ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"13" листопада 2019 р. Cправа № 902/808/19

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "КМТ" (вул. Магістратська, буд. 60, м. Вінниця, 21050)

до:Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Квартал" (вул. Коцюбинського, буд.4, м. Вінниця, Вінницька обл., 21004)

про стягнення 4 000 000 грн.

Суддя Яремчук Ю.О.

Секретар судового засідання Резніченко Ю.В.

За участю представників сторін:

позивача: Ульянов В.О.

відповідача: Гаврилюк П.В.

В С Т А Н О В И В :

23.09.2019 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "КМТ" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Квартал" про стягнення 4 000 000,00 грн боргу за договором про надання поворотної фінансової допомоги № К-1608-03-Ф від 26.08.2016 р.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позовної заяви (з присвоєним єдиним унікальним номером судової справи № 902/808/19) передано на розгляд судді Яремчуку Ю.О.

Ухвалою суду від 24.09.2019 р. відкрито провадження у справі № 902/808/19. Визначено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 21.10.2019 р.

В судовому засіданні 21.10.2019 р. було оголошену перерву до 13.11.2019 р.

На визначену дату судом в судове засіданні з`явились представник позивача та представник відповідача.

Представник позивача позов підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав заяву про застосування строку позовної давності за договором про надання поворотної фінансової допомоги № К-1608-03-Ф від 26.08.2016 р. та на даній підставі просив суд відмовити в задоволенні позову.

Розгляд справи здійснювався з фіксуванням судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Після закінчення судових дебатів судом оголошено про вихід суду до нарадчої кімнати.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

Між ТОВ «Компанія «КМТ» і ТОВ «Торговий Квартал» було укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги № К-1608-02-Ф від 29.06.2016 р. (далі договір 1).

Згідно із пунктом 1.1. договору 1 позивач (Позикодавець) зобов`язався надати відповідачу (Позичальнику) тимчасову поворотну фінансову допомогу в сумі, що не повинна перевищувати 650 000 (шістсот п`ятдесят тисяч) гривень, а відповідач (Позичальник) прийняв на себе зобов`язання повернути надану йому тимчасову поворотну фінансову допомогу в повному обсязі та в строк, передбачений пунктом 2.2. договору.

У відповідності до пункту 2.2. договору відповідач прийняв на себе зобов`язання повернути надану йому тимчасову поворотну фінансову допомогу не пізніше 31.10.2016 р.

В подальшому, між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги № К-1608-03-Ф від 26.08.2016 року (далі - договір 2).

Згідно із пунктом 1.1. договору 2 позивач (Позикодавець) надав відповідачу (Позичальнику) тимчасову поворотну фінансову допомогу в сумі 4 000 000 (чотири мільйони) гривень, а відповідач прийняв на себе зобов`язання повернути надану йому тимчасову поворотну фінансову допомогу в повному обсязі та в строк, передбачений пунктом 2.2. договору-2).

У відповідності до пункту 2.2. договору-2 відповідач (Позичальник) прийняв на себе зобов`язання повернути надану йому тимчасову поворотну фінансову допомогу не пізніше 10.09.2016 р.

Як встановлено з матеріалів справи з метою впорядкування фінансових взаєморозрахунків, між позивачем та відповідачем 26.08.2016 р. укладено угоду №26/08. Керуючись листом Національного банку України від 26.09.2005 р. №25-113/1506-9580 сторони прийшли до згоди та вирішили надалі в платіжному дорученні № 9 від 26.08.2016 року на загальну суму 4 580 400,00 грн. читати графу «Призначення платежу» наступним чином: «Поворотна фін. допомога зг. дог.№К-1606- 02-Ф від 29.06.2016 р. в розмірі 580 400,00 грн., Поворотна фін. допомога зг. дог.№К-1608-03- Ф від 26.08.2016р. в розмірі 4 000 000,00 грн., без ПДВ» (пункт 3 угоди №26/08 від 26.08.2016 року).

За таких обставин, позивач вказує, що між позивачем та відповідачем виникли зобов`язальні відносини.

Дії позивача та перерахування грошових коштів відповідачу на виконання договору про надання поворотної фінансової допомоги № К-1608-02-Ф від 29.06.2016 р.; договору про надання поворотної фінансової допомоги № К-1608-03-Ф від 26.08.2016 р.; угоди №26/08 від 26.08.2016 р. свідчать про те, що у відповідача виникло зобов`язання по поверненню боргу у термін, встановлений вказаними договорами.

Позивач стверджує, що відповідач не виконав умови про надання поворотної фінансової допомоги № К-1608- 03-Ф від 26.08.2016 р., тобто порушив свої договірні зобов`язання, що і стало підставою звернення позивача з позовом до суду.

Відповідач проти позову заперечує зокрема зазначає, що між ТОВ «Компанія «КМТ» і ТОВ «Торговий Квартал», в дійсності, укладався договір про надання поворотної фінансової допомоги № К-1608-02-Ф від 29.06.2016 р.

У відповідності до пункту договору 2.2. ТОВ «Торговий Квартал» зобов`язався повернути поворотну фінансову допомогу не пізніше 31.08.2016 року.

В подальшому, було укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги № К-1608-03-Ф від 26.08.2016 року.

При цьому зауважує, що термін дії договору про надання поворотної фінансової допомоги № К-1608-03-Ф від 26.08.2016 р. та строк його виконання «не пізніше 10.09.2016 р.» дає підставу ТОВ «Торговий Квартал» звернутись до суду із заявою про застосування позовної давності у зв`язку із його (терміном виконання) спливом у зобов`язанні що ґрунтується на договорі № К-1608-03-Ф від 26.08.2016 року.

При цьому відповідачем не заперечується отримання грошових коштів у відповідності до платіжного доручення № 9 від 26.08.2016 р.

З врахуванням викладеного відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову.

За наслідками розгляду справи суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою (ч.2 ст.74 ГПК України).

Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання с його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За статті 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Стаття 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не почав його виконувати або не виконав його у строк, встановлений договором.

Дії позивача та перерахування грошових коштів відповідачу на виконання договору про надання поворотної фінансової допомоги № К-1608-03-Ф від 26.08.2016 р. свідчать про те, що у відповідача виникло зобов`язання по поверненню боргу у термін, встановлений вказаним договором.

Судом встановлено, що відповідно до умов договору, що є предметом спору, відповідач зобов`язаний був здійснювати повернення наданих позивачем коштів в розмірі 4 000 000,00 грн не пізніше 10.09.2016 р.

При цьому судом надано оцінку заяві представника відповідача про застосування строку позовної давності до даних правовідносин .

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України).

Частиною третьою статті 267 Цивільного кодексу України передбачена можливість застосування позовної давності, у тому числі й спеціальної, лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом.

Початок перебігу позовної давності обчислюється за правилами статті 261 Цивільного кодексу України, частина перша якої пов`язує його з днем, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Таким чином, для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти.

При цьому, за змістом зазначеної норми законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Порівняльний аналіз термінів "довідався" та "міг довідатися", що містяться в статті 261 Цивільного кодексу України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Саме такої правової позиції дотримався Верховний Суд у складі колегії Касаційного господарського суду у постанові від 17.10.2018 у справі №904/40/18.

Під можливістю довідатись про порушення права або про особу, яка його порушила, в даному випадку слід розуміти передбачувану неминучість інформування особи про такі обставини, або існування в особи певних зобов`язань, як міри належної поведінки, в результаті виконання яких вона мала б змогу дізнатись про відповідні протиправні дії та того, хто їх вчинив.

Відповідач заявляє про застосування позовної давності до спірних правовідносин.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України).

Разом з тим, за змістом частини першої статті 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Висновок про застосування позовної давності відображається у мотивувальній частині рішення господарського суду (п.2.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів").

Судом встановлено, що вимоги позивача про стягнення поворотної фінансової допомоги в розмірі 4 000 000,00 грн правомірна, однак заявлена з пропуском позовної давності.

Враховуючи, що перебіг позовної давності згідно з частиною першою статті 261 ЦК України починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, перебіг позовної давності починається від дня, коли позивач довідався про порушення свого права і про особу, яка його порушила, тобто з дня проведення перевірки і складання акта про порушення. (Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 23.12.2014 у справі № 907/1214/13)

Перебіг позовної давності в даному господарському спорі розпочався 11.09.2016 р. (з врахуванням святкових і вихідних днів) та закінчився 11.09.2019 р. Тобто позивач пропустив без поважних причин строк звернення до суду з даним позовом в межах позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст.267 ЦК України)

З урахуванням заяви відповідача про застосування позовної давності, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог. Доказів поважності причин пропуску позовної давності позивачем не зазначено та не подано.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 60 000,00 грн покладаються на позивача.

В судовому засіданні 13.11.2019 р. було оголошено вступну та резолютивну частину рішення суду.

Керуючись статтями 129, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Судові витрати щодо сплати судового збору залишити за позивачем.

3. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

4. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 19 листопада 2019 р.

Суддя Яремчук Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Магістратська, буд. 60, м. Вінниця, 21050)

3 - відповідачу (вул. Коцюбинського, буд.4, м. Вінниця, Вінницька АДРЕСА_1 ., 21004)