенергії відповідачем не заявлялося (в матеріалах справи такі докази відсутні).

Скаржник вказує, що відповідач не розрахувався за перевищення об`ємів споживання активної електроенергії в січні та травні 2017 року та за перетікання реактивної електроенергії з 2013 року.

Як вбачається з матеріалів справи, листом від 16.11.2016 позивач як постачальник звертався до відповідача як споживача із запитом про розмір очікуваного споживання енергії на 2017 рік. Проте відповідач такий запит залишив без відповіді, в результаті чого позивачем встановлено об`єми споживання електричної енергії на 2017 рік по аналогії з 2016 роком на підставі п. 5.1. договору №11 та п.6.14 Правил користування електричною енергією. Такі дії позивача не були оскаржені відповідачем до суду.

Як вірно з`ясовано судом першої інстанції, у січні 2017 року позивач встановив відповідачу об`єм споживання на рівні 45610 кВт/год, а спожито 47358 кВт/год електроенергії. Перевищення споживання склало 1748 кВт/год енергії. У травні 2017 року відповідачу встановлено об`єм споживання на рівні 31950 кВт/год, а спожито 35918 кВт/год електроенергії. Перевищення споживання склало 3968 кВт/год енергії.

За таких обставин, враховуючи обов`язковість виконання договірного зобов`язання (ст. 629 Цивільного кодексу України), підтверджений матеріалами справи факт постачання позивачем та, відповідно, споживання відповідачем електричної енергії понад встановлені об`ємі, правомірним є висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог про стягнення 10 362,63 грн заборгованості за перевищення споживання.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначав про брак коштів, оскільки є бюджетною організацією, у зв`язку з чим може здійснювати тільки ті видатки, які закладені в його бюджет на 2019 рік.

Однак, посилання відповідача на те, що він є бюджетною організацією, фінансування якої здійснюється за державні кошти та відсутністю таких коштів, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини державні органи не можуть посилатися на відсутність коштів як на підставу невиконання зобов`язань (рішення у справі «Бурдов проти Росії» (Burdov v. Russia). Тому остаточна відмова національних органів у праві заявника на цю доплату за період, що розглядається, є свавільною і такою, що не ґрунтується на законі. Таку ж позицію Європейьський суд з прав людини повторив у справі «СУК проти України» (Заява № 10972/05), рішенні від 10.06.2011. А тому посилання відповідача на відсутність бюджетних коштів визнаються необґрунтованими.

Крім того, на вказану суму заборгованості позивачем було нараховано пеню у сумі 1 849, 94 грн, 3% річних у сумі 155, 01 грн, інфляційні втрати у сумі 442, 51 грн за період з 01.12.2018 по 31.05.2019 на підставі ст. 546, 549, 625 Цивільного кодексу України.

Відповідач просив застосувати строк позовної давності до вимоги про стягнення пені.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

З матеріалів справи вбачається, що заборгованість за спожиту електроенергію з перевищенням погоджених об`ємів виникла за січень - травень 2017 рік. Тобто нарахування пені здійснюється протягом шести місяців з дня прострочення (ст. 232 Господарського кодексу України), яку кредитор може стягнути протягом року (ст. 258 Цивільного кодексу країни). З даним позовом скаржник звернувся в червні 2019 року. Тобто з пропуском встановленого законом строку.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції щодо застосування строку позовної давності до вимог про стягнення пені при стягненні заборгованості за перевищення договірної величини споживання активної електричної енергії за договором нарахований в період грудень 2018 - травень 2019. До того ж, такий розрахунок зроблено з порушенням порядку нарахування пені (нараховується за шість місяців). Тому суд першої інстанції правомірно в цій частині дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання відповідача про застосування позовної давності до заявленої позивачем пені.

Розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат перевірено судом апеляційної інстанції та встановлено, що він виконаний арифметично вірно, а тому визнається судом обґрунтованим.

Отже, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про задоволення вимог позивача про стягнення 10 362,63 грн - плати за перевищення об`ємів споживання активної електроенергії в січні та травні 2017 року, 155, 01 грн. - 3% річних, 442,51 грн - інфляційних втрат за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивачем було заявлено до стягнення заборгованість за перетікання реактивної енергії.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.01.2013 між сторонами підписано додаток №5 до договору №11 Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії в мережі, на підставі якого з 2013 у відповідача виник обов`язок з оплати послуг за перетікання електричної енергії у електромережах.

За твердженням скаржника, втрати енергії в мережі (перетоки реактивної енергії) за період з 01.04.2013 по 01.03.2017 складають 300 381 кВт/год на суму 12 494, 70 грн, які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Сума платежу визначалась розрахунковим способом.

Так, на підтвердження такої заборгованості позивачем до суду першої інстанції було надано розгорнутий баланс за перетікання реактивної електроенергії Управління ДСА у Черкаській області за період з 01.04.2013 по 01.04.2019. Згідно з балансом скаржника відповідач почав оплачувати рахунки за перетікання реактивної електроенергії з 01.04.2017. При цьому, станом на 01.03.2017 у територіального управління судової адміністрації утворилася заборгованість в розмірі 01.03.2017.

До того ж, суд апеляційної інстанції враховує подані відповідачем до суду першої інстанції копії рахунків та актів по договору від 05.11.2005 № 11. Рахунки містять розмір оплати нарахований за окремий місяць та загальну заборгованість (яка, в залежності від місяця, становила суму понад 12 000 грн).

Крім того, в матеріалах справи наявна відповідь від 17.08.2016 № 1288-03/16 на претензію. Відповідач, зокрема, повідомив скаржника, що гарантує здійснення оплати заборгованості за спожиту реактивну електричну енергію в розмірі 10 605, 78 грн, після відновлення документів.

Згідно з розгорнутим балансом за перетікання реактивної електроенергії скаржника станом на 01.06.2016 заборгованість відповідача складала 10 605, 78 грн, що відповідає визнаній Управлінням ДСА у Черкаські області заборгованості за перетікання електроенергії. А тому висновки суду першої інстанції в даній частині визнаються необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи. Відповідно, вимоги скаржника у вказаній частині приймаються судом як правомірні.

Водночас, відповідачем було заявлено клопотання про застосування позовної давності до вказаних вимог, яке мотивовано тим, що з квітня 2013 року у позивача було достатньо часу, щоб звернутися з такими вимогами, а тому, на переконання сторони, слід застосувати ст. 257 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Підстави переривання перебігу позовної давності передбачені ст. 264 Цивільного кодексу України, згідно з ч. 1, 3 якої перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Суд апеляційної інстанції враховую зазначений вище лист від 17.08.2016 № 1288-03/16 (відповідь на претензію), в якому відповідач визнає наявну заборгованість за перетікання електроенергії, яка становила 10 605, 78 грн станом на червень 2016 (за балансом скаржника). А тому такий лист визнається судом, як визнання відповідачем своєї заборгованості за перетікання електроенергії, у зв`язку з чим перебіг позовної давності почався заново з 17.08.2016 (дата листа). У зв`язку з чим підстави для застосування позовної давності - відсутні.

З розгорнутого балансу вбачається, що заборгованість за перетікання електроенергії, у зв`язку з несплатою відповідача з 01.06.2016 зростала і станом на 01.03.2017 складала 12 494, 70 грн. з 01.04.2017 відповідач почав здійснювати оплати за перетікання електроенергії (в розмірі місячних рахунків) і станом на 01.04.2019 така заборгованість становила 12 145, 83, за стягненням якої і звернувся скаржник. Обґрунтованого спростування або заперечень розгорнутого балансу (розрахунку) відповідачем не надано.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції визнає правомірним доводи скаржника у вказаній частині позовних вимог (про стягнення заборгованості за перетікання електроенергії) та необґрунтованими висновки суду першої інстанції, які зроблені без повного з`ясування обставин справи, що призвело до передчасних висновків.

Крім того, позивачем було заявлено до стягнення нараховані на заборгованість за перетікання реактивної електричної енергії пеню у сумі 2 168, 28 грн, 3% річних у сумі 181, 69 грн, інфляційні втрати у сумі 518, 66 грн за період з 01.12.2018 по 31.05.2019.

Що стосується заявленої позивачем до стягнення пені, суд апеляційної інстанції встановив, що стороною заявлено до стягнення пеню за період з 01.12.2018 по 31.05.2019 на заборгованість в розмірі 12 145, 83 грн. Як вбачається з розгорнутого балансу та не заперечується самим скаржником, заборгованість відповідача станом на 01.03.2017 складала 12 494, 70 грн (частина якої була погашена і залишилася 12 145, 83 грн про стягнення якої заявлено). Тобто станом на 01.04.2017 у відповідача утворилася заборгованість за перетікання реактивної електричної енергії, строк виконання з оплати якої настав (за попередні періоди, відповідно, раніше). З позовом скаржник звернувся в червні 2019 року.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що подана відповідачем заява про застосування позовної давності в частині заявленої до стягнення пені в розмірі 2 168, 28 грн (річний строк позовної давності) за перетікання електроенергії підлягає задоволенню, у зв`язку з чим в позові в цій частині суд відмовляє.

Що стосується 3% річних у сумі 181, 69 грн та інфляційних втрат у сумі 518, 66 грн за період з 01.12.2018 по 31.05.2019, суд апеляційної інстанції здійснив їх перевірку та визнає обґрунтованим.

Отже, з урахуванням задоволеної частини позовних вимог про стягнення заборгованість за перетікання реактивної електричної енергії та нарахованими на таку заборгованість 3 % річних та інфляційних втрат судом першої інстанції (задоволено 613, 08 грн плати за перетікання реактивної енергії, 9, 17 грн 3% річних, 30, 66 грн інфляційних втрат, 109, 45 грн пені) рішення підлягає скасуванню в частині відмови у стягненні 11 532, 75 грн заборгованості за перетікання реактивної енергії, 172, 52 грн 3% річних, 488 грн інфляційних втрат з ухваленням нового про задоволення вказаних вимог та відмовою в частині задоволених 109, 45 грн пені. Відповідно у вказаній частині апеляційна скарга підлягає задоволенню. В решті рішення - залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, зокрема, є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; (п. 1, 3 ч. 1 ст. 277 ГПК України).

Ураховуючи викладене, Північний апеляційний господарський суд на підставі п. 2 ч. 1 ст. 275, п. 1, 3 ч. 1, ч. 2 ст. 277 ГПК України із застосуванням положень ст. 257, 258, 264 Цивільного кодексу України дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ПАТ «Черкасиобленерго», та скасування рішення Господарського суду Черкаської області від 12.08.2019 в частині відмови про стягнення заборгованості за перетікання електроенергії та нарахованих на таку заборгованість 3 % річних та інфляційних втрат, ухваливши у вказаній частині нове рішення - про задоволення позову, а в частині стягненої пені - відмовити.

Отже, керуючись ст. 2, ч. 4 ст. 236, ст. 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. 277 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги у даній справі та часткового скасування рішення суду першої інстанції про відмову задоволені позову в частині стягнення заборгованості за перетікання електроенергії та нарахованих на таку заборгованість 3 % річних та інфляційних втрат, з ухваленням нового - про задоволення позову, а в частині задоволення вимог про стягнення пені - відмовити.

9. Судові витрати

З урахуванням часткового задоволення апеляційної скарги, понесені судові витрати за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції (судовий збір) покладається на сторони пропорційно задоволеним вимогам в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. 277, 281, 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» на рішення Господарського суду Черкаської області від 12.08.2019 у справі № 925/687/19 - задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 12.08.2019 у справі № 925/687/19 скасувати в частині стягнення 109, 45 грн пені та в частині відмови у стягненні 11 532, 75 грн заборгованості за перетікання реактивної енергії, 172, 52 грн 3% річних, 488 грн інфляційних втрат та розподілу судового збору, з ухваленням у вказаній частині нового рішення.

Стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Гоголя, 316, код 26261092) на користь Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» (18002, м. Черкаси, вул. Гоголя, 285, код 22800735) 11 532 (одинадцять тисяч п`ятсот тридцять дві) грн 75 коп. заборгованості за перетікання реактивної енергії, 172 (сто сімдесят дві) грн 52 коп. 3% річних, 488 (чотириста вісімдесят вісім) грн інфляційних втрат та 1 643 (тисячу шістсот сорок три) грн 58 коп. судового збору. У стягненні 109 (сто дев`ять) грн 45 коп. пені - відмовити.

В решті рішення Господарського суду Черкаської області від 12.08.2019 у справі № 925/687/19 про стягнення з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Черкаській області на користь Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» - 10 362, 63 грн за перевищення споживання енергії, 155, 01 грн 3% річних з простроченої суми, 442, 51 грн інфляційних втрат - залишити без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» - без задоволення.

3. Судові витрати, у зв`язку з переглядом рішення у суді апеляційної інстанції, покласти на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Гоголя, 316, код 26261092) на користь Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» (18002, м. Черкаси, вул. Гоголя, 285, код 22800735) 1 251 (тисячу двісті п`ятдесят одну) грн 40 коп. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Видачу відповідних наказів доручити суду першої інстанції.

4. Матеріали справи №925/687/19 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді А.Г. Майданевич

В.В. Сулім