ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"04" листопада 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2626/19

Господарський суд Одеської області у складі:

судді С.В. Літвінова

при секретарі Т.О. Липі

розглянувши у судовому засіданні справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "РАЙДО ТРАНС ЛОГІСТІК"; (вул.Мельницька,4,3-й поверх,Одеса,Одеська область,65005)

до відповідача: Акціонерне товариство "Українська залізниця" (вул.Тверська,5,Мсп 680,Південна Частина Києва, Київ,03680) в особі, якою є Регіональна філія "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Пантелеймонівська, 19, Одеса, 65012);

про відшкодування збитків 64107,99 грн.;

за участю представників:

від позивача - Радєв М.Г., довіреність

від відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "РАЙДО ТРАНС ЛОГІСТІК" звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", в якому просить господарський суд: про відшкодування збитків 64107,99 грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем договору про надання послуг № 07661/ЦТЛ-2018 від 08.02.2018р.

Ухвалою суду від 09.09.2019р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач надав відзив на позов від 04.03.2019р. за вх. №ГСОО 4266/19, згідно якого позовні вимоги не визнає .

Позивач надав відповідь на відзив на позов згідно яких просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

Між TOB «АТ Каргілл» (далі - Клієнт) та ТОВ «Райдо Транс Логістік» (далі - Експедитор) було укладено договір транспортного експедирування Ш 07/1607 від 16.07.2018 року (далі - Договір експедирування).

Відповідно до п. 1.1. Договору експедирування Експедитор зобов`язаний за оплату, від свого імені чи від імені клієнта і за кошти Клієнта виконати і/або організувати виконання визначених Договором послуг, пов`язаних з перевезенням Вантажу*

Згідно з п. 1.5. Договору експедирування право власності на вантаж від Клієнта Експедитору не переходить.

На виконання умов вказаного договору, 25.08.2018 року ТОВ «Райдо Транс Логістік» організувало виконання послуг, що пов`язані з перевезенням вантажу, власником якого є ТОВ «АТ Каргілл», залізничним транспортом.

Для здійснення перевезення вантажу 08.02.2018 року між публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» (далі - Перевізник) та товариством з обмеженою відповідальністю «РАЙДО ТРАНС ЛОГІСТІК» (далі - Замовник) укладено договір № 07661/ЦТЛ- 2018 про надання послуг (далі - Договір).

Відповідно до п. 1Л. Договору предметом цього Договору є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах Перевізника, вагонах залізниць інших держав та /або вагонах Замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

У відповідності до п. 1.3. Договору надання послуг за цим Договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами.

Так, на виконання умов договору, 25.08.2018 року Перевізник (Відповідач) прийняв від Замовника - ТОВ «Райдо Транс Логістік» (відправник код 8164) пшеницю для здійснення перевезення. Вантажоодержувачем вказано TOB «ТІС» для ТОВ «М.В.КАРГО» (код одержувача 3511), станція та залізниця відправлення - Ємилівка, станція та залізниця призначення - Чорноморська (експ. для ТІС), платник - ТОВ «Каргілл», власник вантажу - TOB «АТ Каргілл», загальна кількість вагонів 6 шт. (номера вагонів згідно відомості № 95654208, № 53200010, № 95339529, № 95388179, № 59598904, № 58564543), маса вантажу загальна - 383300, про що було складено накладну № 41776113 від 25.08.2018 року.

Згідно накладної № 41776113 від 25.08.2018 року, а саме інформації, що зазначена у відомості вагонів до накладної, на станції відправлення вагони були опломбовані та зважені, нижче наводимо перелік вагонів, запірно-пломбувальних пристроїв (далі - ЗПП) та масу вантажу до кожного вагону:

вагон № 95654208 - пломба (ЗПП) Б286651, Б286673, Б286653, Б286658, Б286661, Б286674, Б286641; маса вантажу - 59300;

вагон № 53200010 - пломба (ЗПП) Б286700, Б286645, Б286634, Б286633, Б286699, Б286626, Б286637; маса вантажу - 64700;

вагон № 95339529 - пломба (ЗПП) Б286611, Б286621, Б286616, Б286617, Б286627, Б286635, Б286615; маса вантажу - 64800;

вагон № 95388179 - пломба (ЗПП) Б286697, Б286694, Б286693, Б286692, Б286684, Б286683, Б286685; маса вантажу - 64600;

вагон № 59598904 - пломба (ЗПП) Б286609, Б286628, Б286688, Б286689, Б286695, Б286690, Б286610; маса вантажу - 65000;

вагон № 58564543 - пломба (ЗПП) Б286682, Б286605, Б286601, Б286606, Б286614, Б286681, Б286686; маса вантажу - 64900.

На станції відправлення вантаж був прийнятий до перевезення без зауважень. Іншого в накладній не зазначено.

Під час перевезення вантажу, на станції Чорноморська Одеської залізниці виявлено нестачу вантажу у розмірі 11650 кг та виявлено, що на вагоні № 53200010 на третьому нижньому розвантажувальному люку по ходу потягу на ЗПП відсутній номер.

У комерційному акті № 401100/110 від 04.09.2018 року вказано, що по прибуттю потягу було виявлено не читабельне ЗПУ, за заявкою вантажоотримувача проводилось переважування вагону № 53200010, який прибув по відправці № 41776113. За документом значиться вантаж: пшениця, насип, вага брутто не зазначена, тара- 21150 кг, нетто - 64700 кг.

Як зазначено у розділі Д комерційного акту № 401100/110 від 04.09.2018 року: третій ЗПУ по ходу потягу був затертий номер. При відкриванні завантажувальних люків було виявлено від 2- го до 4-го завантажувальних люків по ходу потягу рівномірний нахил вантажу до торцевої стінки висота вільного простору біля торцевої стінки становить 2500 мм. Вагон технічно справний. При комісійному переважуванні вагону на справних вагонних електромеханічних вагах вантажоотримувача тип 5001ВВ-100Э/2СД заводський № 17, що пройшли держперевірку 08.08.2018 року, виявилось - вага брутто 74300 кг, тара 21250 кг, вага нетто 53050 кг, що менше ваги вказаної в перевізному документі на 11650 кг.

Таким чином, на станції призначення було виявлено відсутність пломби на 3-му нижньому розвантажувальному люді у вагоні № 53200010, яка була опломбована Позивачем та належала Позивачу. А понаднормова нестача вантажу, у вказаному вагоні, становить 11650 кг.

Враховуючи викладене, через неналежне виконання Відповідачем прийнятих на себе зобов`язань щодо збереження ввіреного йому вантажу, призвело до нестачі вказаного вантажу, що стало підставою нарахування збитків, завданих нестачею вантажу у розмірі 64107,99 грн. та звернення до суду з відповідною позовною заявою.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Укладання договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (частина 3 статті 909 ЦК України).

За приписами ч. 1 ст, 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

За змістом ч. 2 ст, 307 Господарського кодексу України договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Згідно з п/п. 8 ст. 6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 1998 року № 457 (далі - Статут), накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Статтею 2 Статуту визначено обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

За приписами п. 1.1. Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644, на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. У разі пред`явлення до перевезення вантажу груповою відправкою або маршрутом відправник додає до накладної відомість вагонів (додаток 2 до цих Правил) або відомість вагонів і контейнерів, що перевозяться маршрутом (групою) за накладною (додаток 4 до Правил перевезення вантажів в універсальних контейнерах, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001 N 542, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 10.09.2001 за N 798/5989). Накладна згідно з цими Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП)). Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги. Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Відповідно до п. 5.1. розділу 5 Правил оформлення перевізних документів за наявності в договорі між залізницею і вантажоодержувачем положень про електронний обмін документами на вантаж, що прибув за електронною накладною (із накладенням ЕЦП), одержувачу надається накладна в електронному вигляді у порядку, визначеному договором.

Розділом 8 Договору № 07661/ЦТЛ-2018 від 08.02.2018 року передбачено організацію електронного документообігу між Перевізником та Замовником.

У відповідності до п. 8.1. Договору № 07661/ЦТЛ-2018 від 08.02.2018 року сторони домовились про використання електронного документообігу.

Згідно з п/п. 8.2.1. п. 8.2. Договору № 07661/ЦТЛ-2018 від 08.02.2018 року електронний документообіг між Перевізником та Замовником передбачає оформлення документів з накладанням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП), зокрема, накладної та супроводжувальних документів при перевезенні у внутрішньому сполученні.

Підпунктами 8.5.1., 8.5.4., 8.5.5., 8.5.6. Договору № 07661/ЦТЛ-2018 від 08.02.2018 року передбачено:

- замовник формує електронний перевізний документ (далі - ЕПД) та передає їх Перевізнику через АС Клієнт - УЗ не пізніше часу пред`явлення вантажу для приймально- здавальних операцій відповідно до режиму роботи товарної контори станції;

- підтвердження приймання вантажу до перевезення за ЕПД проводиться шляхом проставляння в ЕПД дати прийняття вантажу до перевезення та накладання ЕЦП. На вимогу Замовника Перевізник засвідчує дату прийняття вантажу до перевезення шляхом проставляння календарного штемпелю в роздрукованій копії ЕПД. Друк паперової копії ЕПД накладної виконується Замовником або на його вимогу Перевізником;

- оформлений ЕПД із наявним ЕЦП (що є підтвердженням прийняття вантажу до перевезення), передається Замовнику за допомогою інформаційних систем;

- видача вантажу, перевезення якого здійснювалось за електронною накладною, проводиться за електронною накладною на вимогу Замовника Перевізник може проводити видачу вантажу за паперовою копією електронної накладної.

Відповідно до п. 8,8. Договору у разі судового розгляду справи, чи виникненні претензійної практики, використовується візуальне відображення електронних документів на папері.

Згідно з ч. 1,2 ст. 23 Статуту відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.

У відповідності до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про залізничний транспорт» підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Наведена норма кореспондується зі ст. 110 Статуту відповідно до якої передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Згідно накладної № 41776113 від 25.08.2018 року Відповідач прийняв у Позивача (Вантажовідправник) вантаж для перевезення та взяв на себе зобов`язання доставити ввірений вантаж на станцію призначення.

Зважаючи на те, що вагони, зазначені у вказаній накладній, прийняті до перевезення залізницею без зауважень до вантажовідправника, то відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі вантажоодержувачу покладається на залізницю, у відповідності до норм ст.110 Статуту.

За приписами ч.ч. 4, 5 ст. 22 Закону України «Про залізничний транспорт» перевізники

зобов`язані забезпечувати: своєчасне якісне перевезення пасажирів, вантажів, багажу, вантажобагажу та пошти.

Відшкодування збитків користувачам послуг залізничного транспорту загального користування у разі порушення договірних зобов`язань здійснюється в порядку, що встановлюється Статутом залізниць України і контролюється центральним органом виконавчої влади в галузі транспорту.

Частиною 2 ст. 23 Закону України «Про залізничний транспорт» передбачено, що за

незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу,

багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин. Аналогічний припис міститься ст. 113 Статуту та ч. 2 ст. 924 Цивільного кодексу України.

Згідно з ст. 52 Статуту на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу,

кількість місць і стан вантажу у разі:

прибуття вантажу у пошкодженому вагоні (контейнері), а також у вагоні (контейнері) з

пошкодженими пломбами відправника або пломбами попутних станцій;

прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами;

прибуття швидкопсувного вантажу з порушенням граничного терміну його перевезення або/з порушенням температурного режиму перевезення в рефрижераторних вагонах (контейнерах);

прибуття вантажу, який був завантажений залізницею;

видачі з місць загального користування вантажів, вивантажених залізницею;

прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою одержувача у розмірах, передбачених Правилами.

Відповідно до ч, 1, 3 ст. 314 Господарського кодексу України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає у разі втрати або нестачі вантажу в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Згідно з ст. 26 Закону України «Про залізничний транспорт» обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами. Вимоги вантажовідправників, вантажоодержувачів, пасажирів до перевізників щодо порушених прав і законних інтересів розглядаються в претензійному чи позовному порядку. Порядок і терміни складання актів, пред`явлення і розгляду претензій та позовів визначаються Статутом залізниць України відповідно до чинного законодавства України.

У відповідності до ст. 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин, зокрема, невідповідності маси вантажу, з даними, зазначеними у транспортних документах

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами. Правила складання актів затверджені наказом Міністерства транспорту України № 224 від 28.05.2002 року, за п. 4 яких, комерційні акти на місцях загального користування складаються у день вивантаження або в день видачі вантажу одержувачу.

На виконання вимог Статуту залізниць України було складено комерційний акт № 401100/110 від 04.09.2018 року, який за формою та змістом відповідає вимогам Правил складання актів. У даному акті засвідчена невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником у накладній № 41776113 для вагону № 53200010. Дані акти підписані посадовими особами згідно вимог Правила складання актів. Своїми підписами посадові особи підтвердили викладені в акті обставини.

Згідно з ст. 22 Статуту за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Статтею 129 Статуту передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

У відповідності до ст. 110 Статуту залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

За цих обставин, під час перевезення вантажу зі станції відправлення на станцію призначення Відповідач не виконав свої зобов`язання зі збереження вантажу, що призвело до нестачі вантажу у кількості 11650 кг. Отже, відповідальність за завдані збитки та за нестачу вантажу несе Відповідач у відповідності до норм чинного законодавства України та договору № 07661/ЦТЛ-2018 про надання послуг.

Щодо розрахунку суми збитків суд зазначає наступне

За приписами ст. 114 Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме: за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі.

Відповідно до ст. 115 Статуту вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

У відповідності до ч. 2 ст. 114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно з п. 27 Правил видачі вантажів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.02.2000 року вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 0,5% маси всіх інших вантажів. Норми недостачі або надлишку маси вантажів розраховуються від маси нетто - для вантажів, які перевозяться без тари й упаковки.

Розраховуємо норму природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто ваги у вагоні № 53200010 за накладною № 41776113 від 25.08.2018 року.

Отже, згідно Правил при перевезенні пшениці допустимою нормою природної втрати та граничного розходження становить в розмірі 0,5% від маси нетто вантажу (далі - Норма недостачі).

Маса нетто вантажу (зазначена у накладній № 41776113 від 25.08.2018 року.) становить 64700 кг.

Розрахунок норми недостачі 64700 кг * 0,5% = 323,5 кг.

Таким чином, норма недостачі пшениці для вагону № 53200010 за накладною № 41776113 від 25.08.2018 року становить 323,5 кг.

Стаття 623 ЦК України передбачає, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підтвердження вартості пшениці, власником вантажу надано договір поставки № CVP14152 від 31.07.2018 року, укладеного між ТОВ «АТ КАРГІЛ» та ТОВ «АГРОПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ АВРОРА».

Відповідно до п. 1.1. договору поставки ТОВ «Агропромислова компанія Аврора» зобов`язується поставити і передати у власність, а TOB «АТ Каргілл» прийняти та оплатити пшеницю 4, 5, 6 класів (за вибором TOB «АТ Каргілл») урожаю 2018 року українського походження, надалі пойменований «товар», на умовах EXW «Франко завод - зерновий склад Постачальника» на зерновому складі Емілівське КХП, місцезнаходження Кіровоградська область, згідно Інкотермс 2010 в частині, що не суперечить умовам цього Договору. Код товару згідно УКТ ЗЕД1001.

Згідно з п. 3.1. договору поставки № CVP14152 від 31.07.2018 року вартість пшениці за 1 тонну становить 5660,00 грн., з урахуванням ПДВ 943,33 гривень. Допускається арифметична розбіжність в ціні Товару згідно п. 3.3. Договору.

Крім того, Позивач на підтвердження вартості пшениці надав довідку підприємства № 40/0508 від 05.08,2019 року, яка була видана на підставі довідки TOB «АТ Каргілл».

Таким чином, власником вантажу, який був перевезений згідно накладної № 41776113 від 25.08.2018року є TOB «АТ Каргілл». А вартість вантажу відповідає ціні договору поставки за яку було придбано вантаж ТОВ «АТ Каргілл» та становить 5660,00 грн. за тону вантажу з урахуванням ПДВ.

Розрахунок загального розміру збитків втраченого товару з вини перевізника.

Маса понаднормової нестачі становить -11326,5 кг.

Вартість пшениці за 1 тонну становить - 5660,00 грн,, з урахуванням ПДВ.

Розраховуємо розмір збитків: 11326,5 кг * 5660,00 грн. = 64107,99 грн,, з урахуванням ПДВ.

Враховуючи викладене, загальний розмір збитків, спричинений недостачею вантажу, за збереження якого під час перевезення відповідальність покладена на Перевізника, складає 64107,99 грн., з урахуванням ПДВ.

Заперечення відповідача викладені у відзиві на позов судом да уваги не приймаються з огляду на наступне.

Згідно п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення (ст. 7, 9. 13. 22. 24. 37. 39 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644 (далі - Правила приймання вантажів), загальна маса вантажу визначається відправником зважуванням або розрахунковим способом. Усі засоби вимірювальної техніки, які використовуються для визначення маси вантажів, мають бути повірені відповідно до вимог чинного законодавства. Засоби ваговимірювальної техніки повинні бути взяті на облік залізницею відповідати вимогам Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 31.07.2012 року № 442. зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 11.10.2012 року за № 1716/22028. та інших нормативно-правових актів.

Навантаження вагону здійснювалось на елеваторі ТОВ «Ємилівське ХГІГІ». Зважування вагону відбувалось на засобі ваговимірювальної техніки елеватора, який повірений відповідно до вимог чинного законодавства. На підтвердження справності ЗВВТ представником Позивача направлено адвокатський запит про надання документів необхідних для підтвердження справності ЗВВТ.

Елеватором 25.08.2018 року у вагон № 53200010 було завантажено вантаж масою нетто 64700 кг.

На підставі залізничної накладної № 41776113 від 25.08.2018 року, а саме інформації, що зазначена у відомості вагонів до накладної, на станції відправлення вагон № 53200010 було опломбовано (ЗПП) Б286700, Б286645, Б286634, Б286633, Б286699, Б286626, Б286637. Вантажовідправник ТОВ «Райдо Транс Логістік» відвантажено насипом пшеницю - 64700 кг.

Відповідно до ст. 37 Статуту залізниць України маса вантажів визначається відправником.

Вага вантажу у вказаному вагоні була визначена вантажовідправником на підставі наданої інформації від елеватору із дотриманням вимог Статуту залізниць України.

На станції відправлення від відповідача не надходило будь-яких зауважень щодо маси вантажу з боку перевізника при прийнятті вантажу до перевезення та укладанні договору перевезення.

Крім того, Відповідачем не надано доказів, підтверджуючих факт недовантаження вантажу за спірними накладними або невірне зазначення у накладній маси вантажу.

У відповідності до вимог ч. З ст. 32 Статуту залізниць України відправник зобов`язаний підготувати вантаж до перевезення з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням Технічних умов.

Згідно з п. 4 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України «Про затвердження окремих розділів Правил перевезення вантажів» від 21 листопада 2000 року № 644, відправник зобов`язаний підготувати вантаж до навантаження відповідно до вимог, які забезпечували б збереження його на всьому шляху перевезення та екологічну безпеку і захист навколишнього природного середовища згідно з законодавством. Дрібні місця штучних вантажів відправник повинен об`єднати в більші.

Положеннями п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення визначено, що договір про перевезення вантажу вважається укладеним з моменту проставлення календарного штемпеля станції відправлення в оформленій паперовій накладній або з моменту накладення електронного цифрового підпису працівником залізниці в електронній накладній. Факт приймання вантажу до перевезення, завантаженого у вагон (контейнер) відправником, підтверджується підписанням Пам`ятки про подавання/забирання вагонів, видачу/приймання контейнерів працівниками відправника і залізниці. Вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП). без перевірки вантажу. Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Відповідно до ч.1 ст. 110 Статуту залізниць України, залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Відповідно до п. 11 Правил видачі вантажів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644, при передаванні завантажених вагонів і контейнерів сторони зобов`язані зовнішнім оглядом пересвідчитись у справності кузова вагона (контейнера), наявності та цілісності пломб, запірно-пломбувальних пристроїв (ЗПП), відповідності відтиску на них даним, зазначеним у перевізних документах.

За змістом ч. 2 ст. 308. ч.3 ст. 310 Господарського кодексу України відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення та припиняється з моменту його видачі одержувачу в пункті призначення.

Згідно з ст. 314 Господарського кодексу України, що кореспондується з ч.2 ст. 924 Цивільного кодексу України, ч.1 ст. 127 Статуту залізниць України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, у разі втрати або нестачі вантажу перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Зазначені норми передбачають обов`язок доводити наявність обставин, що звільняють перевізника від відповідальності за не збереженості вантажу, лежить саме на перевізнику.

Отже, відповідальність перевізника побудована за принципом вини і діє. як правило, презумпція вини зобов`язаної сторони.

Згідно зі ст. 111 Статуту залізниць України, залізниця звільняється від відповідальності за втрату, нестачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли вантаж, зокрема, надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) і непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами.

Як було зазначено у позовній заяві, нестачу вантажу, відповідно до вимог ст. 129 Статуту залізниць України підтверджено комерційним актом № 401100/110 від 04.09.2018 року. У комерційному акті вказано, що по прибуттю потягу було виявлено не читабельне ЗПУ, за заявкою вантажоотримувача проводилось переважування вагону № 53200010, який прибув по відправці № 41776113. За документом значиться вантаж: пшениця, насип, вага брутто не зазначена, тара - 21150 кг, нетто - 64700 кг.

Як зазначено у розділі Д комерційного акту № 401100/110 від 04.09.2018 року: третій ЗПУ по ходу потягу був затертий номер. При відкриванні завантажувальних люків було виявлено від 2- го до 4-го завантажувальних люків по ходу потягу рівномірний нахил вантажу до торцевої стінки висота вільного простору біля торцевої стінки становить 2500 мм. Вагон технічно справний. При комісійному переважуванні вагону на справних вагонних електромеханічних вагах вантажоотримувача тип 5001ВВ-100Э/2СД заводський № 17, що пройшли держперевірку

08.08.2018 року, виявилось - вага брутто 74300 кг, тара 21250 кг, вага нетто 53050 кг. що менше ваги вказаної в перевізному документі на 1 1650 кг.

Таким чином, відсутність (заміна) ЗПУ, яка зазначена у накладній, внаслідок якої виникла нестача вантажу, а наявність поглиблення у розвантажувальному люці вагону, не передбаченої технічною конструкцією вагону, підтверджена під час складання комерційного акту № 401100/110 від 04.09.2018 року.

Також, враховуючи те, що згідно залізничної накладної № 41776113 від 25.08.2018 року у вагоні № 53200010 залізницею прийнято до перевезення 64 700 кг вантажу, а на станції призначення видано на 11650 кг вантажу менше, ніж було до перевезення, нестача вантажу виникла під час його перевезення, а відтак відповідальність за нестачу вантажу покладається на залізницю, як перевізника.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "РАЙДО ТРАНС ЛОГІСТІК" є обґрунтовані, підтверджуються належними та допустимими докази, в зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 86, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовну заяву задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства „Українська залізниця" в особі регіональної філії „ Одеська залізниця" Акціонерного товариства „Українська залізниця" (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19; ) на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "РАЙДО ТРАНС ЛОГІСТІК" (вул.Мельницька,4,3-й поверх,Одеса,Одеська область,65005, ) 64107,99 грн. (шістдесят чотири тисячі сто сім гривень 99 коп.) - збитки завдані нестачею вантажу та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одну) грн. 00 коп.

Повне рішення складено 11 листопада 2019 р.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Літвінов