УХВАЛА

14 листопада 2019 року

м. Київ

Справа № 923/701/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Жукова С.В. - головуючого, Пєскова В.Г., Огородніка К.М.,

розглянувши касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Розенка Євгена Григоровича

на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 04.06.2018

у справі за заявою Публічного акціонерного товариства "Піреус Банк МКБ"

до боржника Приватного акціонерного товариства "Завод крупних електричних машин"

про визнання банкрутом, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11.09.2019 відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі №923/701/16 за касаційною скаргою Фізичної особи-підприємця Розенка Євгена Григоровича на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 09.02.2018 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 04.06.2018 у даній справі. Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами на 4-х аркушах надіслано скаржнику.

24.10.2019 Фізична особа-підприємець Розенко Є.Г. повторно звернувся через суд апеляційної інстанції до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 04.06.2018 у справі №923/701/16.

На підставі п. 17.5 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК) України, супровідним листом № 662 від 28.10.2019 Південно-західний апеляційний господарський суд направив вказану касаційну скаргу разом з матеріалами справи №923/701/16 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №923/701/16 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Жуков С.В., суддя - Пєсков В.Г., суддя - Огороднік К.М., що підтверджується протоколом передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 11.11.2019.

Дослідивши касаційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї ж особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Таким чином, встановлене законодавством обмеження права на касаційне оскарження відповідає вимогам вищевказаної статті 129 Конституції України.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Фізичної особи-підприємця Розенка Є.Г. на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 04.06.2018 у справі №923/701/16 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 293 ГПК України.

Разом з тим, суд касаційної інстанції зазначає, що матеріали касаційної скарги в порушення вимог ч. 4 ст. 290 ГПК України не містять доказів сплати судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі, також, в порушення вимог ст. 291 ГПК України не містять доказів надсилання копії цієї скарги та доданих до неї документів іншим учасникам справи (що також підтверджується Актом №923/701/16 від 28.10.2019, складеним працівниками Південно-західного апеляційного господарського суду). Крім того, текст касаційної скарги є нечитабельним.

За приписами частини першої статті 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 2 цієї статті Кодексу наведено перелік дій, які суд може визнати зловживанням процесуальними правами, що суперечить завданню господарського судочинства, проте не встановлює виключного переліку дій, які можуть розцінюватися судом як зловживання правом.

Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - винесення законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб.

Господарський процесуальний обов`язок сторони - це належна поведінка сторони в господарському судочинстві, що вимагається та забезпечується процесуальним законом, а також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду.

Процесуальні права надані законом тим особам, які беруть участь у процесі для сприяння суду при розгляді справ, для сприяння їх правильному вирішенню, і кожного разу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, для затягування розгляду, для створення перешкод опоненту) вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто зловживає ним.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див. рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010) і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (див. рішення Суду у справі Мусієнко проти України, no. 26976/06, від 20.01.2011).

Відповідно ч.4 ст. 43 ГПК України суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Частиною 1 статті 131 ГПК України передбачено, що заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 135 ГПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції звертає увагу скаржника на те, що при зловживанні в подальшому процесуальними правами сторони у справі, зокрема вчинення дій щодо перешкоджання розгляду справи по суті, до скаржника - Фізичної особи-підприємця Розенка Є.Г. буде застосовано заходи процесуального примусу, передбачені нормами ГПК України.

Керуючись статтями 234, 235, 287, пунктом 3 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі №923/701/16 за касаційною скаргою Фізичної особи-підприємця Розенка Євгена Григоровича на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 04.06.2018 у даній справі.

2. Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами на 5-ти аркушах надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Жуков

Судді В.Г. Пєсков

К.М. Огороднік