ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2019 р. м. Київ Справа № 921/263/19

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Янюк О.С. за участю секретаря судового засідання Мірошніченко В.В. розглянув у судовому засіданні

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрні системні технології», с.Соколівка, Васильківського району Київської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таве транс», м. Тернопіль

про стягнення грошових коштів

У засіданні суду беруть участь:

представник позивача: Кошалковський К.М. (ордер серії КС №622855 від 08.07.2019, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №2032 від 26.10.2005);

представник відповідача: Хацкевич Р.М. (ордер ТР №069962 від 18.10.2019, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ТР №000259 від 02.02.2018)

1. Стислий виклад позицій учасників справи (заяви по суті справи)

1.1. 23.04.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю «Аграрні системні технології» (далі позивач, ТОВ «АСТ») звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовною заявою (з урахуванням заяви про змісту підстав позову від 23.07.2019) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таве транс» (далі - відповідач, ТОВ «Таве транс») про стягнення штрафу у розмірі 160 000,00грн за неналежне виконання зобов`язань за договором. Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 400,00грн.

Позовну заяву обґрунтовує ст.ст. 526, 549, 610, 611 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), ст. 20 Господарського кодексу України та вказує на порушення відповідачем п.п. 1.1 та 3.2.1 договору транспортного перевезення від 29.08.2018, у зв`язку із чим позивачем на підставі п. 5.3 вказаного договору нарахований відповідачу штраф.

1.2. Відповідач скористався своїм правом, передбаченим ст. 178 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), та подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив та зазначив, що станом на 01.09.2018 позивач не мав потреби у перевезенні та не замовляв його. ТОВ «Таве транс» надав усі послуги протягом дії договору згідно замовлень ТОВ «АСТ», як це вказаного в договорі. Позивачем не надано жодного доказу того, що відповідач не виконав його замовлення. Вказує на те, що акт від 31.12.2018 є недопустимим та неналежним доказом, з огляду на те, що він не відповідає Правилам складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334. Крім того, не зрозуміло ким підписано відповідний акт, на підставі чого діяли ті особи, які його підписали, та в яких відносинах перебувають із ТОВ «АСТ» та яким чином володіють інформацією про події, що тривали безперервно 4 місяці. Зазначає, що впродовж дії договору та після його закінчення позивач не виставляв претензії, не висловлював свої міркування щодо виконання сторонами умов договору, не робив спроб досудового врегулювання, не повідомляв про недоліки в роботі.

1.3. У відповіді на відзив ТОВ «АСТ» зазначив, що обов`язок відповідача щодо негайного виконання договору випливає із п.п. 3.2.1, яким передбачено необхідність надання транспортного засобу на 01.09.2018 або за першою вимогою. При цьому словосполучення «або» відокремлює дві умови, одна з яких це встановлена конкретна дата на яку відповідач повинен був надати транспорт. Відсутність вимоги позивача не свідчить про те, що встановлена договором дата скасовується, та транспорт надавати немає необхідності. Зазначає, що направлення претензій, висловлення міркувань та здійснення спроб досудового врегулювання, направлення повідомлень щодо якості та недоліків в роботі є необов`язковим, та не свідчить про відсутність підстав для притягнення відповідача до відповідальності. Щодо відповідного акта, позивач посилається на п. 6.3 договору та зазначає, що представник третьої особи не повинен підтверджувати факт неприбуття транспортного засобу. Вказує на те, що відповідачем не надано доказів надання транспорту позивачу в період дії договору.

1.4. У запереченні на вищевказану відповідь ТОВ «Таве транс» зазначив, що слово «або» в п. 3.2.1 договору визначає одну з двох умов за якої має надаватись транспорт, тобто, або на конкретну дату або за вимогою. Але ніяк і на дату і за вимогою. Крім того, вказав, що без надання доказів позивачем про те, що відповідач ігнорував вимоги надання транспорту, будь-які акти не мають значення. Наголошує на тому, що позивач підтверджує факт надання автомобілів наданням товарно-транспортних та податкових накладних, актів надання послуг та звірки.

1.5. Під час судового засідання позивач підтримав позовну заяву з підстав викладених у ній та у відповіді на відзив.

Відповідач проти позову заперечував, з підстав зазначених у відзиві та запереченнях.

2. Заяви та клопотання учасників справи з процесуальних питань, результати їх вирішення

24.07.2019 через канцелярію суду позивачем було подано заяву б/н від 23.07.2019 (вх. №14434/19) про зміну підстав позову, яка на підставі ч. 3 ст. 46 ГПК України прийнята судом до розгляду у підготовчому засіданні 12.08.2019.

11.09.2019 засобами поштового зв`язку до суду звернувся відповідач із клопотаннями б/н від 10.09.2019 (вх. №17473/19; вх. №17512/19) про поновлення процесуального строку для подання відзиву та заперечення на відповідь на відзив, які судом під час судового засідання 21.10.2019 були задоволені, про що постановлено відповідну протокольну ухвалу (протокол судового засідання від 21.10.2019).

3. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 27.05.2019 на підставі п. 9 ст. 30 ГПК України (далі ГПК України), вказана позовна заява була направлена за підсудністю до Господарського суду Київської області (далі суд) для розгляду в межах справи №911/1540/18 про банкрутство ТОВ «АСТ».

14.06.2019 матеріали справи №921/263/19 надішли до суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.06.2019 вказана справа передана до розгляду судді Янюк О.С. для розгляду у межах справи про банкрутство № 911/1540/18 про банкрутство ТОВ «АСТ», яка ухвалою суду від 14.06.2019, зокрема, прийняла її до свого провадження та призначила підготовче засідання на 08.07.2019.

На підставі ст. 183 ГПК України у підготовчому засіданні неодноразово оголошувалась перерва. Черговий розгляд справи призначено на 12.08.2019.

12.08.2019 судом, з урахуванням положень ч. 3 ст. 177 ГПК України, продовжено строк підготовчого засідання на 30 календарних днів та оголошено перерву до 02.09.2019, про що постановлено відповідну ухвалу від 12.08.2019.

За результатами підготовчого засідання 02.09.2019 судом постановлено ухвалу, якою, зокрема, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 21.10.2019.

На підставі ст. 216 ГПК України у судовому засіданні оголошувалась перерва до 04.11.2019.

На підставі ст. 233 ГПК України у судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

4. Фактичні обставини, встановлені судом, із посиланням на докази

29.08.2018 між ТОВ «Таве транс» (перевізник) та ТОВ «АСТ» (замовник) укладено договір транспортного перевезення, із відповідними змінами, (далі Договір), відповідно до п. 1.1 якого замовник доручає, а перевізник зобов`язується надати замовнику послуги перевезення вантажів: зерно, насіння, добрива та ін. вантажними автомобілями в кількості 5 одиниць за переліком згідно додатку №1 до договору. Перелік автомобілів може коригуватися за взаємною згодою сторін (т. 1 а.с. 16-21).

Перевезення здійснюється на пальному перевізника (п. 1.3 Договору).

Ціна послуг перевізника залежить від кілометражу, що проходить його транспорт за кожною товарно-транспортною накладною або подорожнім листом (п. 2.1 Договору).

Відповідно до п.п. 3.2.1 п. 3.2 Договору, перевізник зобов`язується на дату 01.09.2018 або за першою вимогою згідно телеграми або електронного листа замовника, що надіслані на адресу, вказану в цьому договорі надати транспорт в пункт: Рівненська обл., смт Гоща, у обумовленій договором кількості для надання послуг.

Неподача автомобіля у визначений замовником термін, дострокове припинення надання послуг, крім відшкодування завданих збитків, тягне за собою застосування до перевізника штрафних санкцій в сумі 40 000грн за кожен не наданий та/або несвоєчасно наданий автомобіль та/або автомобіль, що достроково припинив надання послуг (п. 5.3 Договору).

У п. 6.3 Договору сторони домовились, що достатнім і належним доказом неприбуття перевізника (його транспорту) у місце надання послуг є відповідний акт, складений замовником у такому місці за участю представника будь-якої незалежної третьої особи.

Сторони погодили строк надання послуг за договором: з 01.09.2018 по 31.12.2018, який може остаточно уточнюватися замовником протягом дії договору залежно від погодних умов (п. 4.1 Договору).

Договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2018 (п. 7.1 Договору).

У додатку №1 до Договору, сторони погодили перелік автомобілів на яких здійснювались відповідні перевезення (т. 1 а.с. 19).

На виконання умов договору, у період з 14.09.2018 по 20.09.2018 перевізником надавались замовнику послуги перевезення, що підтверджується податковою та товарно-транспортними накладними: №П566 від 14.09.2018; №П666 від 15.09.2018; №П802 від 16.09.2018; №П874 від 16.09.2018; №П1011 від 17.09.2018; №П1163 від 19.09.2018; №П1291 від 20.09.2018; №П1396 від 20.09.2018 (т. 2 а.с. 33-41). Крім того, між сторонами підписано без зауважень та скріплено їх печатками акт надання послуг №24 від 21.09.2018 (т. 2 а.с. 42).

Інших доказів, які б вказували на протилежне сторонами суду надано не було.

5. Щодо порушеного права

Ураховуючи те, що 01.09.2018 відповідачем не було подано позивачу вантажні автомобілі у кількості 5 одиниць для перевезення вантажів, ТОВ «АСТ» нарахував ТОВ «Таве транс» штраф та звернувся із даним позовом до суду.

6. Висновки суду із посиланням на норми права, які застосовано

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України (ч. 1 ст. 175 ГК України).

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України, зокрема, з договорів та інших правочинів (угод).

Як встановлено судом, правовідносини між сторонами виникли на підставі Договору, який за своєю правовою природою є договором перевезення вантажу, який недійсним у судовому порядку не визнавався, у зв`язку з чим, у силу ст. 629 ЦК України, він є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 909 ЦК України встановлено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Так, із матеріалів справи вбачається, що відповідач виконав свої договірні зобов`язання з перевезення вантажу, що підтверджується відповідними товарно-транспортними накладними та підписаним обома сторонами без зауважень актом виконаних робіт. Доказів пред`явлення претензій, у тому числі щодо невчасного подання відповідачем автомобілів у період дії Договору, позивачем суду надано не було.

Згідно абз. 1 ч. 1 ст. 917 ЦК України, перевізник зобов`язаний надати транспортні засоби під завантаження у строк, встановлений договором.

У свою чергу, сторони в Договорі обумовили, що ТОВ «Таве транс» зобов`язується надати позивачу автомобілі у відповідній кількості на 01.09.2018 або за першою вимогою згідно телеграми або електронного листа ТОВ «АСТ».

Як зазначають учасники справи, відповідачем не було надано позивачу транспорт, який визначений у додатку №1 до Договору саме 01.09.2018.

Водночас, у п. 6.3 Договору зазначено, що достатнім і належним доказом неприбуття перевізника (його транспорту) у місце надання послуг є відповідний акт, складений замовником у такому місці за участю представника будь-якої незалежної третьої особи

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, сторонами у Договорі чітко обумовлено дії, які необхідно вчинити у разі неприбуття автомобіля ТОВ «Таве транс» до ТОВ «АСТ», а саме, складання позивачем відповідного акта, який засвідчує порушення відповідачем п. 3.2.1 Договору. Крім того, суд вважає, що у разі систематичного порушення умов Договору, сторони зобов`язані складати акт на підтвердження кожного такого порушення.

У своїх заявах по суті справи позивач стверджує, що відповідач зобов`язаний був надати автомобілі у відповідній кількості ТОВ «АСТ» саме 01.09.2018, тоді як позивач зобов`язаний у разі неприбуття автомобілів відповідача 01.09.2018, відповідно до положень п. 6.3 Договору, скласти відповідний акт, чого ним зроблено не було.

Водночас, суд зазначає, що однією із основоположних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України). Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Як зазначалось вище, ТОВ «АСТ» свої договірні зобов`язання в частині складання акту, на підставі п. 6.3 Договору, не виконав та не засвідчив порушення відповідача, якщо останнє мало місце 01.09.2018. При цьому, позивач майже через рік після виявлення такого «порушення» звернувся до суду із вимогою про захист свого нібито порушеного права. Крім того, як встановлено судом та не спростовано ТОВ «АСТ» останнім не було пред`явлено відповідачу претензій у тому числі щодо невчасного подання відповідачем автомобілів, у період дії Договору. Окрім цього позивачем також не було надано жодного доказу того, що неподання відповідачем автомобілів 01.09.2018 призвело до понесення позивачем певних збитків.

Отже, зазначені обставини свідчать про те, що позивач, незважаючи на належне виконання умов Договору відповідачем, пред`являючи вимогу про стягнення з відповідача штрафу не мав на меті реально захистити свої права та законні інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Ураховуючи те, ТОВ «АСТ» не було надано суду належних та допустимих доказів виконання ним п. 6.3 Договору, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до відповідача такої міри відповідальності як штраф, передбачений п. 5.3 Договору.

Ураховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку про недоведеність та безпідставність позовних вимог.

7. Докази відхилені судом

Наявний у матеріалах справи акт від 31.12.2018, який підписаний представниками ТОВ «АСТ» Булюк Ю.А., Колодка О ОСОБА_1 Ю. та ФОП Горобець В.В., судом до уваги не приймається, оскільки позивачем не було надано доказів на підтвердження того, що зазначені особи є працівниками ТОВ «АСТ» та мають відповідні повноваження на підпис та складання зазначеного акту. Разом з цим, позивачем також не було надано суду доказів того, що ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем та не зазначено жодних ідентифікуючих даних вказаної особи. Крім того, позивачем не було подано доказів того, якими джерелами відповідні особи оперувались 31.12.2018 для засвідчення подій 01.09.2018.

Разом з цим, суд відхиляє посилання відповідача на те, що акт не відповідає Правилам складання актів , затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334, оскільки останні встановлюють порядок складання актів, які засвідчують обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення.

8. Щодо судових витрат.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 7, 20, 42, 46, 73-74, 77-80, 86, 129, 236-238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення до Північного апеляційного господарського суду у порядку, визначеному ст. 257 та з урахуванням п.17.5 п.17 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення буде складено протягом 10 днів з дня оголошення даної вступної та резолютивної частин рішення.

Суддя О.С. Янюк

Повний текст рішення складений та підписаний 14.11.2019.