ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.11.2019 Справа № 905/1585/19

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Зекунова Е.В., за участю секретаря судового засідання Папакіної Б.О., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Стройуком" до Приватного акціонерного товариства "Старокраматорський машинобудівний завод" про стягнення заборгованості за договором підряду у розмірі 298515 грн 04 коп.

За участю представників сторін:

від позивача - Ковальова А.Г.(за ордером);

від відповідача - не з`явились;

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Стройуком" звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Старокраматорський машинобудівний завод" про стягнення заборгованості за договором підряду у розмірі 298515 грн. 04 коп., яка складається із суми основного боргу - 232 694,40 грн., пені за прострочення оплати по п.10.2 Договору - 42 550,38 грн., 3% річних - 4 491,82 грн., інфляційні втрати - 18 778,44 грн.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги ТОВ "Стройуком" посилається на неналежне виконання ПАТ «Старокраматорський машинобудівний завод» грошових зобов`язань з оплати виконаних робіт по Договору підряду №12/07-18 від 13.07.2018 року.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 30.08.2019 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №905/1585/19 за правилами загального позовного провадження.

19.09.2019 від ПАТ «Старокраматорський машинобудівний завод» надійшов відзив №1290 від 17.09.2019 на позовну заяву в якому відповідач визнає суму основного боргу у розмірі 232 694,40 грн., проте вважає, що позивач невірно розрахував суму інфляційних. Згідно розрахунків відповідача розмір інфляційних втрат складає 8 954,81 грн.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 23.09.2019 відкладено підготовче засідання на 10.10.2019 року.

01.10.2019 до господарського суду Донецької області від представника відповідача надійшло клопотання розгляд справи без участі представника.

10.10.2019 до господарського суду Донецької області від представника позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

29.10.2019 від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника.

Ухвалою суду від 10.10.2019 закрито підготовче провадження у справі №905/1585/19 та призначено розгляд справи по суті на 05.11.2019.

У судове засідання 05.11.2019 з`явився представник позивача. Представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Статтями 42 та 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. Учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У пункті 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз`яснено, що у випадку нез`явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

З огляду на вищевикладене, господарський суд розглядає справу в порядку ст.ст.80, 178 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Згідно із ст. 222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснювалось за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

13 липня 2018 року між ПрАТ «Старокраматорський машинобудівний завод» (Замовник, ПрАТ «СКМЗ») та ТОВ «СТРОЙУКОМ» (Підрядник) було укладено Договір підряду за № 12/07-18 на виконання робіт по ремонту покрівлі механічного цеху № 2 ПрАТ «СКМЗ» (п.1.2 Договору).

За умовами Договору Підрядник бере на себе зобов`язання на свій ризик виконати певну даним Договором роботу за завданням Замовника, а Замовник зобов`язується прийняти і оплатити її (п.1.1 Договору).

Обсяг, характер і вартість робіт, передбачених у п. 1.2 цього Договору, визначаються «Кошторисом», погодженої Сторонами, відповідної «Договірний ціною», які є невід`ємною частиною цього Договору. Роботи виконуються у відповідності з нормами чинного законодавства України, ДСТУ, СНІП, ДБН, ТУ (п.1.3 Договору).

Ціна Договору становить без урахування ПДВ 20 % 571 412,00 грн., крім того ПДВ 20 % в сумі 114 282,40 грн. Загальна сума Договору з урахуванням ПДВ 20 % становить 685 694,40 грн. (шістсот вісімдесят п`ять тисяч шістсот дев`яносто чотири гривні 40 копійок), згідно з наступною кошторису: - Кошторис № 335_ДЦ_ДЦ «Ремонт покрівлі механічного цеху №2» на суму без урахування ПДВ 20 % 571 412,00 грн., крім того ПДВ 20 % всумі 114 282,40 грн. Загальна сума Договору з урахуванням ПДВ 20 % становить 685 694,40 грн. (п.3.1 Договору).

Оплата здійснюється Замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Підрядника в національній валюті України (п.4.2.1 Договору).

Передоплата в розмірі 400 000,00 гри. (чотириста тисяч гривень 00 копійок), в т.ч. ПДВ 20% 66 666,67 гри. (шістдесят шість тисяч шістсот шістдесят шість гривень 67 копійок) після підписання Договору (п.4.3.1 Договору).

Остаточна оплата за виконані роботи по Договору здійснюється Замовником за фактом виконання робіт Підрядником протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту підписання Сторонами остаточного Акту приймання виконаних будівельних робіт (за формою КБ-2в) та Довідки про вартість виконаних підрядних робіт та витрат (по формі КБ-3) (п.4.3.2 Договору).

За змістом п.5.1 Договору Замовник зобов`язаний сплатити Підрядникові встановлену ціну після завершення окремих етапів робіт, згідно Актів КБ-2В, КБ-3, у строк, встановлений Договором.

Розділом 7 Договору встановлено, що Підрядник приступає до виконання робіт протягом 5 (п`яти) робочих днів після виконання Замовником пунктів 2.2., 4.3.1., цього Договору.

Зміна проектних рішень, виконання додаткових робіт за ініціативою Підрядника можливе тільки за умови письмового дозволу Замовника. У такому разі Підрядник письмово повідомляє про це Замовника, надавши йому відповідні документи. Виконані за ініціативою Підрядника додаткові роботи можуть бути визнані і оплачені Замовником, якщо вони були необхідні і Замовник офіційно письмово підтвердив (визнав) це.

Підрядник зобов`язується виконати роботи протягом 60 робочих днів, за умови виконання Замовником п.п. 4.3., 5.1. цього Договору, з правом дострокового виконання. У разі порушення Замовником п.п. 4.3., 5.1. цього Договору, строк робіт збільшується, про що вносяться зміни до Договору шляхом підписання Додаткової угоди (п.7.3 Договору).

Акт виконаних робіт готує Підрядник і передає з супровідним листом для підписання уповноваженому представнику Замовника в термін не пізніше 25 (двадцять п`ятого) числа звітного місяця. Замовник протягом 3 (трьох) робочих днів перевіряє відповідність виконаних робіт, зазначених в Акті та підписує його в частині фактично виконаних робіт. У разі відсутності протягом вищевказаного строку письмової мотивованої відмови від підписання, Акти виконаних робіт будуть вважатися підписаними, а роботи - виконаними і підлягають оплаті згідно з умовами цього Договору (п 7.4 Договору).

Приймання-здавання виконаних робіт здійснюється Сторонами за Актом протягом трьох робочих днів з моменту повідомлення Замовника про готовність предмета підряду до здачі. Підрядник надає Акт виконаних робіт безпосередньо в момент здійснення господарської операції, але не пізніше, ніж через 2 (два) робочих дні після її закінчення (п.8.1, 8.2 Договору).

При виявлені недоліків у виконаній роботі, у разі мотивованої відмови Замовника прийняти виконані роботи Сторонами складається акт з переліком доопрацювання та строків їх виконання (п.8.6 Договору).

За прострочення оплати виконаних робіт Замовник сплачує Підрядникові пеню у розмірі 0,1 % від суми заборгованості за кожен день прострочення (п.10.2).

Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2018 року, але в будь - якому випадку до повного виконання Сторонами своїх обов`язків за цим Договором (п.13.2 Договору).

Договір підписаний генеральним директором ПрАТ «СКМЗ» Ждановим І.П. та директором ТОВ "Стройуком" Терещенко М.Ю, засвідчений печатками Сторін.

На виконання умов п. 4.3.1. Договору підряду № 12/07-18 Відповідач здійснив передоплату вартості робіт Позивачу на сум 400 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1899 від 13.08.2018.

За наслідком виконання підрядних робіт, генеральним директором ПрАТ «СКМЗ» Ждановим І.П. та директором ТОВ "Стройуком" Терещенко М.Ю були підписані та засвідчений печатками Сторін довідка про вартість виконаних будівельних робіт (ф.КБ-3) за листопад 2018 року від 12.11.2018 на суму 282 694,40 грн. та Акт №1 приймання виконаних будівельних робіт (ф.КБ-2в) за листопад 2018 року на суму 682 694,40 грн.

Згідно доводів Позивача, підписавши 12.11.2018 форми КБ-2в та КБ-3, Замовник у відповідності до пункту 4.3.2 мав протягом 10 календарних днів (до 22.11.2018) сплатити Підряднику остаточну оплату у розмірі 282 694,40 грн.

Проте, лише 26.11.2018 Замовник перерахував на рахунок ТОВ "Стройуком" частину заборгованості у розмірі 50 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1305 від 26.11.2018.

Залишок боргу у розмірі 232 694,40 грн. Замовник так і не сплатив.

24 квітня 2019 року ТОВ «СТРОЙУКОМ» направив на адресу ПрАТ «СКМЗ» претензію №113 з вимогою у найкоротший термін сплатити суму основного боргу по Договору №12/07-18 у розмірі 232 694,40 грн., пеню за прострочення оплати по п.10.2 Договору - 36 034,94 грн., 3% річних - 3 079,78 грн., інфляційні втрати - 7 534,64 грн.

Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, претензія позивача була отримана ПрАТ «СКМЗ» 02.05.2019, проте залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Неналежне виконання ПрАТ «Старокраматорський машинобудівний завод» грошових зобов`язань з оплати виконаних робіт по Договору підряду №12/07-18 від 13.07.2018 року стало підставою для звернення ТОВ "Стройуком" до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача стягнення заборгованості у розмірі 298515 грн. 04 коп., яка складається із суми основного боргу - 232 694,40 грн., пені за прострочення оплати по п.10.2 Договору - 42 550,38 грн., 3% річних - 4 491,82 грн., інфляційні втрати - 18 778,44 грн.

У відзиві на позовну заяву №1290 від 17.09.2019 підписаному генеральним директором І.П. Ждановим та засвідчений печаткою підприємства, ПрАТ «Старокраматорський машинобудівний завод» визнав суму основного боргу по Договору №12/07-18 у розмірі 232694,40 грн., проте вважає, що позивач невірно розрахував суму інфляційних. Згідно розрахунків відповідача розмір інфляційних втрат складає 8 954,81 грн.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного та Господарського кодексів України, а також умовами Договору №12/07-18 від 13.07.2018.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать (абзац третій ч. 1 ст. 174 ГК України).

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору ( п. 1 ст. 193 ГК України).

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом в силу приписів абзацу 2 п. 1 ст. 193 ГК України.

Частиною 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. У випадках встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або не настання певної події.

Так, матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов`язання з договору підряду.

Статтею 837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (виконавець) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

За змістом норм Цивільного кодексу України договір підряду - це консенсуальний, двосторонній та оплатний договір.

Статтею 853 ЦК України встановлено, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Частиною 4 ст. 882 ЦК України передбачено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Таким чином, передання і прийняття робіт на підставі підписаного акта і виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе за наявності реального виконання робіт за договором у разі неотримання обґрунтованої відмови про причини неприйняття робіт у строк, визначений договором.

Відповідно до абзацу 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 536 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 536 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач відповідно до умов Договору підряду №12/07-18 виконував роботи з ремонту покрівлі механічного цеху №2 ПрАТ «СКМЗ».

Згідно довідки про вартість виконаних будівельних робіт (ф.КБ-3) за листопад 2018 року від 12.11.2018 та Акту №1 приймання виконаних будівельних робіт (ф.КБ-2в) за листопад 2018 року, вартість виконаних Підрядником робіт у листопаді 2018 року склала 682 694,40 грн.

Отже, з урахуванням передоплати у розмірі 400 000,00 грн., підписавши 12.11.2018 форми КБ-2в та КБ-3, Замовник у відповідності до пункту 4.3.2 протягом 10 календарних днів, тобто до 22.11.2018 включно мав сплатити Підряднику остаточну оплату у розмірі 282 694,40 грн.

Згідно платіжного доручення №1305 від 26.11.2018, Замовник перерахував на рахунок ТОВ "Стройуком" частину заборгованості у розмірі 50 000,00 грн. Залишок боргу у розмірі 232 694,40 грн. станом на 12.08.2019 (день підписання директором "Стройуком" позовної заяви) не сплатив.

В матеріалах справи відсутні докази повного чи часткового погашення суми боргу. Крім того, у відзиві на позовну заяву №1290 від 17.09.2019 підписаному генеральним директором І.П. Ждановим та засвідчений печаткою підприємства, ПрАТ «Старокраматорський машинобудівний завод» визнав суму основного боргу по Договору №12/07-18 у розмірі 232 694,40 грн.

Відповідно до норм ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно до ст.ст. 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Виходячи зі змісту вищенаведених норм та враховуючи наявність підтвердженої матеріалами справи заборгованості ПрАТ «СКМЗ» перед ТОВ "Стройуком", суд задовольняє позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за виконані роботи по Договору підряду №12/07-18 у розмірі 232 694,40 грн.

Крім суми основного боргу у розмірі 232 694,40 грн. позивач, керуючись пунктом 10.2. Договору, просить стягнути з відповідача пеню у сумі 42 550,38 грн.:

- за порушення строків оплати виконаних робіт (починаючи з 22 листопада 2018 року по 25 листопада 2018 року):

282 694,40 грн. х 0,1 % х 4 доби = 1 130,78 грн.;

- за порушення строків оплати виконаних робіт (починаючи з 26 листопада 2018 року по 22 травня 2019 року):

232 694,40 грн. х 0,1 % х 178 діб = 41 419,60 грн.

Пунктом 4.3.2 Договору встановлено, що остаточна оплата за виконані роботи по Договору здійснюється Замовником за фактом виконання робіт Підрядником протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту підписання Сторонами остаточного Акту приймання виконаних будівельних робіт (за формою КБ-2в) та Довідки про вартість виконаних підрядних робіт та витрат (по формі КБ-3).

За прострочення оплати виконаних робіт Замовник сплачує Підрядникові пеню у розмірі 0,1 % від суми заборгованості за кожен день прострочення (п.10.2).

У відповідності до частини 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України).

Згідно зі статтями 251, 253 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення; перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Отже передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов`язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за останнім днем, коли зобов`язання підлягало виконанню.

Підписавши 12.11.2018 форми КБ-2в та КБ-3, Замовник у відповідності до пункту 4.3.2 мав протягом 10 календарних днів, тобто включно до 22.11.2018 сплатити Підряднику остаточну оплату у розмірі 282 694,40 грн.

Оскільки останнім днем виконання грошового зобов`язання була дата - 22.11.2018, то обґрунтованим є період нарахування пені з 23.11.2018.

26.11.2018 Замовник перерахував на рахунок ТОВ "Стройуком" частину заборгованості у розмірі 50 000,00 грн. (платіжне доручення №1305), внаслідок чого сума боргу зменшилася до 232 694,40 грн.

За змістом п.1 ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до п.6 ст.232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Приписами п.1.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" №14 від 17.12.2013 визначено, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється нарахування.

Здійснивши розрахунок з урахуванням вищезазначених норм Закону, умов пункту 10.2 Договору та з врахуванням обставин справи, судом встановлено, що розмір загальної суми пені складає 42 267,68 грн.:

за порушення строків оплати виконаних робіт (починаючи з 23 листопада 2018 року по 25 листопада 2018 року):

282 694,40 грн. х 0,1 % х 3 доби = 848,08 грн.;

за порушення строків оплати виконаних робіт (починаючи з 26 листопада 2018 року по 22 травня 2019 року):

232 694,40 грн. х 0,1 % х 178 діб = 41 419,60 грн.

Крім того, у зв`язку з порушенням строку виконання відповідачем грошових зобов`язань, позивачем на підставі ст. 625 ЦК України була заявлена вимога про стягнення з відповідача 3% річних у сумі 4 491,82 грн. та 18 778,44 грн. інфляційних втрат.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Виходячи з вимог частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

В силу приписів статей 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання зі сплати коштів.

Таким чином, грошовим зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Нарахування 3% річних здійснено позивачем:

-за період з 22.11.2018 року по 25.11.2018 року 282 694,40 грн. / 365 х 0,03 х 4 доби = 92,94 грн.;

-за період з 26.11.2018 року по 12.08.2019 року 232 694,40 грн. / 365 х 0,03 х 230 діб = 4 398,88 грн.

Оскільки останнім днем виконання грошового зобов`язання була дата - 22.11.2018, то обґрунтованим є період нарахування 3% річних з 23.11.2018.

Здійснивши розрахунок з урахуванням вищезазначених норм Закону, умов пункту 10.2 Договору та з врахуванням обставин справи, судом встановлено, що розмір загальної суми 3% річних складає 3474, 06 грн:

Нарахування інфляційних втрат на суму основного боргу у розмірі 232 694,40 грн. здійснено позивачем за період з 26.11.2018 року по 12.08.2019 року, та згідно розрахунку позивача складає 18 778,44 грн.

Відповідно до рекомендації Верховного Суду України №62-97р від 03.04.1997, при здійсненні розрахунку інфляційних втрат сукупний коефіцієнт інфляції за певний період визначається шляхом перемноження місячних індексів інфляції цього періоду.

Між тим, відповідно до п.3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013р., розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Практичною проблемою застосування означених рекомендацій в розглядуваному випадку полягає у визначені методики розрахунку інфляційної індексації у випадку часткових платежів (зменшення бази нарахування індексації) протягом розглядуваного періоду, оскільки зазначені методичні роз`яснення безпосередньо не містять таких правил підрахунку. Втім, за висновком суду, такі правила можуть бути логічно виведені з наявної нормативної регламентації у розглядуваній сфері, зважаючи на таке:

а) згідно ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України період нарахування інфляційної індексації визначається всім часом прострочення грошового зобов`язання;

б) початок відліку (момент прострочення) періоду прострочення відповідної суми грошового зобов`язання, що становить базу нарахування (перший множник) у відповідності до ст.253 Цивільного кодексу України є наступний після визначеної (кінцевої) дати платежу день.

в) кінець відліку періоду прострочення є день, що передує дню, в якому відбулося погашення/припинення відповідного грошового зобов`язання, оскільки з урахуванням п.30.1 ст.30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою - тобто день погашення визначає термін припинення відповідного зобов`язання у розумінні ч.2 ст.251 Цивільного кодексу України (як вказано в п.1.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. - день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань).

г) кількість місячних індексів інфляційної індексації в межах визначеного з урахуванням пп. а) та б) проміжку часу (перемноження яких між собою утворюють сукупний коефіцієнт другий множник), визначається кількістю цілих місяців, впродовж яких існувала непогашеним відповідна сума грошового зобов`язання тобто починаючи з наступного, за місяцем дати початку відліку періоду, і завершуючи місяцем, що передує місяцю, в якому відбулося погашення. Суд наголошує на принциповості врахування індексів виключно за цілі місяця існування прострочення певної суми, оскільки зі змісту п.6 Методики, затвердженої Наказом Державного комітету статистки №265 від 27.07.2007р. однозначно випливає, що мінімальний період застосування індексу є саме повний місяць, за який він розрахований, оскільки відсутні будь-які підстави стверджувати про знецінення коштів на відповідній коефіцієнт індексу за частину такого місяця. Означений висновок узгоджується із правовою позицією з цього приводу, сформульованою Верховним Судом у постанові №910/9938/17 від 10.10.2018р.

Враховуючи вищевикладене суд здійснив власний розрахунок інфляційних втрат за борговим зобов`язаннями відповідача на суму 232 694,40 грн. (за цілі місяця існування прострочення суми), а саме, за період з 01.12.2018 по 31.07.2019, які складають 8954, 81 грн.

Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши умови договору, надавши відповідну юридичну оцінку всім доказам на які посилається позивач та відповідач, як на підставу своїх вимог та заперечень, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.12, 13, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 91, 129, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Стройуком" до Приватного акціонерного товариства "Старокраматорський машинобудівний завод" про стягнення заборгованості за договором підряду у розмірі 298515 грн 04 коп. - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Старокраматорський машинобудівний завод" (84302, Донецька обл., місто Краматорськ, вул. Кондара Гампера, будинок 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Стройуком" (84333, Донецька обл., місто Краматорськ, вул. Архипа Куїнджі, будинок 14, ) суму основного боргу 232694 грн 40 коп, сума пені у розмірі 42267 грн 68 коп , суму 3% річних у розмірі 3474 грн 06 коп, інфляційні витрати в розмірі 8954 грн 81 коп, а також витрати на сплаті судового збору у розмірі 4310 грн 87 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення прийняте у нарадчій кімнаті, його вступну та резолютивну частини проголошено у судовому засіданні 05 листопада 2019 року.

Повний текст рішення складено та підписано 14.11.2019.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ у встановленому порядку.

Рішення господарського суду Донецької області набирає законної сили за правилами, встановленими статтею 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому главою 1 розділу ІV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Е.В. Зекунов