ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2019 р. Справа №914/650/19

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів:

головуючий-суддя Желік М.Б.

судді Галушко Н.А.

Орищин Г.В.

секретар судового засідання Гунька О.П.

розглянувши апеляційну скаргу Львівської міської ради б/н від 17.09.2019 (вх. №01-05/3436/19 від 18.09.2019)

на рішення Господарського суду Львівської області від 13.08.2019 (суддя Петрашко М.М., повний текст рішення складено 23.08.2019)

у справі № 914/650/19

за позовом Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго»

до відповідача Львівської міської ради

про часткове скасування ухвали Львівської міської ради та визнання договору укладеним

за участю представників сторін:

від Львівської міської ради: Поліщук О.С. - представник

від Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго»: Гречушкін Є.В. - представник

Учасникам процесу роз`яснено їх права та обов`язки, передбачені ст.ст. 35, 42, 46, Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснюється технічними засобами.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 13.08.2019 у справі №914/650/19 позов задоволено. Скасовано п.2.1.1. ухвали Львівської міської ради «Про затвердження ПАТ «ДТЕК Західенерго» проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки на вул. Козельницькій, 5 від 20.09.2018 №4014 в частині річної орендної плати за землю у розмірі 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Визнано укладеним договір оренди земельної ділянки площею 0,2628 га кадастровий №, яка знаходиться у м. Львові по вул. Козельницька, 5, відповідно до ухвали Львівської міської ради "Про затвердження ПАТ «ДТЕК Західенерго» проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки на вул. Козельницька, 5» від 20.09.2018р. №4014, між Акціонерним товариством «ДТЕК Західенерго» та Львівською міською радою з врахуванням протоколу розбіжностей до Договору, в редакції що викладена в прохальній частині позовної заяви.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду Львівської області у даній справі скаржник звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій просить скасувати дане рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.09.2019 справу №914/650/19 передано до розгляду колегії суддів у наступному складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії - Орищин Г.В., Галушко Н.А.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 23.09.2019 поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження та призначено розгляд справи на 16.10.2019.

08.10.2019 на адресу суду від представника Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» поступив відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить суд в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення Господарського суду Львівської області від 13.08.2019 в справі №914/650/19 залишити без змін.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 16.10.2019 відкладено розгляд справи на 30.10.2019. Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 30.10.2019 відкладено розгляд справи на 06.11.2019.

В судовому засіданні 06.11.2019 представник скаржника вимоги апеляційної скарги підтримала у повному обсязі, оскаржуване рішення просила скасувати та прийняти нове, яким у позові відмовити повністю.

Представник позивача проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечив, просив оскаржуване рішення залишити без змін.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги обґрунтовані та підлягають задоволенню, а відтак оскаржувану ухвалу слід скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю, з огляду на наступне.

Акціонерне товариство «ДТЕК Західенерго» звернулось до господарського суду із позовом до відповідача Львівської міської ради про часткове скасування ухвали Львівської міської ради та визнання договору укладеним. Зокрема позивач у позовній заяві просить:

- скасувати п.2.1.1. ухвали Львівської міської ради «Про затвердження ПАТ «ДТЕК Західенерго» проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки на вул. Козельницькій, 5» від 20.09.2018 № 4014 в частині річної орендної плати за землю у розмірі 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

- визнати укладеним (з дня набрання чинності рішенням суду) договір оренди земельної ділянки площею 0,2628 га кадастровий №:01:009:0055, яка знаходиться у м.Львові по вул.Козельницька, 5 відповідно до ухвали Львівської міської ради "Про затвердження ПАТ "ДТЕК Західенерго" проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки на вул.Козельницькій, 5" від 20.09.2018 року № 4014 між Акціонерним товариством "ДТЕК Західенерго" та Львівською міською радою з врахуванням протоколу розбіжностей до Договору в редакції, що викладена в прохальній частині позовної заяви.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ухвалою Львівської міської ради №4014 від 20.09.2018 прийнято рішення про затвердження ПАТ «ДТЕК Західенерго» проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки в оренду, а також зобов`язано позивача укласти договір оренди землі, встановивши орендну плату за землю у розмірі 12 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Позивач звернувся до Львівської міської ради з проханням переглянути розмір орендної плати, а саме просив поставити на розгляд сесії Львівської міської ради питання про внесення змін до ухвали Львівської міської ради від 20.09.2018 №4014 в частині ставки оренди, встановивши її в розмірі 4 відсотки від нормативної грошової оцінки землі, а не 12 відсотків, однак це звернення не було розглянуте. Позивач в порядку статті 181 Господарського кодексу України підписав наданий Львівською міською радою договір оренди з протоколом розбіжностей, в якому розмір оренди визначений з розрахунку ставки оренди 3% від нормативної грошової оцінки землі в рік, що відповідає базовим засадам надання в оренду землі під виробничими приміщеннями у м. Львові, де Кф земельної ділянки за даними ДЗК становить 0,65, та надіслав його до відповідача для розгляду та підписання, проте міська рада договір оренди землі з протоколом розбіжностей не підписала. Позивач стверджує, що Львівська міська рада, повинна була розглянути звернення АТ «ДТЕК Західенерго» від 25.10.2018 №82/1049 на пленарному засіданні міської ради, взяти до уваги дані державного земельного кадастру щодо земельної ділянки, врахувати, що ухвала Львівської міської ради від 25.05.2017 №1995 (Порядок) не дає можливості застосовувати ставки в діапазоні від 3 до 12 відсотків, оскільки коефіцієнт цієї ділянки, що характеризує її функціональне використання становить 0,65, а такого в п.п.7.6. - 7.16 ухвали від 25.05.2017р №1995 не передбачено, тому має бути застосовано ставку оренди в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Таким чином, посилаючись на вказані обставини, позивач вважає, що в даному випадку має бути застосовано ставку оренди в розмірі 3 відсотки від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а застосування Львівською міською радою ставки 12 відсотків від нормативної грошової оцінки землі та відхилення нею протоколу розбіжностей позивача не містить під собою правових підстав.

Львівська міська рада заперечуючи позовні вимоги зазначає про те, що договір оренди землі не є господарським договором, який відповідає умовам, передбаченим у статті 187 Господарського кодексу України, оскільки власник земельної ділянки - Львівська міська рада не зобов`язана надавати земельну ділянку в оренду, якщо не досягнуто згоди по усіх істотних умовах, це є правом, а не обов`язком власника земельної ділянки. Як зазначає відповідач, договір оренди землі, укладається на підставі рішення органу місцевого самоврядування. Згідно з ухвалою Львівської міської ради від 20.09.2018р. №4014 «Про затвердження ПАТ «ДТЕК Західенерго» проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки на вул. Козельницькій, 5» колегіальний орган - Львівська міська рада, на підставі виключних повноважень, наданих їй законодавством, затвердила встановлення річної орендної плати за землю у розмірі 12 відсотків від нормативної грошової оцінки, а встановлення чи зміна істотних умов договору, які визначені рішенням органу місцевого самоврядування на стадії підписання договору оренди без внесення змін до ухвали порушує чинне законодавство України.

Оскаржуваним рішенням позовні вимоги задоволено повністю. При винесенні рішення місцевий господарський суд керувався тим, що відповідачем не було дотримано положень Господарського кодексу України, якими врегульовано порядок вирішення переддоговірного спору, відповідач не обґрунтував законність рішення про встановлення позивачу річної орендної плати за землю у розмірі 12 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, при тому, що рішення про передачу відповідачу в оренду землі було прийнято, діями відповідача було порушено законні права та інтереси позивача, а відтак позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що визнання за рішенням суду укладеним договору оренди землі по вул. Козельницька не відповідає вимогам ст. 187 Господарського кодексу України, оскільки цією статтею передбачено укладення господарських договорів за рішенням суду - спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та у інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов`язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору. Як зазначає скаржник, договір оренди землі не є господарським договором, який відповідає умовам, передбаченим у ст. 187 ГК України. Власник земельної ділянки Львівська міська рада не зобов`язана надавати земельну ділянку в оренду, якщо не досягнено згоди по усіх істотних умовах, це право, а не обов`язок власника земельної ділянки. Договір оренди землі, укладається на підставі рішення органу місцевого самоврядування. Згідно з ухвалою Львівської міської ради від 20.09.2018 №4014 «Про затвердження ПАТ «ДТЕК Західенерго» проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки на вул. Козельницькій, 5, колегіальний орган Львівська міська рада на підставі виключних повноважень, наданих їй законодавством, затвердила встановлення річної орендної плати за землю у розмірі 12 відсотків від нормативної грошової оцінки. Встановлення чи зміна істотних умов договору оренди без внесення змін до ухвали порушує чинне законодавство України. Договір оренди земельної ділянки є типовим, затвердженим КМУ, Типова форма договору оренди не передбачає внесення змін чи укладення протоколу розбіжностей. Також рішення суду порушує норму ст. 20 Цивільного кодексу України та ст. 16 Господарського договору України оскільки за наявності обставин ухилення орендодавця від укладення спірного договору суд мав би зобов`язати сторону укласти договір, а не вважати його укладеним, оскільки такий спосіб захисту цивільних прав вказаними статтями не передбачений. Також апелянт звертає увагу суду, що п. 26 проекту договору, який укладено згідно з оскаржуваним рішенням суду не відповідає Типовому договору оренди землі, а також проекту договору оренди землі, який був скерований на підпис Львівській міській раді.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач спростовує аргументи відповідача та обґрунтовує, що договір оренди землі є обов`язковим в силу закону, тому підпадає під ст. 187 ГК, а оскільки є господарським договором, сторони вправі узгоджувати будь-які умови на свій розсуд. Зазначає, що договір оренди землі є типовим, але його положення можуть бути конкретизовані сторонами, при цьому позивач посилається на висновки Верховного суду, викладені у постановах від 12.04.2012 у справі №19/074-11, від 10.05.2018 у справі №908/1760/17, від 30.05.2018 у справі №908/1757/17, від 13.06.2018 у справі №908/1758/17. Щодо невідповідності п.26 проекту договору, який укладено згідно з рішенням суду типовому договору оренди землі, а також проекту договору оренди землі, який протоколом розбіжностей був скерований на підпис Львівській міській раді, позивач зазначає, що п. 26 типового договору оренди передбачає конкретизацію обставин щодо існування обмежень (обтяжень) та інших прав третіх осіб щодо орендованої земельної ділянки шляхом закреслення слів «встановлено (не встановлено)» відповідно до конкретних обставин, Львівська міська рада при здійсненні підготовки договору оренди сама внесла в п. 26 інформацію щодо існуючих обмежень.

Матеріалами справи підтверджено наступні фактичні обставини справи.

Ухвалою Львівської міської ради №4014 від 20.09.2018 прийнято рішення затвердити ПАТ «ДТЕК Західенерго» проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надати земельну ділянку площею 0,2628 га (кадастровий номер :01:0009:0055) на вул. Козельницькій, 5, в оренду терміном на 10 років для експлуатації та обслуговування виробничих будівель за рахунок земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення та зобов`язано ПАТ «ДТЕК Західенерго» у тримісячний строк укласти з Львівською міською радою договір оренди землі, встановивши орендну плату за землю у розмірі 12 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (п.2.1.1 ухвали) та зареєструвати його відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також укласти договір про відшкодування недоотриманих коштів за користування земельною ділянкою. (а/с 25, том 1).

Листом від 25.10.2018 № 82/1049, позивач звернувся до Львівської міської ради з проханням переглянути розмір орендної плати, а саме просив поставити на розгляд сесії Львівської міської ради питання про внесення змін до ухвали Львівської міської ради від 20.09.2018 №4014 в частині ставки оренди, встановивши її в розмірі 4 відсотки від нормативної грошової оцінки землі, а не 12 відсотків, як це визначено вказаною ухвалою міської ради (а/с 26, том 1).

У вказаному листі позивач зазначив, що в АТ «ДТЕК Західенерго» за вказаною ділянкою розташовані будівлі, раніше ліквідованого виробничого підрозділу - Львівенергоспецремонт, які протягом кількох останніх років не використовуються у виробничій діяльності і заплановані до відчуження, зокрема відсутній персонал, відключено тепло-електро-водопостачання. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки виготовлявся з метою отримання кадастрового номеру землі для того щоб можна було здійснити відчуження цих будівель у встановленому законом порядку. АТ «ДТЕК Західенерго» на даний час здійснює сплату земельного податку з розрахунку 1% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, керуючись положеннями податкового кодексу України і є добросовісним платником, в тому числі і по інших земельних ділянках, які перебувають в користуванні. Встановлення орендної плати в розмірі 12% від НГО зазначеної вище земельної ділянки збільшує розмір оплати за землекористування у 12 разів, що за умови відсутності будь-якої виробничої діяльності в будівлях, створює велике фінансове навантаження без формування джерела покриття цих витрат.

До листа долучено Витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №32-13-0.37-7351/169-18 від 11.10.2018, відповідно до якого коефіцієнт Кф становить 0,65, а нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 1576248,12 грн.

У відповіді Управління земельних ресурсів Департаменту містобудування №2403-5724 від 15.11.2018 на звернення П АТ «ДТЕК Західенерго» від 25.10.2018 №82/1049 позивачу роз`яснено, що згідно з витягом із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №32-13-0.37-7351/169-18 від 11.10.2018, коефіцієнт Кф 0,65 встановлено для земель технічної інфраструктури, а для земель комерційного використання, які є об`єктом оренди, встановлено коефіцієнт Кф 2,5 (а/с 58, том 1) .

Відповідно до супровідного листа №2403-вих-6456 від 28.12.2018 Львівська міська рада скерувала ПАТ «ДТЕК Західенерго» три примірники договору оренди землі площею - 2628 м.кв.; два примірники договору про відшкодування втрат від недоотриманих коштів Львівською міською радою за фактичне землекористування; три примірники розрахунку орендної плати за земельну ділянку на вул. Козельницькій, 5 площею - 2628 м.кв., із проханням підписати та надати зазначені документи для реєстрації в управлінні земельних ресурсів Львівської міської ради.

Позивач в порядку статті 181 Господарського кодексу України підписав наданий Львівською міською радою договір оренди з протоколом розбіжностей та у строк визначений законом, листом від 16.01.2019 №82/40 надіслав його до Львівської міської ради для розгляду та підписання (а/с 29, том 1). У вказаному листі позивач зазначає про те, що договір підписується в порядку статті 181 Господарського кодексу України з протоколом розбіжностей, в якому розмір оренди визначений з розрахунку ставки оренди 3% від нормативної грошової оцінки землі в рік, що відповідає базовим засадам надання в оренду землі під виробничими приміщеннями у м.Львові, де Кф земельної ділянки за даними ДЗК становить 0,65.

Відповідно до листа №2403-319 від 29.01.2019 Департаменту містобудування Львівської міської ради позивача було повідомлено про те, що наданий проект договору оренди землі не може бути підписаний з протоколом розбіжностей, оскільки відповідно до п.6.3.1. Порядку продажу земельних ділянок комунальної власності та нарахування орендної плати за землю у м. Львові, затвердженого ухвалою Львівської міської ради від 25.05.2017р. №1995 при наявності розбіжностей між відомостями, що містяться в ухвалі міської ради про надання в оренду земельної ділянки та в інших документах договір оренди землі не може бути укладений (а/с 40, том 1).

Відповідно до розрахунку розміру орендної плати за земельну ділянку комунальної власності за адресою м. Львів, вул. Козельницька, 5, грошова оцінка якої проведена, на 08.10.2018, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 1 576 248,12 грн., розмір земельного податку в рік становить 15 762,48, розмір орендної плати в рік становить 189 149,77 (а/с 135, том 1).

Вивчивши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія судів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

За приписами ч. 1 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Частиною 8 ст. 93 ЗК України передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.

Згідно статті 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно ч.ч. 1, 5 ст. 6 Закону України "Про оренду землі" орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Статтею 13 вказаного Закону передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно зі ст. 14 даного Закону договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, укладення спірного договору є обов`язковим.

Відповідно до ч. 3 ст. 179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Частиною 4 ст. 179 ГК України встановлено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту

Згідно з ч. 7 ст. 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Загальний порядок укладення договорів встановлений ст.181 Господарського кодексу України та ст. 638 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором. Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов`язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони. У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо). Якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов`язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими. У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання.

Статтею 187 ГК України встановлено, що спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов`язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

Згідно з частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Відповідно до частини 1 статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до ч.1 ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування» акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Відповідно до п. 6.3.1. Порядку продажу земельних ділянок комунальної власності та нарахування орендної плати за землю у м. Львові», затвердженого ухвалою Львівської міської ради від 25.05.2017 №1995, договір оренди землі не може бути укладений при наявності розбіжностей між відомостями, які містяться в ухвалі міської ради про надання в оренду земельної ділянки або у протоколі аукціону (у разі набуття права оренди на земельну ділянку на конкурентних засадах), та в інших документах.

В матеріалах справи міститься лист від 29.01.2019 №2403-314, яким Львівська міська рада роз`яснила позивачу, що надісланий ним договір оренди з протоколом розбіжностей не може бути підписаний відповідно до п. 6.3.1. вказаного Порядку.

Колегія суддів зазначає, що Львівська міська рада, як орган місцевого самоврядування, діяла в межах своїх повноважень, визначених законом.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається в письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 №220 «Про затвердження Типового договору оренди землі», керуючись ст.14 Закону України «Про оренду землі» затверджено типовий договір оренди землі.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками місцевого господарського суду в оскаржуваному рішенні про те, що вказаний типовий договір містить обов`язкові умови які мають бути прийняті сторонами без можливості їх конкретизувати, однак п.9 договору, який визначає форму та розмір орендної плати, що вноситься, є таким, що може бути конкретизований сторонами у разі виникнення розбіжностей, зокрема щодо розміру орендної плати, відтак, доводи скаржника з цього приводу слід відхилити.

Водночас, колегія суддів погоджується з доводами скаржника про те, що згідно з ухвалою Львівської міської ради від 20.09.2018 №4014 «Про затвердження ПАТ «ДТЕК Західенерго» проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки на вул. Козельницькій, 5, колегіальний орган Львівська міська рада на підставі виключних повноважень, наданих їй законодавством, затвердила встановлення річної орендної плати за землю у розмірі 12 відсотків від нормативної грошової оцінки. Встановлення чи зміна істотних умов договору оренди без внесення змін до ухвали порушує чинне законодавство України.

Так, ухвалою №1995 від 25.05.2017 Львівської міської ради затверджено Порядок продажу земельних ділянок комунальної власності та нарахування орендної плати за землю у м. Львові.

Відповідно до п.7.3. Порядку продажу земельних ділянок комунальної власності та нарахування орендної плати за землю у м. Львові розмір орендної плати за земельні ділянки встановлюється відповідно до їх цільового (функціонального) використання у розрізі економіко-планувальних зон м. Львова згідно з цим Порядком, за винятком випадку, коли розмір орендної плати за землю визначений ухвалою міської ради про передачу земельної ділянки в оренду або за результатами земельних торгів (у разі набуття права оренди на земельну ділянку на конкурентних засадах).

У п. 7.5., п.п.7.6. - 7.16 вказаного Порядку визначено встановлення річного розміру орендної плати відповідно до їх цільового (функціонального) використання у розрізі економіко-планувальних зон м. Львова.

Власне на цей пункт порядку посилається позивач обґрунтовуючи свої вимоги щодо встановлення річної ставки орендної плати з урахуванням коефіцієнту, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф).

Місцевий господарський суд, задовольняючи позовні вимоги застосував п. 7.5., п.п.7.6.-7.16 Порядку продажу земельних ділянок комунальної власності та нарахування орендної плати за землю у м. Львові та зазначив, що вказаний Порядок не дає можливості застосовувати ставку 12 відсотків при коефіцієнті Кф - 0,65, оскільки п.п.7.6. - 7.16 Порядку такого не передбачено.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що вказані пункти 7.5, п.п.7.6. - 7.16 Порядку не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки розмір орендної плати за землю було визначено ухвалою міської ради про передачу земельної ділянки в оренду, тобто має місце виняток із загального правила, передбачений у п.7.3. Порядку продажу земельних ділянок комунальної власності та нарахування орендної плати за землю у м. Львові.

Так, ухвалою Львівської міської ради №4014 від 20.09.2018 прийнято рішення затвердити ПАТ «ДТЕК Західенерго» проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надати земельну ділянку площею 0,2628 га (кадастровий номер :01:0009:0055) на вул. Козельницькій, 5, в оренду терміном на 10 років для експлуатації та обслуговування виробничих будівель за рахунок земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення та зобов`язано ПАТ «ДТЕК Західенерго» у тримісячний строк укласти з Львівською міською радою договір оренди землі, встановивши орендну плату за землю у розмірі 12 відсотків від нормативного грошової оцінки земельної ділянки (п.2.1.1 ухвали) та зареєструвати його відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також укласти договір про відшкодування недоотриманих коштів за користування земельною ділянкою.

Відтак місцевий господарський суд дійшов хибних висновків, що прийнята Львівською міською радою ухвала «Про затвердження ПАТ «ДТЕК Західенерго» проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки на вул.Козельницькій, 5» від 20.09.2018р. №4014, у частині пункту 2.1.1. цієї ухвали, відповідно до якого міською радою було встановлено річну орендну плату за землю у розмірі 12 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, не відповідає порядку визначення розміру орендної плати, який передбачений та затверджений ухвалою Львівської міської ради від 25.05.2017 № 1995, а відсоткова ставка в розмірі 12 відсотків відповідачем жодним чином не обґрунтовується, та безпідставно задоволив позовні вимоги.

Враховуючи фактичні обставини справи та матеріальні норми права, що підлягають до застосування до даних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Відповідно до п.3, п.4, ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, скасування рішення Господарського суду Львівської області від 13.08.2019 та прийняття нового рішення, яким у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» - відмовити повністю.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір, сплачений за подання позовної заяви до господарського суду у розмірі 3842,00 грн. слід залишити за позивачем, а судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги в розмірі відповідно до та слід стягнути з АТ «ДТЕК «Західенерго» на користь апелянта.

Керуючись ст.ст.86, 129, 269, 270, 275, 277, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Вимоги апеляційної скарги Львівської міської ради б/н від 17.09.2019 (вх.. №01-05/3436/19 від 18.09.2019) - задоволити.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 13.08.2019 - скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким у задоволення позовних вимог - відмовити у повному обсязі.

4. Судові витрати, у вигляді судового збору, сплаченого за подання позовної заяви до господарського суду, покласти на позивача.

5. Стягнути з Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» (79026, місто Львів, вулиця Козельницька, 15, ідентифікаційний код 23269555) на користь Львівської міської ради (79008, місто Львів, площа Ринок, 1, ідентифікаційний код 04055896) 5763,00 грн. (п`ять тисяч сімсот шістдесят три гривні) судового збору за подання апеляційної скарги.

6. Місцевому господарському суду видати відповідний наказ.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст. 287,288 ГПК України протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Матеріали справи №914/650/19 повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено 18.11.2019

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Галушко Н.А.

суддя Орищин Г.В.