РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.11.2019Справа № 910/11093/19
За позовом Комунального підприємства «Київпастранс» в особі Дарницького трамвайного ремонтно - експлуатаційного депо

до Фізичної особи - підприємця Жученка Віталія Віталійовича

про стягнення 43653,85 грн

Суддя Усатенко І.В.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство "Київпастранс" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Фізичної особи-підприємця Жученко Віталія Віталійовича про стягнення 43653,85 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем укладено Договір № 1019 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 28.12.2012, внаслідок не сплати орендних платежів у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 43653,85 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва № 910/11093/19 від 20.08.2019 позовну заяву Комунального підприємства "Київпастранс" в особі Дарницького трамвайного ремонтно-експлуатаційного депо залишено без руху.

02.09.2019 від Комунального підприємства "Київпастранс" в особі Дарницького трамвайного ремонтно-експлуатаційного депо надішли до суду документи на виконання вимог ухвали суду від 20.08.2019.

Ухвалою суду від 06.09.2019 відкрито провадження у справі № 910/11093/19, постановлено, розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи, надано відповідачу строк у 15 днів з дати отримання ухвали на подання відзиву.

Відповідач, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 01 8 отримав 16.09.2019 ухвалу суду про відкриття провадження у справі № 910/11093/19 від 06.09.2019 , проте не скористався своїм правом, забезпеченим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, відзив у встановлений строк суду не надав. Про наслідки не подання відзиву відповідач був повідомлений ухвалою суду від 06.09.2019 про відкриття провадження у справі № 910/11093/19.

Відповідно до ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що Фізична особа - підприємець Жученко Віталій Віталійович не скористалось наданими процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до положень ст. 165 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Приймаючи до уваги, що відповідачі у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подали до суду відзивів на позов, а відтак не скористалися наданими їх процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

28.12.2012 Головне управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (орендодавець), в особі заступника начальника Шмуляра Олега Васильовича, який діє на підставі Положення про головне управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації), яке затверджене рішенням Київської міської ради від 10 липня 2003 р. № 584/744, Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва, яке затверджене рішенням Київської міської ради від 22 вересня 2001 № 34/6250 та наказу Головного управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради від 26.11.2012 № 555, з однієї сторони, та Фізична особа - підприємець Жученко В.В. ( орендар), в особі Жученка Віталія Віталійовича , який діє на підставі свідоцтва про державну реєстрацію від 13.09.2006 № 517631 Серія В01, з другої сторони, а також Комунальне підприємство «Київпастранс», в особі першого заступника генерального директора КП «Київпастранс» Паланта Олексія Юрійовича, який діє на підставі Довіреності від 03.01.2012 № 06 - 5 / 02, що іменуються разом - сторони, уклали цей договір №1019.

Відповідно до п. 1.1. - 1.2. договору, орендодавець на підставі протоколу засідання конкурсної комісії з питань оренди майна територіальної громади міста Києва Головного управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради від 06.11.2012 № 8 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва; далі - об`єкт оренди, яке знаходиться за адресою: вул. Павла Усенка, 7/9, к. 8, для розміщення суб`єкта господарювання, який здійснює виробничу діяльність непродовольчих товарів. Цей договір визначає взаємовідносини сторін щодо строкового, платного користування орендарем об`єктом оренди.

Відповідно до п. 2.1. - 2.4. договору, об`єктом оренди є нежитлове приміщення, загальною площею 31,50 кв.м на 1 поверсі, згідно з викопіюванням з по поверхового плану, що складає невід`ємну частину цього договору. Вартість об`єкта оренди згідно із затвердженим висновком про вартість майна станом на 31.03.2012 року становить 101800,00 гривень без урахування ПДВ. Опис технічного стану об`єкта оренди на дату передачі його орендареві, його склад зазначаються в акті приймання - передачі об`єкта оренди, що є невід`ємною частиною цього договору. Об`єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі Комунального підприємства «Київпастранс».

Відповідно до п. 3.1. - 3.4. договору, за користування об`єктом оренди орендар сплачує орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі п. 22 Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, затвердженої рішенням Київради від 22.09.2011 року № 34/6250, та за результатам конкурсу на дату підписання договору, відповідно до конкурсної пропозиції переможця конкурсу на право оренди ФОП Жученка В.В. перший місяць оренди становить без ПДВ : 20 грн. 00 коп. з 1 кв. м. орендованої площі, що у цілому складає 630,00 грн. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній місяць, опублікованому у поточному місяці. Розмірі орендної плати може бути змінено на вимогу однієї із сторін у разі зміни Методики розрахунку та порядку використання орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, відповідних цін і тарифів та в інших випадках передбачених законодавством України. Додатково до орендної плати нараховується податок на додану вартість в розмірах та порядку, визначеному законодавством України, який сплачується орендарем разом з орендною платою.

Відповідно до п. 3.6. - 3.9. договору, орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 20 числа наступного місяця. За клопотанням орендаря відповідним рішенням орендодавця на період виконання капітального ремонту чи переобладнання об`єкта оренди орендарю може бути надана пільгова орендна плата, яка не повинна бути менше витрат підприємства на утримання об`єкта оренди. У такому випадку вносяться відповідні зміни до договору оренди. Вартість комунальних послуг, відшкодування сум земельного податку, витрат на утримання при будинкової території, вартість послуг по ремонту і технічному обслуговуванні інженерного обладнання та внутрішньо - будинкових мереж, ремонту будівлі у т.ч.: покрівлі , фасаду, вивіз сміття тощо, не входить до складу орендної плати та сплачується орендарем окремо на підставі договорів, укладених орендарем з організаціями що надають такі послуги на підставі виставлених розрахунків балансоутримувача.

Відповідно до п. 4.1. договору, орендодавець зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту підписання цього договору з додатками передати, а орендар прийняти по акту приймання - передачі об`єкт оренди. Акт приймання - передачі об`єкта оренди підписується відповідним орендодавцем, орендарем та підприємством. У разі відмови орендаря від підписання акта приймання - передачі протягом 20 днів з дати отримання акта від орендодавця договір припиняє свою дію.

Згідно з п. 4.2. договору, орендар зобов`язаний вносити орендні платежі своєчасно і в повному обсязі.

Відповідно до п . 4.7. договору, орендар зобов`язаний на вимогу орендодавця або підприємства проводити звіряння взаєморозрахунків по орендних платежах і оформляти відповідні акти звірки, щорічно брати участи в інвентаризації розрахунків станом на 1 січня.

Відповідно до п. 4.9. договору, орендар зобов`язаний самостійно сплачувати вартість фактично спожитих комунальних послуг постачальникам таких послуг, які надаються за окремим договорами, укладеними орендарем з цими організаціям, за тарифами, які у встановленому законодавством порядку відшкодовують повну вартість х надання, та пропорційну орендованій площі частку витрат на утримання прибудинкової території, на ремонт покрівлі, фасаду, вивіз сміття тощо та послуг по технічному обслуговуванню інженерного обладнання внутрішньо будинкових мереж а також згідно виставлених розрахунків балансоутримувача відшкодовує суму земельного податку. У місячний термін після укладання цього договору орендар повинен надати орендодавцю копії договорів, передбачених цим підпунктом.

Відповідно до п. 4.15. договору, орендар після припинення дії договору оренди зобов`язаний протягом календарних днів передати майно по акту приймання - передачі підприємству. Акт приймання - передачі об`єкта оренди підписується відповідним орендодавцем, орендарем та підприємством. У разі невиконання цього пункту орендар сплачує неустойку у подвійному розмірі орендної плати.

Згідно з п. 5.2. договору, при несплаті орендарем орендної плати протягом 3 місяців з дня закінчення строку платежу орендодавець має право відмовитися від договору та вжити необхідних заходів для примусового виселення орендаря.

Відповідно до п. 5.4. договору, орендар після закінчення строку дії цього договору має переважне право, інших рівних умов, на продовження дії договору за умови належного виконання своїх обов`язків за цим договором.

Відповідно до п. 6.2. договору, за несвоєчасну сплату орендних платежів орендар сплачує на користь підприємства пеню в розмірі 0,5% від розміру несплачених орендних платежів за кожний день прострочення, але не більше розміру, встановленого законодавством України. У випадку примусового стягнення несвоєчасно сплаченої орендної плати у порядку встановленому законодавством України, з орендаря також стягуються у повному обсязі втрати, пов`язані з таким стягненням.

Відповідно до п. 6.10. договору, орендодавець або підприємство має право стягнути з орендаря заборгованість з орендної плати та інші збитки, заподіяні цим невиконанням своїх зобов`язань за цим договором, шляхом звернення стягнення на його кошти та майно в порядку, визначеному законодавством України.

Відповідно до п. 9.1. договору, цей договір є укладеним з моменту підписання його сторонами з 28.12.2012 до 26.12.2015. У разі, якщо законом передбачене нотаріальне посвідчення державна реєстрація, цей договір є укладеним з моменту державної реєстрації.

Відповідно до п. 9.6. - 9.7. договору, на вимогу однієї із сторін договір може бути достроково розірвано за рішенням суду, господарського суду у разі невиконання сторонами своїх зобов`язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договору вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформляються додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до розрахунку орендної плати по нежитловому приміщенню ( додаток № 1 до договору № 1019 від 28.12.2012) за адресою: вул. п. Усенка, 7/9, к. 8 станом на 30.11.2012 складає 630,00 грн.

Відповідно до акту приймання - передачі нерухомого майна ( додаток № 2 до договору № 1019 від 28.12.2012) за адресою вул. П. Усенка, 7/9, к. 8 , від 28.12.2012 орендодавець передав, а орендар прийняв у орендне користування згідно з договором оренди від 28.12.2012 року № 1019 нежитлове приміщення, що перебуває на балансі КП «Київпастранс» Дарницького трамвайного ремонтно - експлуатаційного депо, площею 31,50 кв.м на 1 поверсі, розташованого за адресою: м. Київ, вул.. Павла Усенка, 7/9, к. 8. Акт містить підписи та печатки сторін.

Відповідно до акту приймання - передачі нерухомого майна від 28.02.2019 (додаток № б/н до договору № 1019 від 28.12.2012) за адресою: м. Київ, вул.. Павла Усенка, 7/9, к. 8, орендар передав, а орендодавець та підприємство - балансоутримувач прийняв після орендного користування згідно з договором оренди від 28.12.2012 № 1019 нежитлові приміщення загальною площею 31,5 кв.м., що перебуваються на балансі КП «Київпастранс» та розташовані за адресою: м. Київ, вул.. Павла Усенка, 7/9, к. 8. Акт містить підписи та печатки сторін.

До матеріалів справи позивачем було додано акти надання послуг, що підтверджують обставини щодо використання орендарем об`єкту оренди та вартості користування (орендної плати): № 2926 від 31.12.2018 на суму 1704, 58 грн, № 13 від 31.01.2019 на суму 1718,21 грн., № 226 від 28.02.2019 на суму 1735,39 грн. Вищезазначеними актами підтверджено отримання послуг з оренди приміщення на загальну суму 5158,18 грн за період з грудня 2018 до лютого 2019. Акти містять підписи та печатки сторін.

Також, позивачем додано акти надання послуг, які підтверджують обставини щодо суми земельного податку, який має бути відшкодований орендарем: № 15 від 31.01.2019 на суму 1818,29 грн., № 228 від 28.02.2019 на суму 1818,29 грн. Загальна сума земельного податку, що має бути відшкодований орендарем становить 3636,58 грн. Акти містять підписи та печатки сторін.

У матеріалах справи містять акти надання послуг, якими визначено вартість комунальних платежів, що мають бути відшкодовані орендарем: № 2927 від 31.12.2018 на суму 11332,81 грн., № 14 від 31.01.2019 на суму 9323,09 грн., № 227 від 28.02.2019 на суму 10044,85 грн. Загальна вартість комунальних послуг згідно наданих актів становить 30700,75 грн. Акти містять підписи та печатки сторін.

Позивачем до матеріалів справи додано претензію № 252 від 14.02.2019, в якій позивач просить відповідача погасити наявну в останнього заборгованість в строк до 18.02.2019. Докази направлення в матеріалах справи відсутні. На тексті претензії містить напис "отримав 19.02.2019" та підпис, з яких не вбачається можливим ідентифікувати особу, що отримала претензію.

Сторонами не подано доказів надсилання заяви про припинення договору (№ 1019 від 28.12.2012) або зміну його умов.

Відповідач своїм правом передбаченим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України не скористався, відзив на позовну заяву не надав, доказів в спростування наведених позивачем обставин до суду подано ним не було.

Оскільки акт приймання - передачі нерухомого майна, щодо повернення об`єкта оренди за договором оренди № 1019 від 28.12.2012 було укладено та підписано сторонами 28.02.2019, про що свідчать підписи та печатки сторін, суд вважає що договір № 1019 від 28.12.2012 діяв для сторін в період з 01.12.2018 по 28.02.2019 (період за який позивач просить стягнути заборгованість), а тому вимоги позивача є обґрунтованими. Матеріалами справи підтверджено обставини щодо користування відповідачем орендованим приміщенням до лютого 2019 року включно.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договір № 1019 оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва від 28.12.2012, як належну підставу, у розумінні норм ст.11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором оренди комунального майна.

Відповідно до норм частини 1 та 2 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживча річ).

Згідно з частиною 3 статті 283 Господарського кодексу України об`єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об`єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб`єктам господарювання.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" відносини щодо оренди державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", передача об`єкта оренди орендодавцем орендареві здійснюється у строки і на умовах, визначених у договорі оренди.

Судом встановлено, що 28.12.2012 орендодавець передав у строкове платне користування об`єкт оренди: нежитлове приміщення, площею 31,50 кв.м на 1 поверсі, розташованого за адресою: м. Київ, вул.. Павла Усенка, 7/9, к.8. Копія акту приймання-передачі від 28.12.2012 підписана орендарем, орендодавцем та балансоутримувачем наявна в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно з п. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Частиною 2 статті 762 Цивільного кодексу України встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до пункту 3.1 договору № 1019, розмір орендної плати відповідно до розрахунку орендної плати, що є невід`ємною частиною цього договору, становить 630,00 грн., станом на 30.11.2012 року.

Відповідно до п. 3.2. договору, орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць з урахуванням індексу інфляції за поточний місяць.

Відповідно до п. 3.6. договору № 1019 від 28.12.2012 оренда плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 20 числа наступного місяця.

Відповідно до п. 10 додатку № 1 до договору № 1019 від 28.12.2012 вартість витрат за комунальні послуг сплачується орендарем згідно виставлених рахунків у 3 - денний термін.

До матеріалів справи позивачем було додано акти надання послуг з орендної плати № 2926 віл 31.12.2018 на суму 1704, 58 грн. , № 13 від 31.01.2019 на суму 1718,21 грн., № 226 від 28.02.2019 на суму 1735,39 грн. Всього на суму 5158,18 грн. Акти містять підписи та печатки сторін.

За твердженням позивача, відповідачем було частково сплачено грошові кошти за актом № 2926 віл 31.12.2018 у розмірі 1681,87 грн., таким чином заборгованість відповідача за актом № 2926 з оплати послуг з орендної плати складає 22,71 грн. Грошові кошти з оплати послуг за актами надання послуг № 13 від 31.01.2019 та № 226 від 28.02.2019, за твердженням позивача, відповідачем не сплачені.

Зважаючи на це, позивач стверджує, що заборгованість відповідача за № 13 від 31.01.2019, № 226 від 28.02.2019, № 2926 віл 31.12.2018 станом на дату подання позовної заяви складає 3476,31 грн.

Відповідно до ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Оскільки, відповідач не скористався своїм правом передбаченим ст . 165 Господарського процесуального кодексу, відзив на позову заяву не подав, доказів в спростування наведених позивачем обставин не додав, доказів оплати грошових коштів за даними актами до матеріалів справи не було додано також.

Оскільки акти надання послуг, в яких визначено розмір орендної плати за кожен місяць орендарем та орендодавцем, відповідач був обізнаний щодо розміру його зобов`язань зі сплати орендної плати, проте належних та допустимих доказів оплати своїх зобов`язань суду не надав.

Натомість існування заборгованості визнана позивачем у позовній заяві та підтверджена первинними документами.

Зважаючи на це, суд вважає що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати у розмірі 3476,31 грн. є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також, позивачем додано акти надання послуг, якими визначено розмір податку на землю, що має бути відшкодований орендарем № 15 від 31.01.2019 на суму 1818,29 грн., № 228 від 28.02.2019 на суму 1818,29 грн. Всього на суму 3636,58 грн. Доказів в підтвердження оплати суми податку на землю на суму 3636,58 грн відповідачем не надано.

Оскільки, відповідач не скористався своїм правом передбаченим ст. 165 Господарського процесуального кодексу, відзив на позову заяву не подав, доказів в спростування наведених позивачем обставин не додав, доказів оплати грошових коштів за даними актами до матеріалів справи не було додано також.

Зважаючи на це, суд вважає що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості з відшкодування земельного податку у розмірі 3636,58 грн. є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Матеріалами справи також підтверджено надання комунальних послуг на суму 30700,75 грн, які відповідач згідно умов договору зобов`язаний був відшкодувати, і розмір яких був в тому числі підтверджений відповідачем шляхом підписання відповідних актів.

За твердженням позивача, відповідач частково сплатив грошові кошти за актом № 2927 від 31.12.2018 у розмірі 28,40 грн., зважаючи на це, позивач визначає розмір заборгованості відповідача за актами № 2927 від 31.12.2018, № 14 від 31.01.2019, № 227 від 28.02.2019 у розмірі 30672,35 грн.

Оскільки, відповідач не скористався своїм правом передбаченим ст. 165 Господарського процесуального кодексу, відзив на позову заяву не подав, доказів в спростування наведених позивачем обставин не додав, доказів оплати грошових коштів за даними актами до матеріалів справи не було додано також. .

Зважаючи на це, суд вважає що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості з відшкодування комунальних послуг у розмірі 30672,35 грн. є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справ, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заяві по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, виходячи з наведених вище вимог чинного законодавства та умов договору оренди нерухомого майна, суд дійшов висновку, що строк здійснення оплати відповідачем орендної плати, відшкодування земельного податку та відшкодування вартості спожитих комунальних послуг за договором № 1019 за період з 01.12.2018 року по 28.02.2019 року настав, а тому вимоги позивача визнаються обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, в частині суми основної заборгованості.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З огляду на наведене вище, приймаючи до уваги всі фактичні обставини справи, приписи чинного законодавства України та умови договору оренди, а також враховуючи, що відповідачем порушені істотні умови договору оренди, зокрема щодо сплати орендних платежів, та беручи до уваги те, що відповідачем не спростовано тверджень позивача, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми заборгованості орендної плати, компенсації податку на землю, компенсації вартості спожитих комунальних послуг нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню повністю у сумі 37785.24 грн.

Також позивач просить стягнути з відповідача пеню та 3% річних.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов`язань.

Відповідно до частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 6.2. договору, за несвоєчасну сплату орендних платежів орендар сплачує на користь підприємства пеню в розмірі 0,5% від розміру несплачених орендних платежів за кожний день прострочення, але не більше розміру, встановленого законодавством України. У випадку примусового стягнення несвоєчасно сплаченої орендної плати у порядку встановленому законодавством України, з орендаря також стягуються у повному обсязі втрати, пов`язані з таким стягненням.

Позивач за прострочення строків сплати коштів за договором № 1019 оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва від 28.12.2012, керуючись п. 6.2 договору нарахував на суму заборгованості 37785.24 грн. (заборгованості орендної плати, компенсації податку на землю, компенсації вартості спожитих комунальних послуг) та просить стягнути з відповідача пеню в сумі 3669,05 грн.

Суд зазначає, що відповідно до п. 3.8. договору № 1019 від 28.12.2012, вартість комунальних послуг, відшкодування сум земельного податку, витрат на утримання при будинкової території, вартість послуг по ремонту і технічному обслуговуванні інженерного обладнання та внутрішньо - будинкових мереж, ремонту будівлі у т.ч.: покрівлі , фасаду, вивіз сміття тощо, не входить до складу орендної плати та сплачується орендарем окремо на підставі договорів, укладених орендарем з організаціями що надають такі послуги на підставі виставлених розрахунків балансоутримувача

Отже, приписи укладеного між сторонами договору розмежовують поняття вартість комунальних послуг, компенсації податку на землю та орендної плати. Пунктом 6.2. договору передбачено нарахування пені лише на орендну плату, а тому, з огляду на це, сума пені відповідачем була розрахована хибно, оскільки вона могла бути лише розрахована на заборгованість з орендної плати, а саме, на суму 3476,31 грн.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ст. 1, ст. 3 Закону України « Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Позивачем при здійсненні розрахунку не враховано положення ч. 6 ст. 232 ГК України (шестимісячне обмеження періоду нарахування пені) при визначенні періоду нарахування пені, зокрема по заборгованості з орендної плати за грудень 2018 року, з урахуванням умов договору, якими визначено строк сплати орендної плати і відповідно дати з яких виникає прострочення орендаря (орендна плата за грудень 2018 мала бути сплачена орендарем не пізніше 20.01.2019, а тому відповідач є таким, що прострочив оплату з 21.01.2019, отже пені за вказаним платежем може нараховуватись лише до 21.07.2019, натомість позивач рахує суму пені в тому числі по платежу за грудень 2018 до 16.08.2019).

Відповідно до ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Оскільки, суд обмежений у праві виходу за межі позовних вимог, то перерахунок суми пені здійснюється судом у межах періодів, визначених позивачем з урахуванням положень ч. 6 ст. 232 ГК України, які передбачають шестимісячне обмеження періоду нарахування пені.

Згідно розрахунку суду пеня за період з 21.03.2019 по 16.08.2019 на суму заборгованості з орендної плати складає 496,80 грн. і підлягає стягненню з відповідача у зазначеному розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд перевірив розрахунок 3% річних, здійснений позивачем, за період з 21.03.2019 по 16.08.2019 на загальну суму заборгованості 37785,24 грн., та вважає його вірним. Отже, сума 3% річних, що підлягає стягненню складає 462,74 грн.

Відповідач не скористався своїм правом, передбаченим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, відзив на позовну заяву не надав. Жодних доказів в спростування наведених позивачем обставин, відповідачем не було подано також.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме, в частині стягнення заборгованості з відшкодування комунальних послуг у розмірі 30672,35 грн., заборгованості з орендної плати у розмірі 3476,31 грн., заборгованості зі сплати податку на землю у розмірі 3636, 58 грн., пені нарахованої на заборгованість з орендної плати у розмірі 496,80 грн., та 3% річних нарахованих на загальну суму заборгованості у розмірі 462,74 грн.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні обставини, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 74, 75 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України. Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

На підставі ст. 129 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача пропорційно сумі задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2.Стягнути з Фізичної особи - підприємця Жученка Віталія Віталійовича (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства «Київпастранс» (місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул.. Набережне Шосе, буд. 2, ) заборгованість з відшкодування комунальних послуг у розмірі 30672 ( тридцять тисяч шістсот сімдесят дві) грн.. 35 грн., заборгованості з орендної плати у розмірі 3476 (три тисячі чотириста сімдесят шість ) грн.. 31 коп., заборгованості з податку на землю у розмірі 3636 ( три тисячі шістсот тридцять шість) грн.. 58 коп., пені у розмірі 496 ( чотириста дев`яносто шість) грн.. 80 коп., 3% річних у розмірі 462 ( чотириста шістдесят дві) грн.. 74 коп. та судовий збір у розмірі 1704 (одна тисяча сімсот чотири) грн.. 97 коп.

3. В частині стягнення пені з Фізичної особи - підприємця Жученко Віталія Віталійовича (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства «Київпастранс» (місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул.. Набережне Шосе, буд. 2, ) у розмірі 4909,07 грн. - відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили, видати наказ.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Усатенко І.В.