ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2019 року

м. Київ

Справа № 913/12/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Багай Н. О. - головуючого, Дроботової Т. Б., Зуєва В. А.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 15.07.2019 (колегія суддів: Склярук О. І., Дучал Н. М., Слободін М. М.) і рішення Господарського суду Луганської області від 01.04.2019 (суддя Фонова О. С.) у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства "Первомайськтеплокомуненерго" Первомайської міської ради

про стягнення 213 986, 95 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. У грудні 2018 року Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - АТ "НАК "Нафтогаз України") звернулося до Господарського суду Луганської області із позовом до Комунального підприємства "Первомайськтеплокомуненерго" Первомайської міської ради (далі - КП "Первомайськтеплокомуненерго") про стягнення 213 986,95 грн, з яких 25 333,59 грн - пені, 15 016,52 грн - 3 % річних, 173 636,84 грн - інфляційних втрат.

1.2. Обґрунтовуючи позовні вимоги АТ "НАК "Нафтогаз України", зазначає, що КП "Первомайськтеплокомуненерго" порушено умови договору купівлі-продажу природного газу від 28.01.2014 № 2292/14-КП-20 (далі - Договір) щодо проведення своєчасної оплати товару.

2. Короткий зміст рішень суду першої та апеляційної інстанцій.

2.1 Рішенням Господарського суду Луганської області від 01.04.2019, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 15.07.2019 у справі № 913/12/19, позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з КП "Первомайськтеплокомуненерго" на користь АТ "НАК "Нафтогаз України" пеню в сумі 11 280,52 грн, 3 % річних у сумі 7 367,76 грн, інфляційні втрати в сумі 72 583,06 грн, судовий збір у сумі 1 368,47 грн.

2.2. Судові рішення господарських судів попередніх інстанцій обґрунтовані доведеністю позовних вимог в частині їх задоволення. Частково відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені, 3 % річних та інфляційних втрат, судами застосовано приписи статті 2 Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на території проведення антитерористичної операції та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси" та приписи частини 3 статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення".

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та заперечень на неї

3.1. Частково не погоджуючись із постановою Східного апеляційного господарського суду від 15.07.2019 і рішенням Господарського суду Луганської області від 01.04.2019 у справі № 913/12/19, до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду звернулося АТ "НАК "Нафтогаз України" із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Східного апеляційного господарського суду від 15.07.2019 і рішення Господарського суду Луганської області від 01.04.2019 у справі № 913/12/19 в частині відмови у стягненні пені у сумі 14 053,07 грн, 3 % річних у сумі 7 648,76 грн і інфляційних втрат у сумі 101 053,78 грн та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити вказані позовні вимоги.

3.2. В обґрунтування касаційної скарги АТ "НАК "Нафтогаз України" зазначає, що судові рішення господарських судів попередніх інстанцій ухвалені з порушенням норм матеріального і процесуального права. На думку скаржника, судами попередніх інстанцій неправомірно застосовано норми Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси" та безпідставно наділено позивача статусом енергопостачальної компанії, оскільки останній не був і не є енергопостачальною компанією, а тому до нього не можуть бути застосовані норми вказаного Закону. Крім того, АТ "НАК "Нафтогаз України" зазначає про неправильне застосування господарськими судами попередніх інстанцій частини 3 статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

3.3. У відзиві на касаційну скаргу КП "Первомайськтеплокомуненерго" просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення господарських судів попередніх інстанцій без змін. На думку КП "Первомайськтеплокомуненерго" судові рішення у цій справі є законними та обґрунтованими.

4. Розгляд касаційної скарги та установлені судами обставини

4.1. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що 28.01.2014 між АТ "НАК "Нафтогаз України" (продавець) та КП "Первомайськтеплокомуненерго" (покупець) було укладено договір купівлі-продажу природного газу № 2292/14-КП-20.

4.2. Відповідно до пункту 1.1 Договору Продавець зобов`язується передати у власність Покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України АТ "НАК "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього Договору.

4.3. Пунктом 1.2 Договору визначено, що газ, що продається за цим Договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання. У розділі 2 Договору, сторони визначили кількість та фізико-хімічні показники газу.

4.4. За умовами пункту 2.1 Договору Продавець передає Покупцеві з 01.01.2014 до 31.12.2014 природний газ обсягом 88,279 тис. куб. м. Як зазначено у пункті 3.4 Договору, не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, Покупець зобов`язується надати Продавцеві підписані та скріплені печатками Покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазнаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов`язується повернути Покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаного повноважним представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

4.5. Відповідно до пункту 5.2 Договору, ціна за 1000 куб. м газу за цим Договором на дату його укладання становить всього з ПДВ - 4 154,71 грн. Згідно з пунктом 6.1 Договору, оплата за природний газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

4.6. Відповідно до пункту 7.2. Договору у разі невиконання Покупцем пункту 6.1 умов цього Договору він зобов`язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми прострочення платежу за кожний день прострочення платежу.

4.7. У розділі 11 Договору сторони визначили, що Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками Сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.01.2014 і діє в частині реалізації газу до 31.12.2014, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

4.8. Між сторонами за Договором підписано Додаткові угоди № 1 від 28.04.2014, № 2 від 26.05.2014, № 3 від 10.06.2014, № 5 від 10.11.2014, № 6 від 15.12.2014, згідно з якими сторони внесли зміни до пункту 5.2 Договору та домовилися, що з 01.04.2014 ціна за 1000 куб. м. газу складає з ПДВ - 5 264,88 грн, з 01.05.2014 - складає з ПДВ - 6 208,18 грн, з 01.06.2014 - складає з ПДВ - 6 222,22 грн, з 01.11.2014 - складає з ПДВ - 6 682,44 грн, з 01.12.2014 - складає з ПДВ - 7 661,64 грн.

4.9. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що на виконання своїх зобов`язань за Договором позивач передав у власність відповідачу у січні-квітні 2014 року та у листопаді-грудні 2014 року природний газ на загальну суму 201 585,76 грн, що підтверджується наступними актами прийому - передачі природного газу:

- акт приймання-передачі природного газу від 31.01.2014 у обсязі 16,738 тис. куб. м. за січень 2014 року на суму 69 541,57 грн;

- акт приймання-передачі природного газу від 28.02.2014 у обсязі 11,709 тис. куб. м. за лютий 2014 року на суму 48 647,52 грн;

- акт приймання-передачі природного газу від 31.03.2014 у обсязі 8,368 тис. куб. м. за березень 2014 року на суму 34 766,64 грн;

- акт приймання-передачі природного газу від 30.04.2014 у обсязі 2,484 тис. куб. м. за квітень 2014 року на суму 13 077,96 грн;

- акт приймання-передачі природного газу від 30.11.2014 у обсязі 2,666 тис. куб. м. за листопад 2014 року на суму 17 815,38 грн;

- акт приймання-передачі природного газу від 31.12.2014 у обсязі 2,315 тис. куб. м. за грудень 2014 року на суму 17 736,69 грн. Вказані акти підписані сторонами без зауважень та скріплені їх печатками.

4.10. Обґрунтовуючи позовні вимоги, АТ "НАК "Нафтогаз України" посилається на те, що оплату за отриманий природний газ КП "Первомайськтеплокомуненерго" здійснювало несвоєчасно, чим порушило умови пункту 6.1 Договору.

4.11. У зв`язку з порушенням строків оплати КП "Первомайськтеплокомуненерго", на підставі пункту 7.2 Договору АТ "НАК "Нафтогаз України" нараховано та пред`явлено до стягнення пеню у сумі 25 333,59 грн за періоди, згідно з наданим позивачем розрахунком.

4.12. Крім того, АТ "НАК "Нафтогаз України" відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України нараховано та пред`явлено до стягнення 3 % річних у сумі 15 016,52 грн та інфляційних втрат у сумі 173 636,84 грн за періоди, згідно з наданим позивачем розрахунком.

4.13. Частково відмовляючи у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення з відповідача пені, господарськими судами зазначено, що відповідно до Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси" нарахування пені не має здійснюватися з 07.02.2015.

4.14. Тому, суд першої інстанції здійснив власний розрахунок пені за зобов`язаннями листопада-грудня 2014 року в межах заявленого періоду нарахування, а саме:

- 17 816,38 грн (борг за газ, поставлений у листопаді 2014 року), період прострочення з 16.12.2014 по 06.02.2015 (710,66 грн + 19,04 грн = 729,70 грн);

- 17 736,69 грн (борг за газ, поставлений у грудні 2014 року), період прострочення з 15.01.2015 по 06.02.2015 (299,34 грн + 18,95 грн = 318,29 грн). Із зазначеним висновком і розрахунком погодився і апеляційний господарський суд.

4.15. При цьому, частково відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення пені (за інші періоди), 3 % річних та інфляційних втрат, господарські суди попередніх інстанцій керувалися нормами Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

4.16. Тому господарські суди попередніх інстанцій, ураховуючи, що основна заборгованість за проданий природний газ у січні 2014 року була остаточно погашена відповідачем 13.05.2016, тобто до набрання чинності Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", дійшли висновку, що заявлена до стягнення з відповідача пеня, у сумі 6 209,21 грн, за період з 15.02.2014 по 14.08.2014, що нарахована на вказану заборгованість, задоволенню не підлягає.

4.17. При цьому, здійснивши перерахунок пені, місцевий господарський суд дійшов висновку, що підлягає задоволенню вимога про стягнення пені у сумі 11 280,52 грн. Із зазначеним розрахунком погодився і апеляційний господарський суд.

4.18. Щодо 3% річних, нарахованих на борг за поставлений природний газ у січні 2014 року, який остаточно погашений відповідачем 13.05.2016, тобто до набрання чинності Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", господарські суди дійшли висновку, що заявлені до стягнення з відповідача 3 % річних у сумі 3 878,61 грн за період з 15.02.2014 по 12.05.2016 задоволенню не підлягають, з огляду на мораторій, визначений у частині 3 статті 7 вказаного Закону.

4.19. Щодо 3% річних, нарахованих на борг за поставлений природний газ у лютому 2014 року, який частково погашений відповідачем на суму 17 321,63 грн до 30.11.2016, тобто до набрання чинності Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", господарські суди дійшли висновку, що заявлені до стягнення з відповідача 3 % річних у сумі 3 770,15 грн за період з 15.03.2014 по 30.11.2016 задоволенню не підлягають, з огляду на мораторій, визначений у частини 3 статті 7 вказаного Закону. При цьому, судами зазначено, що решта 3% річних (лютий 2014 року) в сумі 92,37 грн нараховані позивачем обґрунтовано, а тому підлягають до стягнення. Також суди зазначили, що 3% річних в сумі 7 275,39 грн, нараховані позивачем на борг, що виник у березні, квітні, листопаді, грудні 2014 року, є обґрунтовано заявленими, у зв`язку з чим підлягають задоволенню.

4.20. Щодо інфляційних втрат, які нараховані на борг за поставлений природний газ у лютому 2014 року, який частково погашений відповідачем на суму 17 321,63 грн до 30.11.2016, тобто до набрання чинності Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", господарські суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що заявлені до стягнення з відповідача інфляційні втрати в сумі 45 482,42 грн за період з квітня 2014 року до листопада 2016 року не підлягають задоволенню, з огляду на мораторій, визначений у частині 3 статті 7 вказаного Закону. При цьому, судами зазначено, що решта інфляційних втрат (лютий 2014 року) у сумі 175,11 грн нараховані позивачем обґрунтовано, а тому підлягають до стягнення.

4.21. Що стосується вимоги про решту інфляційних втрат в сумі 72 407,95 грн, нарахованих позивачем на борг, що виник у березні, квітні, листопаді, грудні 2014 року, господарські суди дійшли висновку, що її слід задовольнити, з огляду на правильність нарахування та відповідність чинному законодавству.

5. Позиція Верховного Суду

5.1. Переглянувши оскаржувані у справі постанову і рішення, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та заперечення на неї, перевіривши наявні матеріали справи щодо правильності застосування господарськими судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

5.2. Предметом позову у справі є вимога позивача про стягнення пені, інфляційних втрат, трьох відсотків річних за неналежне виконання умов договору купівлі-продажу природного газу від 28.01.2014 № 2292/14-КП-20 щодо проведення своєчасної оплати товару

5.3. Судові рішення господарських судів попередніх інстанцій в частині задоволення позовних вимог АТ "НАК" Нафтогаз України" не оскаржуються.

5.4. Підставою подання касаційної скарги стала незгода скаржника з судовими рішеннями господарських судів попередніх інстанцій в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача пені в сумі 14 053,07 грн, 3 % річних в сумі 7 648,76 грн і інфляційних втрат в сумі 101 053,78 грн.

5.5. З урахуванням приписів статті 300 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції переглядає у касаційному порядку судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги.

5.6. Частково відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий та апеляційний господарські суди виходили з того, що відповідно до Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на території проведення антитерористичної операції та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси" нарахування пені не повинно здійснюватися з 07.02.2015, а також оскільки відповідач частково розрахувався за переданий позивачем природний газ до набрання чинності Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", то відповідно до положень вказаного Закону на таку заборгованість не підлягали нарахуванню інфляційні втрати, 3% річних, неустойка, а нараховані суми підлягали списанню.

5.7. Не погоджуючись із зазначеним висновком господарських судів попередніх інстанцій, АТ "НАК" Нафтогаз України" у касаційній скарзі зазначає, що суди безпідставно наділили позивача статусом енергопостачальної компанії, оскільки останній не був і не є енергопостачальною компанією, а тому до нього не можуть бути застосовані норми Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на території проведення антитерористичної операції та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси". Також скаржник зазначає про безпідставність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

5.8. Згідно зі статтею 1 Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на території проведення антитерористичної операції та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси" метою цього Закону є встановлення додаткових гарантій щодо захисту житлових та майнових прав громадян, які проживають на територіях, де проводиться антитерористична операція, та громадян, які тимчасово переселені в інші населені пункти України з територій, на яких проводиться антитерористична операція. До 31 грудня 2015 року цим громадянам має бути погашена заборгованість із виплат заробітної плати, стипендій, пенсій, що утворилася внаслідок проведення антитерористичної операції, а також встановлено додаткові гарантії захисту житлових та майнових прав громадян, звільнених на підставі зазначених обставин, до моменту їх працевлаштування, за умови отримання ними статусу зареєстрованого безробітного.

5.9. Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на території проведення антитерористичної операції та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси" встановлено мораторій на час, визначений у статті 1 цього Закону, на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій енергопостачальними компаніями у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами - виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції.

5.10. Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.07.2012 №705 "Про визначення гарантованих постачальників природного газу" гарантованими постачальниками природного газу є суб`єкти господарювання, що в установленому порядку отримали ліцензію на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом та провадять діяльність на затвердженій Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, території з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом для споживачів України (крім промислових споживачів, річний обсяг споживання природного газу яких перевищує 3 млн. куб. метрів, та підприємств, що здійснюють виробництво теплової енергії); гарантованим постачальником природного газу для промислових споживачів, річний обсяг споживання природного газу яких перевищує 3 млн. куб. метрів, та підприємств, що здійснюють виробництво теплової енергії, є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", що в установленому порядку отримала ліцензію на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом.

5.11. У пункті 5 статуту АТ "НАК "Нафтогаз України", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.1998 № 747 (у редакції, яка діяла на момент прийняття Закону) встановлено, що метою діяльності АТ "НАК "Нафтогаз України" є сприяння структурній перебудові нафтової, газової та нафтопереробної галузей, підвищення рівня енергетичної безпеки держави, забезпечення ефективного функціонування та розвитку нафтового комплексу, більш повного задоволення потреб промислових і побутових споживачів у сировині та паливно-енергетичних ресурсах і отримання прибутку.

5.12. Пунктом 6 статуту АТ "НАК "Нафтогаз України" (у зазначеній редакції) встановлено, що предметом діяльності АТ "НАК "Нафтогаз України" є, зокрема, постачання природного газу, організація виробництва і постачання електричної та теплової енергії.

5.13. Законом України "Про енергозбереження" визначено, що: "енергозбереження" - це діяльність (організаційна, наукова, практична, інформаційна), яка спрямована на раціональне використання та економне витрачання первинної та перетвореної енергії і природних енергетичних ресурсів в національному господарстві і яка реалізується з використанням технічних, економічних та правових методів; "паливно-енергетичні ресурси" - це сукупність всіх природних і перетворених видів палива та енергії, які використовуються в національному господарстві.

5.14. Відповідно до пункту 1.5 статті 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" енергоносії - це кам`яне і буре вугілля, торф, інші види первинного твердого палива, кам`яновугільні брикети, інші види вторинного твердого палива, буровугільні і торф`яні брикети, газ нафтопереробки, нафтопродукти, природний газ, природні енергетичні ресурси (ядерна, гідравлічна та геотермальна енергія, інші природні ресурси), електрична і теплова енергія.

Тобто природний газ як матеріальний об`єкт, різновид палива, в якому зосереджена енергія, придатна для практичного використання, є одним з видів енергетичних ресурсів.

5.15. Ураховуючи викладене, в силу приписів чинного законодавства та в розумінні статті 2 Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на території проведення антитерористичної операції та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси", Верховний Суд дійшов висновку, що АТ "НАК" Нафтогаз України" є енергопостачальною компанією. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.01.2019 у справі № 913/66/18.

5.16. На підставі викладеного Верховний Суд вважає необґрунтованими доводи скаржника про те, що АТ "НАК" Нафтогаз України" не є енергопостачальною компанією, а тому до нього не можуть бути застосовані норми вказаного Закону.

5.17. Відповідно до статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (у редакції, чинній на момент прийняття Закону) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

5.18. Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (у редакції, чинній на момент прийняття Закону) залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо.

5.19. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що згідно із витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом діяльності відповідача є постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря. Тобто, відповідач є виробником/виконавцем житлово-комунальних послуг.

5.20. Також судами установлено, що КП "Первомайськтеплокомуненерго" здійснює свою господарську діяльність у м. Золоте Луганської області, що входить до затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 127 переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

5.21. Оскільки господарські суди установили, що позивач є енергопостачальною організацією, а відповідач є виконавцем/виробником житлово-комунальних послуг на території, де проводилася антитерористична операція, суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку щодо поширення на спірні правовідносини, пов`язані із стягненням пені, мораторію, встановленого частиною 2 статті 2 Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на території проведення антитерористичної операції та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси", та про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у частині стягнення пені за зазначений період.

5.22. При цьому, як вірно зазначено господарськими судами, 30.11.2016 набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", який визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

5.23. Відповідно до статті 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

5.24. Згідно зі статтею 2 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

5.25. Частиною 1 статті 3 Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" передбачено, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

5.26. Частинами 1, 3 статті 5 Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" установлено, що реструктуризації підлягає кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (без урахування суми неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), не погашена станом на 31 грудня 2016 року. На реструктуризовану заборгованість не нараховуються неустойка (штрафи, пені), проценти річних, інфляційні нарахування, крім випадків повного або часткового нездійснення платежів за договором про реструктуризацію заборгованості, укладеним відповідно до цього Закону.

5.27. Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 № 93 затверджено Порядок ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром (далі - Порядок), який визначає механізм формування, ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, а також користування його даними.

5.28. Господарськими судами попередніх інстанцій установлено, що КП "Первомайськтеплокомуненерго" є учасником процедури врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії, що підтверджується повідомленням про включення відповідача до відповідного Реєстру 01.11.2018 за № 223, яке видане Департаментом економіки систем життєзабезпечення.

5.29 Частиною 3 статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", якою врегульовано питання списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, централізоване водопостачання та водовідведення, передбачено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом (тобто до 30.11.2016), неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

5.30. Отже, господарські суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відмову у стягненні з КП "Первомайськтеплокомуненерго" пені, 3% річних та інфляційних втрат, які АТ "НАК "Нафтогаз України" нарахувало на заборгованість, що була погашена відповідачем до набрання чинності Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

5.31. Посилання позивача на судову практику Верховного Суду, а саме, постанову від 16.10.2018 у справі № 913/65/18 не можуть бути взяті до уваги, оскільки останньою усталеною практикою Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 18.01.2019 у справі № 913/66/18 та у постановах Верховного Суду від 31.01.2019 у справі № 905/272/18, від 21.03.2019 у справі № 905/1100/18, від 14.05.2019 у справі № 905/1882/18 чітко установлено, що ПАТ "НАК "Нафтогаз України" є енергопостачальною організацією.

5.32. Інші доводи скаржника стосуються з`ясування обставин, вже встановлених судами попередніх інстанцій, та переоцінки вже оцінених ними доказів у справі, тому не можуть бути враховані судом касаційної інстанції згідно з приписами частини 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України.

5.33. При цьому, аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі Верховний Суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків судів попередніх інстанцій у вказаній справі.

6. Висновки Верховного Суду

6.1. За змістом статті 300 Господарського процесуального кодексу України, якою визначено межі розгляду справи судом касаційної інстанції, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права; суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

За змістом частини 1 статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

6.2. Ураховуючи наведені положення законодавства та обставини, установлені господарськими судами, колегія суддів зазначає, що оскаржені у справі судові рішення ухвалено із додержанням норм матеріального і процесуального права, тому правових підстав для їх зміни чи скасування немає.

7. Розподіл судових витрат

7.1. Оскільки у цьому випадку суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 300, 301, пунктом 1 частини 1 статті 308, статтями 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 15.07.2019 і рішення Господарського суду Луганської області від 01.04.2019 у справі № 913/12/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Багай

Судді Т. Б. Дроботова

В. А. Зуєв