РІШЕННЯ

11 листопада 2019 року м. ТернопільСправа № 921/464/19

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гирили І.М.

за участі секретаря судового засідання Бега В.М.

розглянув справу

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01601

до відповідача Комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго", вул. Київська, буд. 3а, м. Тернопіль, 46016

про стягнення заборгованості в загальній сумі 4 409 393,61 грн

За участі представників:

Позивача: Старчика А.А. - адвоката

Відповідача: не прибув

В порядку ст. ст. 8, 222 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України), здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу Акорд.

Заяв про відвід (самовідвід) судді та секретаря судового засідання з підстав, визначених ст. ст. 35-37 ГПК України не надходило.

Суть справи:

Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, надалі позивач, звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради Тернопільтеплокомуненерго, надалі відповідач, про стягнення 4 409 393 грн 61 коп., з яких: 3 156 486 грн 60 коп. основний борг, 450 727 грн 84 коп. пеня, 159 539 грн 80 коп. 3% річних та 642 639 грн 37 коп. інфляційні втрати.

Підставою позову визначено неналежне виконання умов Договору № 3910/1617-ТЕ-30 від 15.09.2016.

В підтвердження наведеного до матеріалів справи долучено належним чином засвідчені копії: Договору постачання природного газу за №3910/1617-ТЕ-30 від 15.09.2016 та додаткових угод до нього: №1 від 23.01.2017, №2 від 10.02.2017 та №3 від 31.03.2017; актів приймання-передачі природного газу за період з жовтня місяця 2016 року по лютий місяць 2017 року (включно); банківських виписок; розрахунок штрафних санкцій та 3% річних та інфляційних нарахувань за Договором №3910/1617-ТЕ-30 від 15.09.2016 тощо.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 18.07.2019, головуючим суддею для розгляду справи №921/464/19 визначено суддю Гирилу І.М.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 23.07.2019 зазначену вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №921/464/19; постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, розгляд справи у підготовчому засіданні призначено на 10:00 год. 19.08.2019 та запропоновано учасникам надати суду заяви по суті справи та з процесуальних питань (при наявності).

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 19.08.2019 відкладено підготовче засідання на 14:00 год. 16.09.2019; запропоновано учасникам справи подати/надіслати суду заяви з процесуальних питань (при наявності).

16.09.2019 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву за №628/03 від 16.09.2019 (вх. № 16530), із долученням до нього Договору про організацію взаєморозрахунків № 65/110 від 18.10.2018, платіжного доручення № 17 від 22.11.2018 на суму 555 822,23 грн та акту звіряння розрахунків станом на жовтень місяць 2018 року.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 16.09.2019 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів; відкладено підготовче засідання на 14:00 год. 02.10.2019.

02.10.2019 судом відкладено підготовче засідання на 14:00 год. 16.10.2019, про що постановлено та занесено до протоколу судового засідання відповідну ухвалу, повноважного представника позивача повідомлено під розписку (в матеріалах справи), а відповідача відповідною ухвалою.

16.10.2019 позивачем через відділ діловодства господарського суду долучено до матеріалів справи пояснення щодо обставин викладених у відзиві на позовну заяву у справі №921/464/19.

В підготовчому засіданні 16.10.2019, яке відбулось за участі повноважних представників сторін, суд, на підставі ч. 2 ст. 118 ГПК України, залишив без розгляду наданий відповідачем відзив на позов; на підставі ч. 4 ст. 74 ГПК України витребував у сторін Договір про організацію взаєморозрахунків та докази виконання останнього та оголосив перерву до 15:00 год. 21.10.2019, про що постановив відповідні ухвали, які занесено до протоколу судового засідання, а повноважних представників сторін про судове засідання 21.10.2019 повідомив під розписку (в матеріалах справи).

18.10.2019 відповідач через відділ діловодства господарського суду звернувся до суду з клопотанням за №694 від 17.10.2019 про приєднання до матеріалів справи витребовуваних судом доказів.

В підготовчому засіданні 21.10.2019, яке відбулось за участі повноважних представників сторін, враховуючи вирішення усіх питань, зазначених у ч. 6 ст. 183 ГПК України, за письмовою згодою усіх учасників справи, судом закінчено підготовче судове засідання (закрито підготовче провадження) та розпочато розгляд справи по суті в той самий день, про що постановлено відповідну ухвалу від 21.10.2019, яку занесено до протоколу судового засідання.

В судовому засіданні 21.10.2019 суд розпочав розгляд справи по суті, перейшов до з`ясування обставин справи, заслухав вступне слово повноважних представників позивача, відповідача та оголосив перерву до 15:30 год. 11.11.2019, про що постановив відповідну ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання. Повноважних учасників страви про судове засідання 11.11.2019 повідомлено під розписку (в матеріалах справи).

В судовому засіданні 11.11.2019, яке відбулось за участі повноважного представника позивача, суд продовжив розгляд справи по суті, закінчив з`ясування обставин справи та дослідив надані сторонами докази, заслухав заключне слово представника позивача та оголосив вступну та резолютивну частину рішення.

Присутній у судовому засіданні 21.10.2019 повноважний представник відповідача позовні вимоги щодо заявленої до стягнення суми основного боргу визнав частково в розмірі 2 600 664,37 грн. Зазначав, що заборгованість в загальній сумі 555 822,23 грн, з якої: 40 156,30 грн - заборгованість за газ 2016 року та 515 665,93 грн заборгованість за газ 2017 року є погашеною відповідно до Договору про організацію взаєморозрахунків від 18.10.2018 та згідно платіжного доручення №17 від 22.11.2018. З врахуванням наведеного, просив зменшити розмір нарахованих та заявлених до стягнення штрафних санкцій. В обґрунтування клопотання про зменшення заявленої до стягнення суми пені посилався на важке фінансове становище підприємства. Просив суд врахувати, що рівень розрахунків підприємства за спожитий природний газ залежить виключно від платіжної дисципліни споживачів теплової енергії, оскільки, відповідно до норм чинного законодавства, відповідач самостійно не визначає порядок розподілу коштів, які надійшли на його рахунок зі спеціальним режимом використання та не може визначити порядок сплати боргу. Окрім того, зауважував, що при стягненні заборгованості з населення, якому надавались послуги з опалення та постачання гарячої води КПТМ ТОР "Тернопільтеплокомуненерго" не може заявляти до стягнення пеню. Щодо заявлених позивачем до стягнення сум 3% річних та інфляційних нарахувань покладався на думку суду.

В судове засідання 11.11.2019 відповідач явки свого уповноваженого представника не забезпечив. Поряд із цим, звернувся до суду з клопотанням за №745/03 від 11.11.2019 (вх. №20441 від 11.11.2019), згідно якого просить відкласти розгляд справи у зв`язку із неможливістю явки його повноважного представника в дане судове засідання (перебування у відрядженні в місті Львові). Аналогічне клопотання від відповідача надійшло і на електронну адресу суду.

Окрім того, 08.11.2019 КПТМ ТОР "Тернопільтеплокомуненерго" звернулося до суду з клопотанням за №733/03 від 05.11.2019 (вх. №20331) про приєднання до матеріалів справи документів. Зокрема, відповідач просить долучити: копію балансу (звіту про фінансовий стан) на 30.09.2019 (форма №1); копію звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 9 місяців 2019 р. (форма №2); фінансову звітність за 3-й квартал 2019 року; відомості про заборгованість по населенню станом на 01.11.2019 з розбивкою по районах, яким підприємство надає послуги з теплової енергії. Зазначив, що необхідність надати додаткові докази для підтвердження наведених обставин та скрутного становища підприємства виникла під час розгляду справи.

Присутній в судовому засіданні 11.11.2019 повноважний представник позивача факт часткової (на суму 555 822,23 грн) оплати заявленої до стягнення суми основного боргу, згідно Договору про організацію взаєморозрахунків від 18.10.2018, не заперечив. Поряд із цим, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Зауважив, що Договір про організацію взаєморозрахунків укладено та сплата по ньому відбулась у 2018 року. Період нарахування заявлених до стягнення сум штрафних санкцій та інших нарахувань закінчується до моменту оплати за Договором про організацію взаєморозрахунків. Відтак, на думку представника позивача, проведений ним розрахунок заявлених до стягнення сум пені та визначених ст 625 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) нарахувань є вірним. Також, звернув увагу суду на те, що термін прострочки виконання зобов`язання по оплаті вартості отриманого відповідачем протягом жовтня місяця 2016 року лютого місяця 2017 року є значним, заборгованість останнім не погашається з листопада місяця 2017 року.

Щодо задоволення судом заявленого відповідачем клопотання про відкладення розгляду справи заперечив. Просив суд врахувати, що в судовому засіданні 21.10.2019 представники сторін висловили свої позиції щодо позовних вимог. Обставини, які б перешкоджали продовженню розгляду спору по суті в даному судовому засіданні, на думку представника позивача, відсутні.

Клопотання відповідача за №733/03 від 05.11.2019 про приєднання до матеріалів справи документів вважає безпідставним. Стверджує, що відповідачем зазначені у клопотанні документи подано з порушенням встановлених чинним процесуальним законодавством строків для подання доказів. На даний час триває стадія розгляду спору по суті. Відповідачем жодним чином не обґрунтовано причин неможливості подання вказаних доказів у підготовчому провадженні. Окрім того, вважає, що в матеріалах справи відсутня належним чином оформлена заява КПТМ ТОР "Тернопільтеплокомуненерго" про зменшення розміру заявленої до стягнення суми штрафних санкцій, а відтак зазначені у клопотанні документи не мають відношення до суті позову. Поряд із цим, в судовому засіданні 21.10.2019 представник позивача заявлене представником відповідача клопотання про зменшення заявленої до стягнення суми пені вважав необґрунтованим та не підтвердженим жодними належними та допустимими доказами. Зауважував, що відповідачем до матеріалів справи не надано документів, які б свідчили про тяжкий матеріальний стан підприємства, загрозу банкрутства останнього. Просив врахувати, що остання оплата за отриманий за Договором №3910/1617-ТЄ-30 природний газ, без врахування Договору про організацію враєморозрахунків та здійсненої по ньому оплати у 2018 року, здійснено відповідачем 16.11.2017. Вказував, що протягом майже двох років відповідачем не сплачено жодної гривні в рахунок погашення заборгованості за газ отриманий у 2016-2017 роках. В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач намагався виконати свої зобов`язання належним чином, вчиняв якісь конкретні дії спрямовані на отримання заборгованості від своїх боржників. Зауважував, що умовами укладеного правочину передбачено обов`язок відповідача (як споживача) в разі коли на поточний рахунок із спеціальним режимом використання надходить недостатньо коштів для своєчасної оплати використаного природного газу, своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до п. 6.1 Договору. Зазначав, що виконання зобов`язань контрагентами відповідача не може впливати на його зобов`язання як боржника по відношенню до кредитора (позивача).

Розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Правовий аналіз приписів наведеної вище норми чинного процесуального законодавства свідчить про те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не наявність відповідного клопотання учасника судового процесу, а саме неможливість вирішення спору у даному судовому засіданні.

Згідно з ч. 2 ст. 192 ГПК України, суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

За даних обставин, зважаючи на те, що: в судовому засіданні 21.10.2019 розпочато розгляд справи по суті, повноважним представником відповідача висловлено позицію по суті позовних вимог; явка учасників справи в судове засідання 11.11.2019 не визнавалась судом обов`язковою; встановлений ч. 2 ст. 192 ГПК України строк розгляду справи по суті спливає, а приписами процесуального законодавства не передбачено можливості його продовження; відповідачем у даній справі є юридична особа, яка на власний розсуд обирає представників для захисту, представництва її інтересів; відповідачем не доведено суду неможливості заміни представника, а також неможливості розгляду справи без участі його представника на підставі письмових доказів по справі; наявних у матеріалах справи доказів є достатньо для розгляду справи по суті, клопотання відповідача про відкладення розгляду справи суд відхиляє та розгляд справи здійснює без участі його повноважного представника, за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши клопотання відповідача за №733/03 від 05.11.2019 (вх. №20331) про приєднання до матеріалів справи документів, суд відзначає наступне:

Відповідно до ст. 169 ГПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, або на вимогу суду заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Ст. 80 ГПК України визначено, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

В силу приписів чинного процесуального законодавства після відкриття провадження у справі, закінчення підготовчого провадження та перед переходом до з`ясування обставин справи та дослідження доказів, суд розглядає заяви та клопотання сторін.

Так, ст. 207 ГПК України визначено, що головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 23.07.2019 суд встановив відповідачу строк на подання документів протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше 16.08.2019. Однак, відповідачем в порушення приписів чинного процесуального законодавства, у зазначений вище строк ні відзив на позов, ні інші документи в обґрунтування своєї позиції щодо позовних вимог, в тому числі докази на підтвердження обставин щодо наявності скрутного становища підприємства, надано не було.

В судовому засіданні 21.10.2019, перед початком розгляду справи по суті, суд з`ясовував у учасників справи питання щодо наявності заяв чи клопотань, пов`язаних з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ГПК України суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Враховуючи наведене вище, судом не приймаються до розгляду докази, подані згідно клопотання за №733/03 від 05.11.2019 (вх. №20331), а останнє підлягає залишенню без розгляду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в судових засіданнях доводи та пояснення повноважних представників позивача та відповідача, дослідивши норми чинного законодавства, оцінивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд встановив наступне:

15.09.2016 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", має місце зміна типу та перейменування на АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (постанова Кабінету Міністрів України №226 від 06.03.2019), як Постачальником, з однієї сторони, та Комунальним підприємством теплових мереж Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго", як Споживачем, з другої сторони, укладено Договір постачання природного газу №3910/1617-ТЕ-30, надалі Договір, за умовами якого Постачальник зобов`язався поставити Споживачеві у 2016-2017 роках природній газ, а Споживач зобов`язався оплатити його на умовах цього договору (п. 1.1 Договору).

Згідно з п. п. 1.2-1.3 Договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої види населенню. За цим договором може бути поставлений природний газ власного видобутку (природний газ, видобутий на території України та/або імпортований природний газ (за кодом згідно з УКТЗЕД 2711 21 00 00, ввезений ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на митну територію України).

П. 2.1 Договору сторони передбачили, що Постачальник передає Споживачу з 01 жовтня 2016 р. по 31 березня 2017 р. (включно) природний газ обсягом до 1 503 тис. куб. метрів, у тому числі за місяцями (тис. куб. метрів): жовтень 2016 р. 93 тис. куб. м; листопад 2016 р. 228 тис. куб. м; грудень 2016 р. 307 тис. куб. м; січень 2017 334 тис. куб. м; лютий 2017 285 тис. куб. м; березень 2017 256 тис. куб. м.

Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі (п. 3.1 Договору).

Пунктом 3.4. Договору встановлено, що приймання-передача природного газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу Споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.

Відповідно до п. 5.2 Договору ціна за 1000 куб. метрів природного газу за цим договором становить 4 942 грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість 5 930,40 грн.

Загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу (п. 5.4 Договору).

Згідно з п. 6.1 Договору оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3 цього договору укладання договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 №20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором.

Сторони погоджуються, що під час перерахування коштів у призначенні платежу посилання на номер договору є обов`язковим. Оплата за природний газ здійснюється таким чином:

1) Споживач перераховує на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника кожного банківського дня розрахункового місяця кошти згідно з нормативами перерахування, затвердженими в установленому порядку, які зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві в порядку, визначеному законодавством України, - у разі коли на споживача поширюється дія статті 191 Закону України "Про теплопостачання";

2) в будь-якому випадку, споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до п. 6.1 цього договору в разі коли на поточний рахунок із спеціальним режимом використання споживача надходить недостатньо коштів для своєчасної оплати використаного природного газу;

3) з поточного рахунка споживача кошти перераховуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника та зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві у визначеному законодавством порядку, - у разі коли на споживача не поширюється дія статті 191 Закону України "Про теплопостачання" в частині відкриття поточного рахунка із спеціальним режимом використання;

4) шляхом зарахування постачальником коштів, що надійшли від споживача як погашення заборгованості за природний газ, поставлений в минулі періоди згідно з цим договором, у порядку календарної черговості виникнення заборгованості за наявності заборгованості у споживача за цим договором. Кошти, які надійшли від споживача, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором;

5) оплата інших платежів (пені, штрафі, судових зборів, інфляційних нарахувань тощо), крім суми основної заборгованості, здійснюється споживачем на поточний рахунок постачальника.

Відповідно до пп. 6 п. 7.2 Договору Споживач зобов`язався своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені договором. Постачальник зобов`язався забезпечувати постачання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договору; забезпечити споживачу вибір способу оплати відповідно до вимог законодавства.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу з 01 жовтня 2016 року до 31 березня 2017 року (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п. 12.1 Договору).

Згідно п. 10.3 Договору строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить п`ять років.

Відповідно до пп. 1 п. 11.3 Договору усі зміни і доповнення до Договору оформлюються письмово у формі додаткового договору або додаткової угоди про внесення змін до цього договору та підписуються уповноваженими представниками сторін, крім випадку, зазначених у пунктах 11.5 та 11.6 цього договору.

Так, з метою узгодження обсягів поставки природного газу, його вартості, порядку та умов передачі газу, строку дії Договору між сторонами у справі було укладено Додаткові угоди до нього: №1 від 23.01.2017, №2 від 10.02.2017, №3 від 31.03.2017.

Так, Додатковою угодою №1 від 23.01.2017 сторони, зокрема: доповнили р. 1 п. 1.3, яким встановили, що необхідний споживачу плановий обсяг природного газу, зазначений в пункті 2.1 цього Договору, споживач визначає самостійно; змінили редакцію пп. 1 п. 11.3 р. 11 Договору "Інші умови", згідно якого погодили, що: "усі зміни та доповнення до цього договору оформлюються письмово у формі додаткової угоди про внесення змін до цього договору та підписуються уповноваженими представниками сторін, крім випадків, зазначених у абз. 1 п. 2.5, п. п. 11.5 та 11.6 цього договору".

Додатковою угодою №2 від 10.02.2017 сторонами визначено обсяги поставки природного газу з 01 січня 2016 року по 31 березня 2017 року та встановлено, що дана додаткова угода набуває чинності з моменту її підписання сторонами та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює свою дію на відносини сторін, що фактично склались з 01 жовтня 2016 року.

Додатковою угодою №3 від 31.03.2017 сторонами погоджено обсяги поставки природного газу з 01 квітня 2017 року по 30 вересня 2017 року. Викладено п. п. 5.1 та 5.2 р. 5 Договору "Ціна газу" у новій редакції: "Ціна (без врахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків і зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України) та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється постановою Кабінету Міністрів України №187 від 22.03.2017. Ціна за 1000 куб м газу за цим договором з 01.04.2017 становить 4 942 грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з ПДВ 5 930,40 грн. В п. 8.2 р. 8 Договору "Відповідальність сторін" слова "21% річних" змінено на "16,4% річних". Також, даною додатковою угодою сторони змінили редакцію р. 12 Договору "Строк дії договору" та встановили, що останній набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2016 р. по 30 вересня 2017 р. (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення. Дана додаткова угода набуває чинності з дати їх підписання сторонами і діє з 01 квітня 2017 року.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, а саме цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що непередбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України (надалі ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України (п. 1 ст. 193 ГК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Ч. 1 ст. 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Приписами з ч. 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу (ч. 2 ст. 193 ГК України).

В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на виконання умов Договору позивач за період з жовтня місяця 2016 року по лютий місяць 2017 року (включно) передав, а відповідач прийняв природний газ в обсязі 1 067,791 тис. куб. м на загальну суму 6 332 427 грн 73 коп., що підтверджується наявними в матеріалах справи належним чином засвідченими копіями підписаних повноважними представниками сторін актів приймання-передачі природного газу. Зокрема:

- газ спожитий у жовтні місяці 2016 року, оформлений актом приймання-передачі від 31.10.2016 на суму 674 600,80 грн;

- газ спожитий у листопаді місяці 2016 року, оформлений актом приймання-передачі від 30.11.2016 на суму 1 184 816,82 грн;

- газ спожитий у грудні місяці 2016 року, оформлений актом приймання-передачі від 31.12.2016 на суму 1 356 679,81 грн;

- газ спожитий у січні місяці 2017 року, оформлений актом приймання-передачі від 31.01.2017 на суму 1 744 261,10 грн;

- газ спожитий у лютому місяці 2017 року, оформлений актами приймання-передачі від 28.02.2017 на суму 1 372 069,20 грн.

Обставини щодо отримання протягом жовтня місяця 2016 року-лютого місяця 2017 року (включно) природного газу в наведених вище обсягах сторонами не заперечуються.

Однак, як стверджує, позивач, відповідач зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати вартості отриманого протягом жовтня місяця 2016 року лютого місяця 2017 року (включно) природного газу виконував неналежним чином. Зокрема, вартість природного газу поставленого у жовтні місяці 2016 року оплатив лише 28.12.2016; вартість природного газу поставленого у листопаді місяці 2016 року 29.05.2017; вартість природного газу поставленого у грудні місяці 2016 року оплатив частково, - на суму 1 316 523,51 грн (остання сплата здійснена 16.11.2017); вартість природного газу поставленого у січні та лютому місяці 2017 року залишилась неоплаченою.

Наведені вище обставини слугували підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. Зокрема, позивач просить стягнути з відповідача основний борг в сумі 3 156 486 грн 60 коп., з яких: 40 156,30 грн залишок боргу за газ поставлений у грудні місяці 2016 року, 1 744 261,10 грн - борг за газ поставлений у січні місяці 2017 року та 1 372 069,20 грн борг за газ поставлений у лютому місяці 2017 року.

Як вже зазначалось вище, відповідач позовні вимоги щодо заявленої до стягнення суми основного боргу визнає частково на суму 2 600 664 грн 37 коп. В обґрунтування своєї позиції посилається на Договір про організацію взаєморозрахунків №65/110 від 18.10.2018 та платіжне доручення за №17 від 22.11.2018 на суму 555 822,23 грн.

В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 18.10.2018 між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Тернопільській області (сторона перша), Департаментом фінансів Тернопільської обласної державної адміністрації (сторона друга), Управлінням житлово-комунального господарства та енергозбереження Тернопільської обласної державної адміністрації (сторона третя), Комунальним підприємством теплових мереж Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуенерго" (сторона четверта) та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (сторона остання) укладено Договір № 65/110 про організацію взаєморозрахунків.

Відповідно до п. 1 Договору про організацію взаєморозрахунків предметом договору є організація проведення сторонами взаєморозрахунків за субвенцією з державного бюджету місцевим бюджетам, передбачено статтею 21 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" (далі - субвенція), відповідно до Порядку та умов надання у 2018 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, бюджетним установам і організаціям та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №110 від 14.02.2018 (із змінами), надалі Порядок.

Умовами укладеного правочину сторони погодили перелік підприємств, установ та організацій, що беруть участь у проведенні взаєморозрахунків, та послідовність виконання сторонами договору. Зокрема: Казначейство перераховує Стороні першій кошти, залучені з єдиного казначейського рахунку, в сумі 555 822,23 гривні на підставі рішення Мінфіну (п. 3 Договору); сторона перша перераховує на рахунок сторони другої кошти в сумі 555 822,23 грн для погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, бюджетним установам і організаціям та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування (п. 4 Договору); сторона друга перераховує на рахунок сторони третьої кошти в сумі 555 822,23 гривні для погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, бюджетним установам і організаціям та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування (п. 5 Договору); сторона третя перераховує на рахунок сторони четвертої кошти в сумі 555 822,23 гривні для погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, бюджетним установам і організаціям та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування (п. 6 Договору); сторона четверта перераховує на рахунок сторони п`ятої кошти в сумі 555 822,23 гривні, у тому числі податок на додатну вартість 92 637,04 грн, для погашення заборгованості 40 156,30 гривень за газ за 2016 рік і 515 665,93 гривні за газ 2017 року згідно з договором від 15.09.2016 №3910/1617-ТЕ-30 (п. 7 Договору); сторона остання перераховує до спеціального фонду державного бюджету кошти в сумі 555 822,23 гривні для сплати грошових зобов`язань із сплати дивідендів (доходу), нарахованих на акції (частки, паї) господарських товариств, у статутному капіталі яких є державна власність (п. 8 Договору).

П. 9 Договору про організацію взаєморозрахунків визначено, що сторони у графі платіжного доручення "Призначення платежу" додатково зазначають "стаття 21 Закону України "Про Державний бюджет на 2018 рік" або "субвенція, що надається із спеціального фонду державного бюджету відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №110 від 14.02.2018 (із змінами), а також дату укладення і номер договору".

Згідно з пп. 2 п. 10 Договору про організацію взаєморозрахунків, з метою виконання договору, сторони зобов`язуються не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору.

Відповідно до п. 11 Договору про організацію взаєморозрахунків сторони несуть відповідальність за невиконання своїх зобов`язань за договором відповідно до законодавства.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором (п. 13 Договору).

П. п. 14, 15 Договору про організацію взаєморозрахунків визначено, що останній є дійсним лише у разі здійснення відповідного фінансування. Сторони засвідчують, що після виконання договору вони не мають одна до одної претензій стосовно предмета договору.

Договір вважається укладеним, якщо він підписаний сторонами без розбіжностей та інших додаткових умов (п. 18 Договору).

Слід зазначити, що вказаний правочин підписано усіма сторонами без розбіжностей, підписи уповноважених представників сторін скріплено печатками юридичних осіб, а відповідно останній є укладеним.

В судовому засіданні встановлено, що 22.11.2018, на виконання зазначеного вище Договору про організацію взаєморозрахунків, згідно платіжного доручення №17 КПТМ ТОР "Тернопільтеплокомуненерго" перераховано на рахунок НАК "Нафтогаз України" грошові кошти в загальній сумі 555 822,23 грн. При цьому, в графі платіжного доручення "призначення платежу" чітко вказано: погашення заборгованості 40 156,30 гривень за газ 2016 рік і 515 665,93 гривні за газ 2017 року згідно з договором №3910/1617-ТЕ-30, у тому числі ПДВ - 92 637,04 гривень, "стаття 21 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік". Договір №65/110 від 18.10.2018".

З долученого позивачем до матеріалів справи розрахунку заявлених до стягнення сум вбачається, що вказані оплати не враховані позивачем при здійсненні розрахунку та визначенні предмету позову.

Присутній в судових засіданнях 21.10.2019 та 11.11.2019 повноважний представник позивача факт надходження коштів згідно вказаних вище Договору про організацію взаєморозрахунків та платіжного доручення на суму 555 822,23 грн, з яких: 40 156,30 грн за газ 2016 рік і 515 665,93 грн за газ 2017 року згідно з договором №3910/1617-ТЕ-30 підтвердив.

Таким чином, судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та не заперечено відповідачем, що станом на день розгляду спору в суді заборгованість відповідача за отриманий згідно Договору №3910/1617-ТЕ-30 протягом жовтня місяця 2016 року лютого місяця 2017 року природний газ становить 2 600 664,37 грн, з яких: 1 228 595,17 грн - борг за газ поставлений у січні місяці 2017 року та 1 372 069,20 грн борг за газ поставлений у лютому місяці 2017 року. Наявна на момент укладення вказаного вище Договору про організацію взаєморозрахунків заборгованість відповідача за газ отриманий у грудні 2016 року в сумі 40 156,30 грн та частина заборгованості (на суму 515 665,93 грн) за газ отриманий у 2017 році (зокрема у січні місяці 2017 року) погашена 22.11.2018.

Відтак, правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення є вимоги позивача про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 2 600 664 грн 37 коп.

Позов в частині стягнення 555 822,23 грн основного боргу є безпідставним та таким, що задоволенню не підлягає.

Окрім того, предметом судового розгляду є вимоги позивача про стягнення з відповідача 450 727 грн 84 коп. пені, 159 539 грн 80 коп. 3% річних та 642 639 грн 37 коп. інфляційних втрат.

В силу приписів ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Ст. 209 ЦК України встановлено, що особа, яка не виконала зобов`язання або виконала його неналежним чином несе майнову відповідальність на умовах, передбачених законом або договором.

Ч. 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з вимогами ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється в письмовій формі.

У сфері господарювання згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ст. ст. 546-551 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. При цьому, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею, є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання і її розмір (ч. 2 ст. 551 ЦК України) встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

В силу ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що пеня нараховується в розмірі, встановленому умовами договору, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період за який стягується пеня.

Окрім того, відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

П 8.2 р. 8 Договору, в редакції Додаткової угоди №3, сторони передбачили, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 16,4% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат, проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005.

Згідно з п. 8.3 Договору сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3 цього договору укладення договорів про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №20 від 11 січня 2005 р. спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання не звільняє споживача від обов`язку сплатити на користь Постачальника платежів відповідно до ст. 625 ЦК України, нараховані на всю суму заборгованості за цим Договором.

На підставі наведених вище норм чинного законодавства та умов укладеного правочину, зважаючи на неналежне виконання відповідачем зобов`язань щодо своєчасної оплати вартості отриманого природного газу, позивачем заявлено до стягнення:

- пеню в сумі 450 727 грн 84 коп., з яких: 7 406,89 грн - пеня, яка нарахована за період з 26.11.2016 по 27.12.2016 за несвоєчасне виконання зобов`язань по оплаті вартості природного газу отриманого у жовтні місяці 2016 року, 62 103,57 грн - пеня, яка нарахована за період з 27.12.2016 по 28.05.2017 за несвоєчасне виконання зобов`язань по оплаті вартості природного газу отриманого у листопаді місяці 2016 року, 118 203,07 грн - пеня, яка нарахована за період з 26.01.2017 по 25.07.2017 за несвоєчасне виконання зобов`язань по оплаті вартості природного газу отриманого у грудні місяці 2016 року, 148 888,22 грн - пеня, яка нарахована за період з 28.02.2017 по 27.08.2017 за несвоєчасне виконання зобов`язань по оплаті вартості природного газу отриманого у січні місяці 2017 року та 114 126,09 грн - пеня, яка нарахована за період з 28.03.2017 по 27.09.2017 за несвоєчасне виконання зобов`язань по оплаті вартості природного газу отриманого у лютому місяці 2017 року;

- 3% річних в сумі 159 539 грн 80 коп., з яких: 1 058,13 грн річні нараховані за період з 26.11.2016 по 27.12.2016 за несвоєчасне виконання зобов`язань по оплаті вартості природного газу отриманого у жовтні місяці 2016 року, 9 056,25 грн - річні нараховані за період з 27.12.2016 по 28.05.2017 за несвоєчасне виконання зобов`язань по оплаті вартості природного газу отриманого у листопаді місяці 2016 року, 29 637,43 грн - річні нараховані за період з 26.01.2017 по 22.06.2018 за несвоєчасне виконання зобов`язань по оплаті вартості природного газу отриманого у грудні місяці 2016 року, 68 814,68 грн - річні нараховані за період з 28.02.2017 по 22.06.2018 за несвоєчасне виконання зобов`язань по оплаті вартості природного газу отриманого у січні місяці 2017 року та 50 973,31 грн - річні нараховані за період з 28.03.2017 по 22.06.2018 за несвоєчасне виконання зобов`язань по оплаті вартості природного газу отриманого у лютому місяці 2017 року;

- інфляційні втрати в сумі 642 639 грн 37 коп., з яких: 32 564,91 грн інфляційні втрати нараховані за період з січня місяця 2017 року по квітень місяць 2017 року включно на заборгованість по оплаті вартості природного газу поставленого у листопаді місяці 2016 року, 133 988,04 грн - інфляційні втрати нараховані за період з лютого місяця 2017 року по травень місяць 2018 року включно на заборгованість по оплаті вартості природного газу поставленого у грудні місяці 2016 року, 282 249,70 грн - інфляційні втрати нараховані за період з березня місяця 2017 року по травень місяць 2018 року включно на заборгованість по оплаті вартості природного газу поставленого у січні місяці 2017 року та 198 836,72 грн - інфляційні втрати нараховані за період з квітня місяця 2017 року по травень місяць 2018 року включно на заборгованість по оплаті вартості природного газу поставленого у лютому місяці 2017 року.

Поряд із цим, судом встановлено, що при проведенні нарахування заявлених до стягнення сум пені, 3% річних та інфляційних втрат, зокрема за зобов`язаннями грудня місяця 2016 року та січня місяця 2017 року, позивачем не взято до уваги вказаний вище Договір про організацію взаєморозрахунків №65/110 від 18.10.2018 та здійснену за ним відповідачем оплату 22.11.2018.

В п. 1.12 постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", з наступними змінами і доповненнями (надалі Постанова №14), зазначено, що господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Ст. 83 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-3 ст. 12 ГК України держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного і соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Основними засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб`єктів господарювання є: державне замовлення; ліцензування, патентування і квотування; технічне регулювання; застосування нормативів та лімітів; регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій. Умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів державного регулювання господарської діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку. Встановлення та скасування пільг і переваг у господарській діяльності окремих категорій суб`єктів господарювання здійснюються відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Відповідно до п. 1 Порядку та умов надання у 2018 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, бюджетним установам і організаціям та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, що затверджені постановою Кабінету міністрів України №110 від 14.02.2018 ці Порядок та умови визначають механізм надання у 2018 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, бюджетним установам і організаціям та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування (далі - субвенція).

Субвенція надається з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, бюджетним установам і організаціям та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування (далі - різниця між фактичною вартістю та тарифом), за рахунок джерел, зазначених у статті 21 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік", згідно з розподілом, наведеним у додатку 1.

П. 3 зазначеного Порядку встановлено, що підставою для проведення розрахунків з погашення різниці між фактичною вартістю та тарифом є договір про організацію взаєморозрахунків, який укладається підприємствами, що виробляли, транспортували та постачали теплову енергію, послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, централізованого водопостачання і водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) населенню, бюджетним установам і організаціям та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають такі послуги (далі - надавачі послуг), та іншими учасниками розрахунків з погашення заборгованості згідно з довідкою, що підтверджує наявність в учасників розрахунків кредиторської та/або дебіторської заборгованості (без урахування пені, штрафних і фінансових санкцій) на дату укладення такого договору.

Аналіз змісту вищевказаного Порядку вказує на те, що держава взяла на себе бюджетне зобов`язання щодо відшкодування частини витрат підприємств, пов`язаних, зокрема, з газопостачанням населення, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг.

Запроваджуючи механізм взаємних розрахунків між підприємствами, держава забезпечує відшкодування частини витрат підприємств, пов`язаних з виробництвом теплової енергії. Тобто, державою офіційно визнається неможливість вказаних підприємств забезпечити вчасні розрахунки в цій частині.

Визнаючи неможливість розрахунків в цій частині підприємствами, держава, приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінює характер регулювання відповідних правовідносин, що склались між сторонам на підставі укладених між ними договорів.

Отже, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава буде компенсувати за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема, адміністративного (бюджетного), і застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачали сторони у договорі відповідні умови, чи навпаки.

Тобто, підписання сторонами Договору № 65/110 від 18.10.2018 про організацію взаєморозрахунків і виконання його положень свідчить про те, що сторони фактично змінили порядок і строк оплати коштів у сумі 40 156,30 грн за отриманий відповідачем газ у грудні місяці 2016 року та 515 665,93 грн за газ отриманий відповідачем у січні місяці 2017 року.

Наведене, на думку суду, в свою чергу свідчить про те, що нарахування позивачем пені, 3% річних та інфляційних втрат на зазначені суми є безпідставним.

Доводи представника позивача про те, що укладення Договору про організацію взаєморозрахунків та здійснення за ним оплати у 2018 році не впливає на правильність проведеного Компанією розрахунку суд вважає помилковими, оскільки на момент звернення позивача з даним позовом до суду вказаний вище правочин вже був укладений та виконаний в повному обсязі, позивач знав про існування зазначених вище обставин, а, відповідно, при проведенні розрахунку заявлених до стягнення сум пені, 3% річних та інфляційних втрат, зокрема за зобов`язаннями грудня місяця 2016 року та січня місяця 2017 року, нарахування на вказані вище суми здійснив безпідставно.

Враховуючи усе наведене вище, суд за допомогою інформаційно-аналітичного центру "Ліга", в межах визначених позивачем періодів, з врахуванням вартості переданого позивачем та отриманого відповідачем згідно наведених вище актів приймання-передачі природного газу, передбаченого умовами Договору терміну здійснення розрахунків, здійснених відповідачем оплат, провів перерахунок заявлених до стягнення сум. Окрім того, при проведенні перерахунку, судом взято до уваги, що Договором про організацію взаєморозрахунків змінено порядок і строк оплати коштів в сумі 40 156,30 грн за зобов`язаннями грудня місяця 2016 року та коштів в сумі 515 665,93 грн за зобов`язаннями січня місяця 2017 року та, відповідно, при проведенні перерахунку заявлених до стягнення сум пені інфляції та 3% річних за зобов`язаннями зазначених місяців, дані суми виключено з розрахунку та нарахування на них не проводилось.

Так, згідно проведеного судом перерахунку заявленої до стягнення суми 3% річних, правомірним в межах визначених позивачем періодів, з врахуванням здійснених відповідачем оплат та погашення боргу в сумі 40 156,30 грн за зобов`язаннями грудня місяця 2016 року та боргу в сумі 515 665,93 грн за зобов`язаннями січня місяця 2017 року відповідно до Договору про організацію взаєморозрахунків, є нарахування останніх в загальній сумі 137 502,49 грн, з яких: 1 058,13 грн - річні нараховані за період з 26.11.2016 по 27.12.2016 за несвоєчасне виконання зобов`язань по оплаті вартості природного газу отриманого у жовтні місяці 2016 року, 9 056,25 грн - річні нараховані за період з 27.12.2016 по 28.05.2017 за несвоєчасне виконання зобов`язань по оплаті вартості природного газу отриманого у листопаді місяці 2016 року, 27 944,20 грн - річні нараховані за період з 26.01.2017 по 22.06.2018 за несвоєчасне виконання зобов`язань по оплаті вартості природного газу отриманого у грудні місяці 2016 року, 48 470,60 грн - річні нараховані за період з 28.02.2017 по 22.06.2018 за несвоєчасне виконання зобов`язань по оплаті вартості природного газу отриманого у січні місяці 2017 року та 50 973,31 грн - річні нараховані за період з 28.03.2017 по 22.06.2018 за несвоєчасне виконання зобов`язань по оплаті вартості природного газу отриманого у лютому місяці 2017 року.

3% річних в загальній сумі 22 037,31 грн, з яких: 1 693,23 грн за зобов`язаннями грудня місяця 2016 року та 20 344,08 грн за зобов`язаннями січня місяця 2017 року нараховані позивачем та заявлені до стягнення безпідставно (проведений судом перерахунок в матеріалах справи).

Згідно проведеного судом перерахунку заявленої до стягнення суми інфляційних втрат, правомірним в межах визначених позивачем періодів, з врахуванням здійснених відповідачем оплат та погашення боргу в сумі 40 156,30 грн за зобов`язаннями грудня місяця 2016 року та боргу в сумі 515 665,93 грн за зобов`язаннями січня місяця 2017 року відповідно до Договору про організацію взаєморозрахунків, є нарахування останніх в загальній сумі 539 095 грн 77 коп., з яких: 31 867,39 грн інфляційні втрати нараховані за період з січня місяця 2017 року по квітень місяць 2017 року включно на заборгованість по оплаті вартості природного газу поставленого у листопаді місяці 2016 року, 114 585,06 грн - інфляційні втрати нараховані за період з лютого місяця 2017 року по жовтень місяць 2017 року включно на заборгованість по оплаті вартості природного газу поставленого у грудні місяці 2016 року, 198 806,60 грн - інфляційні втрати нараховані за період з березня місяця 2017 року по травень місяць 2018 року включно на заборгованість по оплаті вартості природного газу поставленого у січні місяці 2017 року та 193 836,72 грн - інфляційні втрати нараховані за період з квітня місяця 2017 року по травень місяць 2018 року включно на заборгованість по оплаті вартості природного газу поставленого у лютому місяці 2017 року.

Інфляційні втрати в загальній сумі 103 543 грн 60 коп., з яких: 697,52 грн за зобов`язаннями листопада місяця 2016 року, 19 402,98 грн за зобов`язаннями грудня місяця 2016 року та 83 443,10 грн за зобов`язаннями січня місяця 2017 року нараховані позивачем та заявлені до стягнення безпідставно (проведений судом перерахунок в матеріалах справи).

Поряд із цим, згідно проведеного судом перерахунку заявленої позивачем до стягнення суми пені, правомірним в межах визначених ним періодів, з врахуванням здійснених відповідачем оплат та погашення боргу в сумі 40 156,30 грн за зобов`язаннями грудня місяця 2016 року та боргу в сумі 515 665,93 грн за зобов`язаннями січня місяця 2017 року відповідно до Договору про організацію взаєморозрахунків, правомірним є нарахування пені в загальній сумі 597 042,62 грн, з яких: 9 875,81 грн - пеня, яка нарахована за період з 26.11.2016 по 27.12.2016 за несвоєчасне виконання зобов`язань по оплаті вартості природного газу отриманого у жовтні місяці 2016 року, 84 227,15 грн - пеня, яка нарахована за період з 27.12.2016 по 28.05.2017 за несвоєчасне виконання зобов`язань по оплаті вартості природного газу отриманого у листопаді місяці 2016 року, 168 255,43 грн - пеня, яка нарахована за період з 26.01.2017 по 25.07.2017 за несвоєчасне виконання зобов`язань по оплаті вартості природного газу отриманого у грудні місяці 2016 року, 158 269,98 грн - пеня, яка нарахована за період з 28.02.2017 по 27.08.2017 за несвоєчасне виконання зобов`язань по оплаті вартості природного газу отриманого у січні місяці 2017 року та 176 414,25 грн - пеня, яка нарахована за період з 28.03.2017 по 27.09.2017 за несвоєчасне виконання зобов`язань по оплаті вартості природного газу отриманого у лютому місяці 2017 року.

Поряд із цим, враховуючи диспозитивність судового процесу, а також те, що суд позбавлений права вийти за межі заявлених позовних вимог, суд прийшов до висновку, що нарахування позивачем пені в загальній сумі 450 727,84 грн є правомірним.

Окрім того, в судовому засіданні 21.10.2019 повноважним представником відповідача було заявлено клопотання про зменшення розміру нарахованої позивачем суми пені. Вказане клопотання обґрунтоване скрутним фінансовим становищем підприємства, встановленою державою специфікою проведення розрахунків теплопостачальних компаній, низькою дисципліною розрахунків населення за надані послуги з теплопостачання та тепловідведення та відсутністю у відповідача можливості стягувати штрафні санкції з його споживачів.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Зменшення суми пені є правом суду, яке може бути реалізовано ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань і дослідження доказів.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, яка порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для зменшення пені покладений саме на відповідача.

Отже, питання про зменшення розміру неустойки вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.

Розглянувши вказане клопотання представника відповідача, дослідивши матеріали справи, зважаючи на те, що: термін прострочки виконання зобов`язань по оплаті вартості поставленого позивачем протягом жовтня місяця 2016 року - лютого місяця 2017 року природного газу є значним; з моменту порушення провадження у даній справі та станом на день проведення даного судового засідання відповідачем не здійснено жодного платежу в рахунок погашення існуючої заборгованості, при цьому остання сплата (без врахування Договору про організацію взаєморозрахунків) мала місце у листопаді місяці 2017 року; вказуючи на низьку платіжну дисципліну споживачів теплової енергії та неможливість вплинути на порядок проведення розрахунків, зокрема, порядок розчеплення коштів, відповідач не надав жодних доказів на підтвердження обставин щодо вжиття ним заходів по отриманню заборгованості від споживачів теплової енергії (боржників); відповідачем не надано у встановленому чинним процесуальним законодавством порядку доказів на підтвердження доводів про важке фінансове становище підприємства; в обґрунтування своїх доводів та заперечень відповідач не надав суду доказів поважності причин неналежного виконання зобов`язань та причинних наслідків, винятковості даного випадку та невідповідності розміру пені наслідкам порушення; належні до сплати штрафні санкції, не є надмірно великими, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого відповідачем клопотання та зменшення розміру заявленої позивачем до стягнення суми пені.

За даних обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача 450 727,84 грн пені, на думку суду, є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до вимог ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору в сумі 55 919,85 грн відшкодовуються позивачу за рахунок відповідача, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 12, 73-74, 76-79, 80, 86, 123, 129, 202, 232, 233, 236-238, 240, 241, 326-327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд ,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради Тернопільтеплокомуненерго, вул. Київська, буд. 3а, м. Тернопіль, ідентифікаційний код 03353590, на користь Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, ідентифікаційний код 20077720:

- 2 600 664 грн 37 коп. основного боргу;

- 450 727 грн 84 коп. - пені;

- 137 502 грн 49 коп. 3% річних;

- 539 095 грн 77 коп. інфляційних втрат;

- 55 919 грн 85 коп. - в повернення сплаченого позивачем судового збору.

3. В задоволенні решти частини позову - відмовити.

4. Наказ видати стягувачеві після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення, в порядку визначеному ст.ст. 256-257 ГПК України, з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15.11.2019

Суддя І.М. Гирила