УХВАЛА

м. Київ

12.11.2019Справа № 910/11255/19

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укргост»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство

«Гарт»

про стягнення 1 164 391, 30 грн.,

Суддя Ломака В.С.

Секретар судового засідання Вегера А.В.

Представники учасників справи:

від позивача: Терновий О.В. - довіреність б/н від 10.05.2019;

від відповідача: Круглов С.В. - ордер серії ПТ № 126355 від 09.09.2019.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укргост» (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Гарт» (далі - відповідач) про стягнення 1 166 744, 94 грн., з яких 1 157 113, 72 грн. основного боргу, 3 820, 65 грн. 3% річних, 5 810, 57 грн. інфляційних втрат.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач вказує на те, що на підставі виставлених відповідачем рахунків він здійснив попередню оплату в сумі 1 162 113, 72 грн., проте поставку товару на означену суму відповідач не здійснив, частково повернувши позивачу грошові кошти в сумі 5 000, 00 грн. У зв`язку з цим, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення залишку коштів в сумі 1 157 113, 72 грн. на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України та нарахованих на цю суму 3% річних та інфляційних втрат відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.08.2019 відкрито провадження у справі № 910/11255/19, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 18.09.2019 року.

16.09.2019 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача подано відзив на позов в порядку статті 165 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.09.2019 підготовче засідання відкладено на 22.10.2019 року.

02.10.2019 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подано відповідь на відзив в порядку статті 166 Господарського процесуального кодексу України, в якій викладено клопотання про встановлення позивачу додаткового строку для подачі доказів у справі.

Крім того, 02.10.2019 року представником позивача подано заяву про зміну предмета позову, відповідно до змісту якої позивач просить суд стягнути з відповідача 1 148 267, 00 грн. основного боргу та 16 124, 30 грн. інфляційних втрат.

18.10.2019 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача подані заперечення на заяву про зміну предмета позову та на відповідь на відзив.

Також, 18.10.2019 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача подано клопотання про витребування у позивача оригіналу претензії № 1 від 10.05.2019 та призначення у справі судової почеркознавчої експертизи.

У підготовчому засіданні 22.10.2019 року судом відкладено вирішення питання про прийняття до розгляду заяви позивача про зміну предмета позову та клопотання відповідача про витребування оригіналу документа та призначення у справі судової почеркознавчої експертизи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.10.2019 відкладено підготовче провадження на 12.11.2019 року.

11.11.2019 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подано заяву про відмову від позовних вимог в частині стягнення 3% річних в сумі 3 820, 65 грн. та заяву про виключення документа із числа доказів.

У підготовчому засіданні 12.11.2019 року судом розглянуто клопотання відповідача про витребування у позивача оригіналу претензії та призначення у справі судової експертизи та вирішено відмовити в його задоволенні, враховуючи наступне.

Так, під час підготовчого засідання 12.11.2019 року судом було оглянуто наданий позивачем оригінал претензії № 1 від 10.05.2019 року, копія якої додана до позовної заяви, а також фотокопію претензії № 1 від 10.05.2019 року, доданої до відповіді на відзив.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду (стаття 1 Закону України «Про судову експертизу»).

Із сукупності наведених норм матеріального і процесуального права вбачається, що неприпустимо ставити перед судовими експертами правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду, зокрема, про відповідність окремих нормативних актів вимогам закону, про правову оцінку дій сторін тощо.

Як на тому наголосив Верховний Суд у постанові у справі № 925/1641/17 від 02.07.2019, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги заяву позивача про виключення доданої до відповіді на відзив копії претензії № 1 від 10.05.2019 з числа доказів у справі, та з огляду на те, що відповідачем у заявленому клопотанні належним чином необґрунтовано необхідність призначення судової експертизи у даній справі з урахуванням її доказового наповнення, суд не вбачає дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (§ 51 рішення Європейського суду з прав людини від 30 листопада 2006 року у справі "Красношапка проти України"). За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про витребування оригіналу претензії № 1 від 10.05.2019 та призначення у справі судової експертизи.

Також, у підготовчому засіданні 12.11.2019 року судом було прийнято до розгляду заяву позивача про зміну предмета позову, яка фактично за своїм змістом є заявою про зменшення розміру позовних вимог, у зв`язку з чим справа розглядається в редакції означеної заяви, відповідно має місце нова ціна позову, виходячи з якої вирішується спір.

Крім того, у підготовчому засіданні 12.11.2019 року судом розглянуто заяву позивача про відмову від позовних вимог в частині стягнення 3% річних в сумі 3 820, 65 грн. та вирішено задовольнити її, враховуючи наступне.

Положеннями частини 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частина 2 вищевказаної норми процесуального права передбачає, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з частинами 1-3 статті 191 Господарського процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє (частина 5 статті 191 Господарського процесуального кодексу України).

Аналіз приписів статті 191 Господарського процесуального кодексу України дає підстави дійти до висновку, що підставами відмови господарським судом у задоволенні заяви про відмову від позову є:

- представник відповідної сторони обмежений у повноваженнях на вчинення процесуальної дії (відмови від позову);

- відмова позивача від позову у справі, в якій особу представляє її законний представник, суперечить інтересам особи, яку він представляє.

Як зазначив Верховний Суд у постанові № 925/2151/14 від 17.04.2019, положення статті 191 Господарського процесуального кодексу України не встановлюють підставу для відмови у задоволенні заяви про відмову від позову у вигляді того, що така відмова порушує права як товариства, так і інших осіб, окрім випадків коли особу позивача представляє її законний представник і його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Також приписами статті 191 Господарського процесуального кодексу України не визначено підставу для відмови у задоволенні заяви про відмову від позову у зв`язку з її недостатньою обґрунтованістю.

Розглянувши подану позивачем заяву про відмову від позовних вимог в частині стягнення 3% річних в сумі 3 820, 65 грн., суд встановив, що її підписано представником позивача Терновим О.В., який діє на підставі довіреності від 10.05.2019, підписаною директором ТОВ «Укргост» Томашук Т.Ю., посадове становище якого підтверджується інформацією, що міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Враховуючи, що відмова від позову або частини позовних вимог є формою реалізації передбаченого статтею 14 Господарського процесуального кодексу України принципу диспозитивності господарського судочинства та не суперечить інтересам позивача, суд дійшов висновку про прийняття відмови позивача від позову в частині стягнення 3 820, 65 грн. 3% річних.

У зв`язку з тим, що позивач з власної ініціативи письмовою заявою відмовився від позову в частині стягнення 3% річних в сумі 3 820, 65 грн. і відмова прийнята господарським судом, провадження у справі в цій частині підлягає закриттю на підставі частини 3 статті 191 та пункту 4 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 183, 191, 231, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,-

УХВАЛИВ:

1. Прийняти відмову Товариства з обмеженою відповідальністю «Укргост» від частини позовних вимог про стягнення 3 820, 65 грн. 3% річних.

2. Закрити провадження у справі № 910/11255/19 в частині позовних вимог про стягнення 3 820, 65 грн. 3% річних на підставі пункту 4 частини 2 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

3. Відповідно до статті 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та відповідно до підпункту 17.5 п. 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її складання.

Повний текст ухвали складено та підписано 14.11.2019 року.

Суддя В.С. Ломака