СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2019 р. Справа №905/477/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Ільїн О.В., суддя Россолов В.В.,

при секретарі Довбиш А.Ю.,

за участю представників:

апелянта Русецька О.О., посвідчення №0296 від 08.02.2019 року;

позивача не з`явився;

відповідача Соловйова Н.В., свідоцтво №2467 від 20.02.2007 року, довіреністю №17/63-07 від 30.08.2018 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни, (вх.№2948Д/1-40) на ухвалу Господарського суду Донецької області від 11.09.2019 року по справі №905/477/18,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сигма Капітал», м.Запоріжжя,

до Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», м.Краматорськ,

про стягнення 9191018,18 грн.,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2019 року Публічне акціонерне товариство «Енергомашспецсталь» звернулось до Господарського суду Донецької області зі скаргою від 20.08.2019 року №17/796 на дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області щодо відкриття виконавчого провадження №59835792 за наказом Господарського суду Донецької області від 16.01.2019 року по справі №905/477/18 та арешту коштів боржника, в якій просило:

- визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни щодо відкриття виконавчого провадження ВП№59835792 та арешту коштів боржника;

- скасувати постанови приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни про відкриття виконавчого провадження від 19.08.2019 року та про арешт боржника від 19.08.2019 року в межах виконавчого провадження ВП№59835792.

У подальшому, Публічне акціонерне товариство «Енергомашспецсталь» надало до суду заяву про уточнення вимог скарги, згідно якої відповідачем заявлені вимоги про:

- визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни щодо відкриття виконавчого провадження ВП№59835792, винесення постанов щодо стягнення основної винагороди, арешту коштів боржника, розшуку та арешту майна боржника;

- скасування постанов приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни про відкриття виконавчого провадження від 19.08.2019 року, про стягнення основної винагороди від 19.08.2019 року, про арешт коштів боржника від 19.08.2019 року, 21.08.2019 року, 27.08.2019 року, про арешт майна боржника від 21.08.2019 року, про розшук майна боржника від 22.08.2019 року в межах виконавчого провадження ВП№59835792;

- зняття арешту з коштів та майна боржника, накладеного приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою Оксаною Олександрівною згідно постанов від 19.08.2019 року, 21.08.2019 року, 27.08.2019 року в межах виконавчого провадження ВП№59835792.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 11.09.2019 року у справі №905/477/18 (суддя Левшина Г.В.) скаргу від 20.08.2019 року №17/796 Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» задоволено частково.

Визнано неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни з відкриття виконавчого провадження ВП№59835792, винесення постанов щодо стягнення основної винагороди, арешту коштів боржника, розшуку та арешту майна боржника.

Скасовано постанови приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни про відкриття виконавчого провадження від 19.08.2019 року, про стягнення основної винагороди від 19.08.2019 року, про арешт коштів боржника від 19.08.2019 року, 21.08.2019 року, 27.08.2019 року, про арешт майна боржника від 21.08.2019 року, про розшук майна боржника від 22.08.2019 року в межах виконавчого провадження ВП№59835792.

У задоволенні решти вимог, викладених у скарзі від 20.08.2019 року №17/796 Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» - відмовлено.

Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька О.О. з вказаною ухвалою суду першої інстанції не погодилася та звернулася до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті ухвали норм права, на неповне з`ясування обставин справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати ухвалу Господарського суду Донецької області від 11.09.2019 року та прийняти нове судове рішення, яким у задоволені скарги на дії приватного виконавця по ВП№59835792 відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що 19.08.2019 року на виконання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О., стягувачем ТОВ «Сигма Капітал» пред`явлено наказ Господарського суду Донецької області №905/477/18 від 16.01.2019 року про стягнення з ПАТ «Енергомашспецсталь» на користь ТОВ «Сигма Капітал» основного боргу в сумі 6783526,64 грн., 3% річних в сумі 277102,00 грн., інфляційні втрати в сумі 1176496,50 грн. та пеню в сумі 229204,99 грн., всього заборгованості за в сумі 7466330,13 грн., судовий збір в сумі 126987,70 грн. Залишок заборгованості за наказом Господарського суду Донецької області 7333178,11 грн. Разом з наказом, стягувачем подано заяву про примусове виконання рішення б/н від 19.08.2019 року. У заяві про примусове виконання рішення стягувачем вказано відомості щодо місцезнаходження майна боржника, а саме: за достовірною інформацією ПАТ «Енергомашспецсталь» тривалий час здійснює господарську діяльність та тісно співпрацює з крупними підприємствами Дніпропетровського регіону, зокрема, ПАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат», ПАТ «Євраз ДМЗ», ПАТ «АрселлорМіттал Кривий Ріг», а саме: постачає продукцію та обладнання, здійснює його установку, обслуговування та інше.

Таким чином, належне боржнику майно (обладнання, вироблена продукція, спецтехніка для сортування та монтажу обладнання, транспортні засоби, тощо) перебуває (зберігається), в тому числі і на вищевказаних підприємствах і даний факт підтверджується офіційною інформацією на інтернет-сайті ПАТ «Енергомашспецсталь».

На думку скаржника, судом першої інстанції не враховано той факт, що ч.2 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника фізичної особи, за місцезнаходженням боржника юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. При цьому, виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі можуть вчинятися ним на всій території України.

Також апелянт зазначає, що судом першої інстанції проігноровано доводи приватного виконавця про те, що Закон України «Про виконавче провадження» та Інструкція з організації примусового виконання рішень», затвердженою наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року №512/5 не зобов`язує стягувача подавати будь-які докази на підтвердження перебування майна у боржника, який територіально розташований в іншому виконавчому окрузі на території на яку поширюються повноваження приватного виконавця. Вказані обставини також не є підставою для повернення виконавчого документа без прийняття до виконання та повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Апелянт вказує, що в силу приписів чинного законодавства, він (приватний виконавець) у будь-якому випадку зобов`язаний відкрити виконавче провадження за заявою стягувача, а вже після цього здійснити заходи щодо перевірки викладених у заяві обставин, в тому числі перебування майна боржника.

Скаржник зазначає, що судом не досліджено природу винесення постанов про стягнення основної винагороди та постанов про звернення стягнення на кошти боржника у разі зазначення в заяві про примусове виконання рішення рахунків боржника, а саме не взято до уваги той факт, що по-перше, при відкритті виконавчого провадження було невідомо про наявність будь-якої ухвали про відстрочку виконання рішення, оскільки, згідно відмітки на наказі Господарського суду від 23.04.2019 року, виконавче провадження було завершено на підставі п.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (письмова заява стягувача). По-друге, ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» містить перелік обставин за яких виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, і наявність відстрочки виконання рішення до таких обставин не входить.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.09.2019 року, з урахуванням ухвали суду від 04.10.2019 року, відкрито апеляційне провадження за вищевказаною скаргою; встановлено строк на протязі якого учасники справи мають право подати до суду відзиви, клопотання, документи та докази в обґрунтування своєї позиції по справі; призначено справу до розгляду в судове засідання.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу (вх.№9667 від 10.10.2019 року), в якому зазначає, що згоден з ухвалою господарського суду першої інстанції, вважає її обґрунтованою та законною, прийнятою при об`єктивному та повному досліджені всіх матеріалів справи, без порушення матеріального чи процесуального права, у зв`язку з чим просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

24.10.2019 року з суду першої інстанції разом з супровідним листом надійшли документи, які направлялись скаржником, а саме копія постанови від 16.10.2019 року про закінчення виконавчого провадження та оригінал наказу по справі. Вказані документи долучено до матеріалів справи.

Від позивача 01.11.2019 року надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№10313), в якому наполягає на правомірності дій приватного виконавця і вважає, що підстави для скасування прийнятих ним постанов підстави відсутні. Відзив долучено до матеріалів справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.11.2019 року, у зв`язку із відпусткою судді Гетьмана Р.А., проведено повторний розподіл справи №905/477/18 та сформовано новий склад колегії суддів для розгляду справи, а саме: головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Ільїн О.В., суддя Россолов В.В.

У судовому засіданні 04.11.2019 року оголошено перерву до 11.11.2019 року про яку представники сторін повідомлені, у тому числі представник позивача шляхом направлення телефонограми. Проте, представник позивача у судове засідання 11.11.2019 року не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч.12 ст.270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи за відсутності представника позивача.

У судових засіданнях апелянт підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги і наполягав на її задоволенні.

Представник відповідача проти позиції апелянта заперечував з підстав викладених у відзиві.

Відповідно до ч.1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзивах на неї доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення представників апелянта та відповідача, повторно розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 12.12.2018 року по справі №905/477/18 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Сигма Капітал» задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сигма Капітал» основний борг в сумі 6783526,64 грн., три проценти річних в сумі 277102,00 грн., інфляційні втрати в сумі 1176496,50 грн. та пеню в сумі 229204,99 грн., всього заборгованість в сумі 8466330,13 грн., судовий збір в сумі 126987,70 грн.

Матеріали справи свідчать, що 16.01.2019 року Господарським судом Донецької області видано наказ по справі №905/477/18, який було отримано представником стягувача нарочно 21.01.2019 року.

Також матеріали справи свідчать, що ухвалою суду від 19.02.2019 року заяву від 26.12.2018 року №17/1682-3484 Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» про відстрочку виконання рішення Господарського суду Донецької області по справі №905/477/18 задоволено частково. Відстрочено виконання рішення Господарського суду Донецької області від 12.12.2018 року по справі №905/477/18 на 6 місяців від дати оголошення цієї ухвали. Вказана ухвала постановою Східного апеляційного господарського суду від 18.03.2019 року залишена без змін.

19.08.2019 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Сигма Капітал» до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни подано заяву №150 від 19.08.2019 року про примусове виконання наказу від 16.01.2019 року по справі №905/477/18. Згідно резолютивної частини вказаної заяви Товариством з обмеженою відповідальністю «Сигма Капітал» заявлено про відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження, невідкладне накладення арешту на грошові кошти, що належать боржнику, в межах суми стягнення, та перебувають на поточних рахунках.

На підставі вищевказаної заяви приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою Оксаною Олександрівною 19.08.2019 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП359835792 з примусового виконання наказу від 16.01.2019 року по справі №905/477/18.

Крім цього, 19.08.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою Оксаною Олександрівною винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди, а також постанову про арешт коштів боржника.

У подальшому, під час примусового виконання рішення суду у справі №905/477/18 приватним виконавцем також прийнято постанову про арешт майна боржника від 21.08.2019 року, постанову про арешт коштів боржника від 21.08.2019 року, постанову про розшук майна боржника від 22.08.2019 року, постанову про арешт коштів боржника від 27.08.2019 року.

Відповідно до приписів статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно із частиною 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Вказана норма кореспондується зі статтею 326 Господарського процесуального кодексу України, за якою судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина 1 статті 327 Господарського процесуального кодексу України).

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 13.12.2012 року №18-рп/2012).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження» (у редакції станом на час вчинення оспорюваних виконавчих дій).

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положеннями частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусовому виконанню підлягають рішення, зокрема, на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами, у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

За приписами статті 5 вказаного Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) державними виконавцями органів державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (стаття 3 вказаного Закону).

Пункт 6 частини першої статті 4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та пункт 4 частини першої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» встановлюють принцип (засаду) диспозитивності виконавчого провадження та визначають його обов`язковість при здійсненні виконавчого провадження органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями.

Цей принцип полягає, зокрема, у наданні стягувачу права вибору - пред`явити виконавчий документ для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців (абзац другий частини першої статті 19 цього Закону).

Тобто, вищевказані положення надають стягувачу право на власний розсуд обрати орган, що буде здійснювати примусове виконання, обираючи при цьому між державною виконавчою службою та приватними виконавцями.

Частина перша статті 27 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» і частина друга статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» також передбачають право фізичних або юридичних осіб вільно обирати приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначених Законом України «Про виконавче провадження». Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Залежно від вибору стягувача та після пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця у відповідного виконавця виникають передбачені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» права й обов`язки, зокрема, обов`язок здійснювати заходи примусового виконання рішення у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Забезпечення рівноцінної конкуренції між державними та приватними виконавцями судових рішень (як однієї із необхідних умов підвищення ефективності виконавчого провадження) запроваджено Стратегією реформування судоустрою, судочинства та суміжних правових інститутів на 2015 - 2020 роки, схваленою Указом Президента України від 20.05.2015 року №276/2015.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2018 року у справі №904/7326/17 наголосила про право стягувача вільно обирати орган для здійснення примусового виконання рішення - державну виконавчу службу або приватного виконавця.

Таким чином, стягувачем за наказом суду у справі №905/477/18 було згідно норм закону реалізоване своє право на звернення з заявою про примусове виконання рішення суду у справі до приватного виконавця.

Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлений обов`язок виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно зі ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що Закон України «Про виконавче провадження» визначає вимоги (критерії) до місця відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження. При цьому згідно з частиною 3 статті 25 Закону право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.

Визначення місця вчинення приватним виконавцем виконавчих дій у вже відкритому виконавчому провадженні здійснюється відповідно до загальних норм, якими визначаються вимоги щодо місця вчинення відповідної виконавчої дії без обмеження дій приватного виконавця виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність (частина 6 статті 25 Закону та абзац 2 частини 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження»).

Початок примусового виконання рішення регламентований статтею 26 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, вказаною статтею визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

У матеріалах справи наявна копія заяви стягувача про примусове виконання рішення суду, яку була надана приватному виконавцю, де обумовлено пред`явлення наказу по справі №905/477/18 на виконання саме до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області тими обставинами, що боржник Публічне акціонерне товариство «Енергомашспецсталь» тривалий час здійснює господарську діяльність та тісно співпрацює з крупними підприємствами Дніпропетровського регіону, зокрема: ПАТ «Інгулецьким гірничо-збагачувальний комбінат», ПАТ «Євраз ДМЗ», ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», а саме: постачає продукцію та обладнання, здійснює його установку, обслуговування та інше. При цьому, у вказаній заяві позивач стверджував, що належне боржнику майно (обладнання. вироблена продукція, спецтехніка для транспортування та монтажу обладнання, транспортні засоби, тощо) перебувають (зберігається), в тому числі і на підприємствах Дніпропетровської області: ПАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат», ПАТ «Євраз ДМЗ», ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». Як було зазначено у заяві, даний факт підтверджується інформацією на інтернет-сайті ПАТ «Енергомашспецсталь», а також договорами поставки обладнання та продукції, специфікацією. До заяви Товариством з обмеженою відповідальністю «Сигма Капітал» було додано оригінал наказу Господарського суду Донецької області, виданого 16.01.2019 року на виконання рішення по справі №905/477/18.

Однак, за висновками суду першої інстанції, з якими погоджується колегія суддів апеляційної інстанції, вищевказана заява стягувача, на підставі якої приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області було відкрите виконавче провадження, не містить у собі відомостей щодо знаходження або відповідача, або належного йому майна на території Дніпропетровської області.

Стаття 93 Цивільного кодексу України встановлює, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань встановлено, що місцезнаходження ПАТ «Енергомашспецсталь» є: Донецька область, м.Краматорськ.

Відповідно до ст.90 Цивільного кодексу України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Згідно із ст.179 Цивільного кодексу України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

При цьому, речі згідно із ст.181 Цивільного кодексу України можуть бути нерухомими (права власності та інші речові права на які, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації) та рухомими.

Майном згідно із ст.ст.191, 192, 193 Цивільного кодексу України також є підприємство як майновий комплекс, гроші, валютні цінності.

Проте, у заяві стягувача останнім не визначено, яке саме майно відповідача знаходиться на території Дніпропетровської області, адреси місцезнаходження такого майна, будь-яких ідентифікуючих його ознак тощо.

Позивачем до своєї заяви також не було надано жодного договору, специфікації, на які містилися посилання у заяві, згідно яких можливо б було встановити факт взагалі наявності договірних відносин між відповідачем та юридичними особами, місце реєстрації яких у Дніпропетровській області.

При цьому, враховуючи відсутність у приватного виконавця права здійснювати будь-яку перевірку зазначених стягувачем відомостей до моменту відкриття виконавчого провадження, відповідні відомості у заяві стягувача про виконання рішення мали б бути чіткими, однозначними та беззаперечними з зазначенням найменування майна, адреси його місцезнаходження та відповідними доказами цього.

Суд приймає до уваги надані боржником до матеріалів справи витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, витяг з рішення Краматорської міської ради від 19.08.2018 року №627, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів майна щодо суб`єкта, за змістом яких за боржником наявне зареєстроване майно, проте, на території Донецької області.

Одночасно, навіть після відкриття виконавчого провадження та вчинення приватним виконавцем певного спектру виконавчих дій (у тому числі й винесення постанов про розшук майна боржника, накладення арештів), матеріали відповідного виконавчого провадження не містять у собі доказів знаходження на території Дніпропетровської області майна ПАТ «Енергомашспецсталь» за рахунок якого можливо виконати рішення суду у справі №905/477/18.

Як зазначає апелянт у скарзі та позивач у своєму відзиві - за достовірною інформацією ПАТ «Енергомашспецсталь» тривалий час здійснює господарську діяльність та тісно співпрацює з крупними підприємствами Дніпропетровського регіону, зокрема, ПАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат», ПАТ «Євраз ДМЗ», ПАТ «АрселлорМіттал Кривий Ріг», а саме: постачає продукцію та обладнання, здійснює його установку, обслуговування та інше.

Колегія суддів апеляційної інстанції відзначає, що ведення господарської діяльності не є тотожним поняттю «місцезнаходження майна». Можна припустити, що у боржника наявні правовідносини з вищевказаними підприємствами і може бути майно, що постачається боржником у даній справі. Однак, не надано оцінки такій обставині, в який момент переходить право власності на таке майно. Цілком є ймовірним те, що майно було виготовлено, поставлено та установлено ПАТ «Енергомашспецсталь» (боржником у справі) проте право власності на нього у ПАТ «Енергомашспецсталь» відсутнє.

Факт здійснення господарської діяльності боржником на території Дніпропетровської області і навіть укладення контракту, не свідчить про те, що майно боржника є на території Дніпропетровської області. Підтвердженням наявності майна може бути акти приймання-передачі цього майна, або підтвердження контрагента про наявність в нього майна ПАТ «Енергомашспецсталь» тощо.

Посилання на те, що належне боржнику майно (обладнання, вироблена продукція, спецтехніка для сортування та монтажу обладнання, транспортні засоби, тощо) перебуває (зберігається), в тому числі і на вищевказаних підприємствах і даний факт підтверджується офіційною інформацією на інтернет-сайті ПАТ «Енергомашспецсталь» є неспроможним і не може вважатися беззаперечним доказом у підтвердження позиції по справі.

Відповідно до п.10 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Колегія суддів вважає, що заява про примусове виконання не містить у собі відомостей щодо знаходження або відповідача, або належного йому майна на території Дніпропетровської області, адреси місцезнаходження такого майна, будь-яких ідентифікуючих його ознак тощо. Не надано заявником (позивачем у справі) будь-якого договору, специфікації, на які містилися посилання у заяві, згідно яких можливо б було встановити факт взагалі наявності договірних відносин між відповідачем та юридичними особами, місце реєстрації яких у Дніпропетровській області. З огляду на викладене, то належними діями було повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання на підставі п.10 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Стосовно тверджень скаржника про порушення приватним виконавцем норм закону, що полягають у відкритті виконавчого провадження в період дії відстрочки виконання судового рішення, слід відзначити, що за приписом ст.34 Закону України «Про виконавче провадження» надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення, є підставою для зупинення виконавчого провадження.

З огляду на обставини справи, останнім днем відстрочки виконання рішення суду є 19.08.2019 року. Однак, саме в цей день, під час дії відстрочки виконання рішення суду, приватним виконавцем винесено дві постанови: про стягнення основної винагороди та про арешт коштів боржника.

Враховуючи, що приписи норм чинного законодавства України передбачають право приватного виконавця приймати до виконання документи, місце виконання яких знаходиться у межах області, у якій розташовано його виконавчий округ, приймаючи до уваги, що згідно інформації, яка наявна у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням боржника є м.Краматорськ Донецької області, враховуючи те, що заява стягувача про примусове виконання рішення містила відомості тільки щодо відкритих боржником рахунків у банківських установах, а звернення стягувача до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області обумовлено наявністю необґрунтованого припущення щодо ведення боржником господарської діяльності з підприємствами названого регіону, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що вимоги скарги в частині визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. стосовно винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.08.2018 року №59835792 з примусового виконання наказу Господарського суду Донецької області №905/477/18 є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи встановлення факту неправомірного відкриття виконавчого провадження, суд першої інстанції обґрунтовано подальші виконавчі дії приватного виконавця з винесення постанов про стягнення основної винагороди від 19.08.2019 року, про арешт коштів боржника від 19.08.2019 року, 21.08.2019 року, 27.08.2019 року, про арешт майна боржника від 21.08.2019 року, про розшук майна боржника від 22.08.2019 року в межах виконавчого провадження №59835792 визнав неправомірними, а відповідні постанови скасував.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 цього ж кодексу визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв`язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням судом норм права. Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються наявними в матеріалах справи документами та вчинені при довільному тлумаченні чинних норм права.

З огляду на той факт, що висновки суду першої інстанції відповідають в повній мірі приписам законодавства та фактичним обставинам справи, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги та залишення ухвали Господарського суду Донецької області від 11.09.2019 року у справі №905/477/18 без змін.

Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені заявником апеляційної скарги, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 13, 74, 86, 129, 269, 271, 273, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Донецької області від 11.09.2019 року по справі №905/477/18 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 13 листопада 2019 року.

Головуючий суддя В.С. Хачатрян

Суддя О.В. Ільїн

Суддя В.В. Россолов