ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2019м. ДніпроСправа № 904/3071/19

за позовом Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Комунального підприємства "Кривбасводоканал", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості за теплову енергію у розмірі 2 992 326,37 грн.

Суддя Крижний О.М.

Секретар судового засідання Солом`яний С.С.

Представники:

Від позивача: Климась Ю.І., ордер ДП №1973/035від 19.09.2019 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю 3462 від 06.10.2017, адвокат

Відповідача: Вдовенко М.В., довіреність № 1 від 02.01.2019 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю 3684 від 16.04.2018, адвокат

С У Т Ь С П О Р У:

Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, в якому (з урахуванням заяви про зміну підстав (предмета) позову) просить стягнути з Комунального підприємства "Кривбасводоканал" заборгованість у розмірі 2 570 712,32 грн., 3% річних у розмірі 28 624,36 грн., інфляційні втрати у розмірі 54 810,83 грн., пеню у розмірі 338 178,86 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №10 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 28.01.2011 в частині повної та своєчасної оплати за поставлену теплову енергію.

У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивачем на підставі частини 2 статті 625 ЦК України нараховані 3% річних за період прострочки з 15.01.2019 по 11.07.2019 у розмірі 28 624,36 грн., інфляційні втрати у розмірі 54 810,83 грн. за лютий-травень 2019 року.

На підставі п.7.2.7 договору позивач нарахував пеню за порушення строків оплати теплової енергії у розмірі 338 178,86 грн. за період з 15.01.2019 по 11.07.2019.

Відповідач проти позову частково заперечує та вказує на наявність підписаного до договору протоколу урегулювання розбіжностей, відповідно до якого у договір відсутність термін оплати за спожиту теплову енергію, а тому слід застосовувати ч.2 ст. 530 ЦК України та вважати, що строк оплати настає у семиденний термін з дня пред`явлення вимоги, яка отримана відповідачем 26.04.2019, то відповідно прострочка оплати настає з 03.05.2019. Також відповідач зауважує, що протоколом урегулювання розбіжностей обмежено розмір пені (не більше подвійної облікової ставки НБУ) та виключено умову щодо нарахування штрафу у розмірі 7%. Відповідач вказує про невірні розрахунки 3% річних та інфляційних втрат посилаючись на неправильне визначення позивачем періодів нарахування. У зв`язку із неправильним оформленням позивачем розрахунків, відповідач просить залишити позовну заяву без руху для усунення недоліків.

Також від відповідача надійшла заява про розстрочення виконання рішення, відповідно до якої просить змінити спосіб виконання рішення шляхом розстрочення оплати заборгованості по рішенню суду, рівними частинами щомісячно протягом 60 місяців з відстроченням оплати першого платежу з 01.01.2020. Заява обґрунтована скрутним фінансовим становищем, значною кредиторською та дебіторською заборгованостями.

Позивач подав заперечення на заяву про розстрочення виконання рішення, вважає, що наведені відповідачем у заяві обставини не є тими виключними обставинами, які мали б можливість надати суду право на відстрочення виконання рішення суду. Доказів реальної можливості виконання рішення суду за умови надання відстрочки відповідачем не надано, згоди позивача на відстрочення виконання рішення суду відповідачем не отримано. Позивач стверджує, що відповідачем не доведено, що розстрочення виконання рішення суду зробить реальною можливість отримання боргу позивачем та не зашкодить матеріальним інтересам та фінансовому стану останнього.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.07.2019 відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 20.08.2019. З 20.08.2019 відкладено підготовче засідання на 29.08.2019, з 29.08.2019 на 19.09.2019, з 19.09.2019 на 01.10.2019.

У судовому засіданні 01.10.2019 оголошено перерву до 09.10.2019.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.2019 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.10.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 16.10.2019. З 16.10.2019 розгляд справи відкладено на 07.11.2019.

У судовому засіданні 07.11.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

28 січня 2011 року між державним підприємством "Криворізька теплоцентраль", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" (теплопостачальна організація) та Комунальним підприємством "Кривбасводоканал" (споживач) укладений договір №10 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді, відповідно до умов якого (п.1.1.) теплопостачальна організація бере на себе зобов`язання постачати споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Відповідно до п.10.1. договору цей договір набуває чинності з моменту фактичного надання послуг з теплопостачання до 31.12.2011. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде заявлено однієї із сторін (п.10.3. договору).

Теплова енергія постачається споживачу в обсягах згідно з додатком і до цього договору в гарячій воді на такі потреби:

- опалення та вентиляцію - в період опалювального періоду;

- гаряче водопостачання - протягом року (п.2.1. договору).

Облік обсягу споживання теплової енергії і параметрів теплоносія проводиться за комерційними приладами обліку на межі балансової належності теплових мереж теплопостачальної організації та споживача або за домовленістю сторін в іншому місці (п.5.1. договору).

Межа балансової належності (експлуатаційної відповідальності) сторін оформлюється у вигляді акта зі схемами теплових мереж, підписаного у двосторонньому порядку, який є невід`ємною частиною договору та не може бути змінено в односторонньому порядку (п.5.3 договору).

Відповідно до п.5.4. договору споживач, що має прилади комерційного обліку, щомісячно подає до теплопостачальної організації звіт про фактичне споживання теплової енергії, в терміни передбачені в додатку 1 до договору. Веде журнал обліку споживання теплової енергії у відповідності з вимогами "Правил користування тепловою енергією".

При відсутності приладів комерційного обліку або якщо вони вибули з ладу (несанкціоноване втручання в його роботу, порушення механічних та електронних пломб, механічне пошкодження приладів та елементів вузла обліку, закінчення терміну дії держповірки тощо) обсяг теплової енергії визначається теплопостачальною організацією, розрахунковим способом згідно з приєднаними максимальними договірними тепловими навантаженнями, вказаними в додатку 1 (п.5.5 договору).

Згідно дислокації, об`єкт відповідача з тепловим навантаженням по договору знаходиться за адресою: вул. Тинки, 43а.

Позивачем здійснено поставку відповідачу теплової енергії, про що складені акти здачі-прийняття робіт (послуг): № 6119 від 31.12.2018 на суму 707 034,70 грн., №775 від 31.01.2019 на суму 782 276,81 грн., №1752 від 28.02.2019 на суму 551 179,96 грн., №3932 від 31.03.2019 на суму 454 788,65 грн., №4971 від 25.04.2019 на суму 75 432,20 грн. (а.с.25-29).

Наведені вище акти про постачання теплової енергії складені та підписані як позивачем так і відповідачем.

Порядок проведення розрахунків за теплову енергію визначено розділом 6 договору.

07.10.2011 позивачем та відповідачем підписано додаткову угоду №1 51/1-ЕНЕРГО до договору, в якій викладено розділ 6 договору в новій редакції. Додаткова угода набирає чинності з 01.10.2011 (п.3 додаткової угоди).

Відповідно до п.6.1 договору (в редакції додаткової угоди) оплата за теплову енергію здійснюється покупцем-споживачем виключно грошовими коштами відповідно до встановлених тарифів шляхом 30 відсоткової попередньої оплати вартості планових обсягів споживання теплової енергії за 5 днів до початку здійснення споживання. Решта 70 відсотків вартості планових обсягів споживання теплової енергії сплачуються покупцем споживачем протягом місяця споживання теплової енергії. Кошти, які надійшли від покупця будуть зараховані як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором. Остаточний розрахунок за фактично спожиту теплову енергію здійснюється до 14 числа місяця наступного за місцем споживання теплової енергії.

Тариф на постачання теплової енергії з 01.10.2011 складає 844,82 грн. за 1 Гкал з ПДВ. Розрахунковим періодом є календарний місяць. (п.п.6.2, 6.3 договору в редакції додаткової угоди).

Пунктом 6.5 договору (з урахуванням протоколу урегулювання розбіжностей від 02.03.2011) встановлено, що у споживачів, які не мають приладів комерційного обліку, обсяги фактично спожитої теплової енергії визначаються згідно з договірними тепловим навантаженням з урахуванням середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористовуючого обладнання Споживача у розрахунковому періоді.

Комунальне підприємство "Кривбасводоканал" не здійснило в повному обсязі розрахунки за спожиту теплову енергію за спірний період, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, що і є причиною спору.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (пункт 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги у сумі 2 570 712,32 грн. за період з грудня 2018 року по квітень 2019 року.

З огляду на положення п.п.6.1. договору (в редакції додаткової угоди) строк оплати теплової енергії за спірний період у сумі 2 570 712,32 грн. є таким, що настав.

Доказів оплати спожитої теплової енергії в сумі 2 570 712,32 грн. відповідач не надав, доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, не спростував.

За викладеного, є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в сумі 2 570 712,32 грн.

Згідно з частиною 1 статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Порушенням зобов`язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3% річних за загальний період з 15.01.2019 по 11.07.2019 у сумі 28 624,36 грн. та інфляцію за лютий - травень 2019 року у сумі 54 810,83 грн.

Перевіркою правильності розрахунків судом встановлено більший розмір 3% річних та індексу інфляції ніж заявлено позивачем, що є його правом. Оскільки прострочення виконання зобов`язань за договором має місце вимоги позивача про стягнення 3% річних у сумі 28 624,36 грн. та індексу інфляції у сумі 54 810,83 грн. підлягають задоволенню.

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (стаття 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми не своєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

Згідно з п. 7.2.7 договору з урахуванням протоколу урегулювання розбіжностей від 02.03.2011 за порушення строків сплати за отриману теплову енергію стягується пеня у розмірі 0,1% вартості послуг, за які допущено прострочення за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

За прострочення оплати теплової енергії позивач просить стягнути пеню у сумі 338 178,86 грн. за загальний період з 15.01.2019 по 11.07.2019.

Відповідно до ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч.ч. 4, 6 ст.231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Перевіркою правильності розрахунку пені судом встановлено більший розмір пені, ніж заявлено позивачем, що є його правом, тому вимога про стягнення пені підлягає задоволенню у повному обсязі.

За викладеного з відповідача підлягає стягненню 2 992 326,37 грн., з яких 2 570 712,32 грн. - основний борг, 28 624,36 грн. - 3% річних, 54 810,83 грн. - інфляційні втрати, 338 178,86 грн. - пеня.

Щодо заяви про розстрочення виконання рішення суду суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути оправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Окрім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.

Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки та розстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки та розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Окрім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чіжов проти України" зазначено, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені у Параграфі 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Наведені відповідачем обставини не є тими виключними обставинами, які надають суду право на розстрочення виконання рішення суду.

Строк оплати за надані послуги починає свій відлік з січня 2019 року, однак оплата відповідачем цих послуг, навіть поетапно, здійснена не була. Доказів реальної можливості виконати рішення суду за умови надання відстрочки виконання рішення, відповідачем не надано, згоди позивача на відстрочку виконання рішення суду відповідачем не отримано. Наявність дебіторської та кредиторської заборгованості не звільняє відповідача від виконання свого обов`язку.

Подаючи клопотання про розстрочку виконання рішення суду заявник у якості підтвердження свого скрутного матеріального становища додає звіт про фінансові результати станом на 31.12.2018.

Викладені відповідачем обставини та матеріали справи не дозволяють стверджувати про наявність достатніх підстав для задоволення клопотання.

Вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події, тощо.

Так, даний спір виник з вини відповідача, спірна сума заборгованості не погашалась заявником протягом тривалого часу. Складний економічний стан підприємства не є безумовною підставою для розстрочення виконання рішення суду.

Законодавець пов`язує розстрочку виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Наведені відповідачем підстави для розстрочки виконання судового рішення, зокрема, фінансове становище, не є тими виключними обставинами, які дають підстави для розстрочки виконання судового рішення.

Також суд зазначає, що фінансове становище відповідача, яке на думку самого відповідача є скрутним, утворилось внаслідок його господарської діяльності, а не в силу якихось об`єктивних, незалежних від відповідача обставин. Сторони по справі знаходяться в рівнозначних економічних умовах.

Вказане є підставою для відмови у відстроченні виконання рішення.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідач просить одночасно відстрочити та розстрочити виконання рішення (розстрочення оплати рівними частинами щомісячно протягом 60 місяців з відстроченням оплати першого платежу - 01.01.2020 року).

У постанові пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" зазначено, що при відстроченні чи розстроченні виконання рішення господарським судам слід мати на увазі таке:

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Наприклад, відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певний строк звільнення приміщення, повернення майна тощо (п.7.1.1).

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо) (п.7.1.2).

Як зазначено судом вище, відповідно до ст. 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Одночасне застосування відстрочки та розстрочки виконання рішення суду чинним Господарським процесуальним кодексом не передбачено.

Також у частині 5 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Разом з цим, відповідач просить розстрочити виконання рішення протягом 60 місяців, тобто більше одного року.

З огляду на викладене та приймаючи до уваги той факт, що одночасне застосування відстрочки та розстрочки виконання рішення суду не передбачено Господарським процесуальним кодексом, враховуючи що розстрочка чи відстрочка виконання рішення суду не може перевищувати більше одного року, господарський суд прийшов до висновку відмовити у задоволенні заяви Комунального підприємства "Кривбасводоканал" про відстрочку та розстрочку рішення суду.

У той же час, відповідач не позбавлений права, за наявності достатніх підстав, звернутися до суду із заявою про відстрочення чи розстрочення рішення на стадії виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача у розмірі 44 884,90 грн. (пропорційно до стягуваної суми).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Позивач в процесі розгляду справи зменшив позовні вимоги, а отже зменшилася сума судового збору, яка підлягала сплаті. Станом на день прийняття рішення клопотання про повернення надмірно сплаченого судового збору позивачем не подано, однак, останній не позбавлений права подати таке клопотання після прийняття рішення.

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" до Комунального підприємства "Кривбасводоканал" про стягнення заборгованості за теплову енергію -. задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства "Кривбасводоканал" (50027, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Єсеніна, 6-А, ідентифікаційний код 03341316) на користь Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" (50014, Дніпропетровська область, м. кривий Ріг, вул. Електрична, 1, ідентифікаційний код 00130850) основний борг у розмірі 2 570 712,32 грн., 3% річних у розмірі 28 624,36 грн., індекс інфляції у розмірі 54 810,83 грн., пеню у розмірі 338 178,86 грн. та витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 44 884,90 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні заяви про розстрочення виконання судового рішення - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Центрального апеляційного господарського суду безпосередньо або через Господарський суд Дніпропетровської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 11.11.2019

Суддя О.М. Крижний