ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

"06" листопада 2019 р. Справа № 911/1211/19

Господарський суд Київської області у складі судді Сокуренко Л.В.

за участю секретаря судового засідання Абраменко М.К, дослідивши матеріали справи

За позовом Приватного підприємства "Валоїс"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "СВК ім. Щорса"
простягнення 14 549,44 грн.

Представники сторін:

від позивача:Агудалічев О.О.;

від відповідача: Власенко М.Ф.;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство "Валоїс" звернулося до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "СВК ім. Щорса" про стягнення 14 549,44 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем, як замовником, умов договору № 069/П-2018 про надання послуг від 11.06.2018 в частині здійснення оплати за надані послуги. Враховуючи наявну заборгованість відповідача позивачем подано зазначену позовну заяву про стягнення з останнього 14 213,00 грн. основного боргу, 280, 37 грн. нарахованої пені та 56,07 грн. 3% річних.

Ухвалою суду від 20.05.2019 було відкрито провадження у справі № 911/1211/19. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (викликом) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

07.06.2019 до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив № б/н від 05.06.2019 на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечив в повному обсязі, посилаючись на підробку його підпису на квитанції до замовлення-наряду №зн00010283 від 26.10.2018, а також на приймально-здавальному акті від 27.10.2018. Крім того, відповідач стверджує, що взагалі автомобіль, стягнення вартості за ремонт якого є предметом даного пору, не передавався повторно на ремонт позивачу.

18.06.2018 від позивача до канцелярії суду надійшли заява про стягнення судових витрат, а також відповідь на відзив.

В поданій відповіді на відзив позивач повністю заперечив щодо дійсності відомостей, викладених відповідачем у відзиві та просив суд позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 24.06.2019 вирішено здійснювати розгляд справи №911/1211/19 за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання у справі №911/1211/19 на 24.07.2019 о 14:30.

19.08.2019 до канцелярії суду були подані заяви свідків та клопотання позивача про виклик свідків у судове засідання, а саме: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

04.09.2019 в судовому засіданні представник позивача підтримав свою заяву б/н б/д про виклик у судове засідання для допиту та надання пояснень у якості свідків - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

У судовому засіданні 04.09.2019 судом розглянуто та задоволено клопотання позивача про виклик свідків у судове засідання, з огляду на встановлені судом обставини, викладені в ухвалі суду від 04.09.2019. Підготовче судове засідання відкладено на 02.10.2019.

02.10.2019 від позивача до канцелярії суду надійшла заява про стягнення судових витрат з доказами понесення зазначених витрат.

В судове засідання 02.10.2019 з`явились викликані судом свідки та надали усні пояснення на поставлені судом та сторонами питання.

02.10.2019 в судовому засіданні судом оголошено ухвалу про закриття підготовчого провадження по справі та призначення розгляду справи по суті на 17.10.2019, яка занесена до протоколу судового засідання.

В судовому засіданні 17.10.2019 представник позивача надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд позов задовольнити повністю з посиланням на наступне.

На підставі договору № 069/П-2018 від 11.06.2018 позивачем було надано відповідачу послуги з ремонту автомобіля CHEVROLET NIVA, д.н. НОМЕР_1 , що належить відповідачу на загальну суму 28 046,00 грн. В свою чергу, відповідачем зобов`язання щодо оплати за надані послуги виконано частково в сумі 13 833,00 грн.

Враховуючи наявну заборгованість відповідача, позивач звернувся до Господарського суду Київської області із позовною заявою про стягнення суми основного боргу у розмірі 13 833,00 грн. та нарахованої пені у розмірі 280,37 грн., а також 3 % річних в сумі 56,07 грн.

В свою чергу, представник відповідача, в судовому засіданні 17.10.2019 надав усні заперечення, відповідно до яких просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Судом також прийняті до уваги свідчення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зазначені у їх письмових заявах, які містяться у матеріалах справи, а також, надані ними усні пояснення у судовому засіданні.

В судовому засіданні 17.10.2019 судом оголошено перерву до 06.11.2019.

06.11.2019 від позивача до канцелярії суду надійшла заява про стягнення судових витрат.

В судовому засіданні 06.11.2019 судом заслухано позиції сторін в судових дебатах, відповідно до яких, позивач просив позовні вимоги задовольнити, а відповідач - в позові відмовити повністю.

Приймаючи до уваги, що сторони скористалися наданими їм процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 06.11.2019 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд Київської області, -

ВСТАНОВИВ:

11.06.2018 між Приватним підприємством "Валоїс" (далі - виконавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СВК ім. Щорса" (далі - замовник, відповідач) був укладений договір № 069/П-2018 про надання послуг (далі - договір).

Пунктами 1.1-1.3 зазначеного правочину сторони узгодили, що за дорученням замовника виконавець бере на себе зобов`язання виконувати роботи та надавати послуги, які безпосередньо пов`язані з поточним та капітальним ремонтом автомобілів замовника, заміною мастила, оливи, шиномонтажні роботи, мийку автомобілів (надалі «послуги») та при потребі реалізує запасні частини до автомобіля з правом видачі заключения про технічний стан автомобіля. Надає послуги перевірки технічного стану транспортних засобів замовника на станції діагностики та технічного обслуговування автомобілів, на підставі чого видається протокол техогляду. Перелік робіт з технічного обслуговування та/або ремонту автомобілів, а також перелік матеріалів, що використовуються, вказуються в наряді-замовленні, який є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до підпунктів 3.1.2 та 3.1.3 договору, при прийманні транспортного засобу чи його складових на технічне обслуговування та/або ремонт здійснюється в присутності замовника або уповноваженого представника. Виконавець повинен провести огляд автомобіля, діагностику та підготувати замовлення на ремонт з переліком необхідних робіт, матеріалів та запасних частин, необхідних для проведення технічного обслуговування та ремонтних робіт. На підставі погодженого замовлення на ремонт виконати роботи належним чином, якісно і в зазначені сторонами строки. У випадку відсутності на складі виконавця необхідних запасних частин чи витратних матеріалів, необхідних для проведення ремонту чи обслуговування, термін виконання робіт може бути змінено.

Після закінчення робіт (наданих послуг) передати автомобіль замовнику по кількості, якості та комплектності згідно умов даного договору та додатків до нього. Повернути замовнику надані ним матеріали (запчастини), у разі їх невикористання. Надати Замовнику для підпису приймально-здавальний акт та оформлені належним чином документи, з обов`язковою реєстрацією податкових накладних в ЄРПН, через програмне забезпечення «M.E.Doc IS»(п. п. 3.1.8-3.1.9 договору).

Відповідно до п. 3.3.7 договору, перед підписанням приймально-здавального акту замовник повинен оглянути автомобіль, що перебував у виконавця на ремонті, перевірити повноту та якість робіт в момент їх прийняття. Відповідність наданих послугу процесі прийняття транспортного засобу (його складових) замовником після технічного обслуговування та/або ремонту здійснюється без їх розбирання.

При виявленні замовником недоліків у виконаних роботах, які виникли не по вині замовника, сторонами складається акт недоліків та строки їх усунення.

Судом встановлено, що позивачем, на виконання умов договору, після надання послуг з ремонту автомобіля CHEVROLET NIVA, д.н. НОМЕР_1 (який, на час надання послуг, належав відповідачу) повернуто відповідачу зазначений транспортний засіб, що підтверджується приймально-здавальними актами виконаних робіт від 19.10.2018 до замовлення-наряду № ЗН00010154 від 19.10.2018 та від 27.10.2018 до замовлення-наряду № ЗН00010283 від 27.10.2018. Зазначені акти з боку відповідача підписані без будь-яких зауважень та заперечень.

Враховуючи відсутність будь-яких зауважень з боку відповідача щодо наданих послуг, а також, беручи до уваги відсутність жодних складених актів недоліків, господарський суд встановив, що приймально-здавальні акти виконаних робіт від 19.10.2018 до замовлення-наряду № ЗН00010154 від 19.10.2018 та від 27.10.2018 до замовлення-наряду № ЗН00010283 від 27.10.2018 є погодженими, а послуги, надані позивачем відповідачу, є прийнятими.

Розділом 2 договору сторони визначили порядок здійснення рахунків, зокрема: загальна вартість робіт по технічному обслуговуванню та ремонту кожного окремого транспортного засобу складається, виходячи з цін агрегатів, запасних частин, комплектуючих та витратних матеріалів, що діють на дату складання замовлення на ремонт, а також вартості кожного виду робіт та послуг у відповідності до розцінок виконавця.

Вартість технічного огляду одного транспортного засобу залежить від виду транспорту і зазначається в рахунку. У випадку, якщо в процесі надання послуг виявиться необхідність перевищити вартість послуг, вказану в наряді-замовленні, виконавець попереджає замовника про таке перевищення і, в разі відсутності заперечень з боку замовника, продовжує надання послуг та виставляє замовнику рахунок на оплату остаточної вартості послуг. Вказане перевищення не є зміною умов договору та вимагає взаємної згоди сторін.

В разі перевищення вартості ремонту понад 5000 (п`ять тисяч) гривень з ПДВ, замовник зобов`язаний сплатити 100% вартості запасних частин, необхідних для виконання заявлених робіт, згідно рахунку-фактури, який надається замовнику до початку виконання робіт. Після виконання робіт виконавець зобов`язаний передати ці роботи замовнику шляхом підписання акту виконаних робіт, який зобов`язує замовника сплатити решту суми визначеної в акті виконаних робіт, на підставі додаткового рахунка-фактури виконавця.

Замовник перераховує на поточний, рахунок Виконавця сто відсотків вартості виконаних робіт (наданих послуг) та використаних на ремонт автомобіля запасних частин та матеріалів, протягом 3-х (трьох) банківських днів з дати підписання акту приймання-передачі транспортного засобу, але в будь-якому випадку до отримання ТЗ від виконавця.

Оплата послуг, запчастин та матеріалів здійснюється замовником шляхом внесення грошових коштів на розрахунковий рахунок або в касу виконавця. Оплата є такою, що відбулася з моменту надходження відповідних коштів на рахунок Виконавця в повному обсязі. Загальною сумою договору є сума всіх виконаних нарядів-замовлень.

Судом встановлено, що позивачем виставлено відповідачу рахунок на оплату № 1048 від 19.10.2018 на суму 13 833,00 грн. та рахунок на оплату № 1065 від 25.10.2018 на суму 14 213,00 грн., загальна вартість наданих послуг по яким становить 28 046,00 грн.

Згідно з п.п. 3.3.6 договору, замовник зобов`язується своєчасно оплачувати послуги виконавця в повному обсязі та у строки, передбачені в пп. 2.5 п 2 цього договору.

Судом встановлено, що відповідачем частково оплачено надані позивачем послуги, а саме: за рахунком на оплату № 1048 від 19.10.2018 у сумі 13 833,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 373 від 19.10.2018. Рахунок на оплату № 1065 від 25.10.2018 на суму 14 213,00 грн. відповідачем не оплачено.

За ствердженнями відповідача 19.10.2018 останнім було прийнято від позивача послуги щодо ремонту автомобіля CHEVROLET NIVA, д.н. НОМЕР_1 та прийнято зазначений автомобіль, що підтверджується підписаними приймально-здавальними актами виконаних робіт та передачі автотранспортного засобу споживачеві від 19.10.2018. На виконання вимог договору та виставленого рахунку на оплату № 1048 від 19.10.2018 відповідачем здійснено оплату за надані послуги у сумі 13 833,00 грн. Однак, після того, як автомобіль був прийнятий відповідачем, і в свою чергу, використаний за його призначенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "СВК ім. Щорса" встановило, що зазначений транспортний засіб є несправний і недоліки в його роботі, відповідачем повністю не усунуті, що свідчить, на думку відповідача, про неналежне виконання позивачем умов договору. У зв`язку із неналежним ремонтом транспортного засобу відповідачем повторно надано позивачу автомобіль CHEVROLET NIVA, д.н. НОМЕР_1 для усунення тих недоліків у роботі, які не були відремонтовані належним чином. При цьому, відповідач вважає, що зобов`язання з оплати за роботи по ремонту автомобіля, а саме: щодо усунення недоліків в роботі позивача, у відповідача не виникло, так як вартість цих робіт вже була включена, та, в свою чергу, оплачена Товариством з обмеженою відповідальністю "СВК ім. Щорса" на підставі виставленого рахунку на оплату № 1048 від 19.10.2018. З урахуванням вищенаведеного, відповідач стверджує про відсутність порушення будь-яких прав позивача з боку відповідача та просить суд в позові відмовити.

Умовами пунктів 7.1 та 7.2 договору визначено, що даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 31 грудня 2018 року. Даний договір може бути пролонгованим за погодженням сторін на один рік. Закінчення строку дії даного договору не звільняє сторони від повного виконання зобов`язань по даному договору.

З огляду на встановлений ст.204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договір № 069/П-2018 про надання послуг від 11.06.2018, як належну підставу, у розумінні норм ст.11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Згідно статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 527 Цивільного кодексу України визначено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов`язання виконав належним чином у відповідності до умов договору. Приймально-здавальні акти виконаних робіт з боку відповідача підписані без зауважень та заперечень(копії містяться у матеріалах справи).

За умовами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Відповідно до п. 2.5 договору, замовник перераховує на поточний, рахунок виконавця сто відсотків вартості виконаних робіт (наданих послуг) та використаних на ремонт автомобіля запасних частин та матеріалів, протягом 3-х (трьох) банківських днів з дати підписання акту приймання-передачі транспортного засобу, але в будь-якому випадку до отримання ТЗ від виконавця.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, господарський суд зазначає, що строк виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань є таким, що настав 25.10.2018 щодо рахунку на оплату № 1048 від 19.10.2018 на суму 13 833,00 грн. та 31.10.2018 щодо рахунку на оплату № 1065 від 25.10.2018 на суму 14 213,00 грн.

Судом враховано, що відповідачем, 19.10.2018 була здійснена тільки часткова оплата за надані послуги згідно виставленого рахунку на оплату № 1048 від 19.10.2018 на суму 13 833,00 грн. Протилежного відповідачем суду не доведено, доказів оплати всієї суми заборгованості не надано.

Щодо фактів, заявлених відповідачем, в поданому відзиві на позовну заяву, а також, у наявній у матеріалах справи копії листа за підписом директора відповідача № 226 від 03.12.2018, в яких зазначено, інші фактичні обставини справи, відповідно до яких, Товариство з обмеженою відповідальністю "СВК ім. Щорса" стверджувало, що ремонт автомобіля CHEVROLET NIVA, д.н. НОМЕР_1 здійснювався тільки один раз, за послуги якого було сплачено товариством позивачу 13 833,00 грн, а щодо факту наявності повторного ремонту (усунення недоліків в роботі), директору відповідача взагалі нічого не відомо, то суд зазначає, що дані твердження відповіадча не підтвердилися матеріалами справи.

При цьому, усні пояснення відповідача, а також, викладені в заяві свідка, письмові поясненя начальника служби безпеки відповідача Денисюка Ю.І., щодо ствердження відсутності зобов`язання здійснити оплату за виставленим рахунком на оплату № 1065 від 25.10.2018 на суму 14 213,00 грн., з посиланням на те, що, на їх думку, фактично позивачем не було надано відповідачу нових послуг з ремонту автомобіля, а відбулось усунення недоліків, допущених при здійснення ремонту автомобіля 19.10.2018, судом відхиляються, як такі, що документально не доведені (в матеріалах справи відсутні будь-які акти недоліків із зазначенням встановлених недоліків та строки їх усунення).

Крім того, відповідно до п. 3.3.7 договору, перед підписанням приймально-здавального акту замовник повинен оглянути автомобіль, що перебував у виконавця на ремонті, перевірити повноту та якість робіт в момент їх прийняття. Відповідність наданих послугу процесі прийняття транспортного засобу (його складових) замовником після технічного обслуговування та/або ремонту здійснюється без їх розбирання.

При виявленні замовником недоліків у виконаних роботах, які виникли не по вині замовника, сторонами складається акт недоліків та строки їх усунення.

В матеріалах справи відсутні будь-які документально підтверджені докази виявлення відповідачем недоліків щодо наданих позивачем послуг з ремонту автомобіля та складання відповідних актів недоліків. Протилежного суду не доведено.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Слід зазначити, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Суд зазначає, що всі твердження відповідача у відзиві спростовуються вищенаведеним, а також наявними матеріалами справи.

Крім того, відповідно до п.3 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994р. Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів відповідача та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17.

Таким чином, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував та належних доказів на заперечення відомостей повідомлених позивачем не надав, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню повністю в сумі 14 213,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов`язань.

Відповідно до частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 4.3 договору, у випадку затримки оплати, замовник зобов`язаний сплатити виконавцю суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення платежу, а також 3 (три) відсотки річних від суми простроченого платежу, пеню, що обчислюється від суми простроченого платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення платежу.

Позивач за прострочення строків сплати коштів за договором, керуючись п. 4.3 договору нарахував та просить стягнути з відповідача пеню в сумі 280,37 грн., починаючи з 25.12.2018.

Щодо зазначеної вимоги, господарський суд зазначає наступне.

При дослідженні розрахунку позивача суд встановив, що позивачем визначено початок прострочення по рахунку на оплату № 1065 від 25.10.2018 з 25.12.2018, оскільки позивачем встановлено в направленій відповідачу претензії за № 38 від 19.12.2018 строк для здійснення оплати до 25.12.2018. Разом із тим, як встановлено судом вище, у відповідності до умов договору, а саме п. 2.5, прострочення по рахунку на оплату № 1065 від 25.10.2018 почалось з 01.11.2018 (27.10.2018 дата підписаного приймально-здавального акту виконаних робіт + 3 б.д.).

Проте, здійснивши перерахунок пені з урахуванням умов договору, прострочення по сплаті грошового зобов`язання, порядку розрахунків погодженого сторонами, в межах розрахунку позивача, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги арифметично вірні та підлягають задоволенню повністю в сумі 280,37 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача за прострочення оплати 3% річних в сумі 56,07 грн.

Здійснивши перерахунок 3 % річних, в межах періоду розрахунку позивача, з урахуванням встановлених вище дат прострочення платежів, приходить до висновку, що позовні вимоги, в частині стягнення 3% річних підлягають задоволенню повністю в сумі 56,07 грн.

Приймаючи до уваги висновки суду про повне задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 921,00 грн.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача витрати на послуги адвоката в сумі 16 500,00 грн.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем представлено до матеріалів справи копії: - договору 18/Г про надання правової допомоги від 07.03.2019;- додатку № 1 до договору від 07.03.2019; - ордеру № КС 511979; - актів про надання правничої допомоги від 02.04.2019, 14.06.2019, 24.07.2019, 19.08.2019, 04.09.2019, 02.10.2019, 17.10.2019; а також копію платіжного доручення № 225 від 02.04.2019 на суму 6 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу

Згідно зі ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З урахуванням вищенаведеного та, враховуючи наявні в матеріалах справи докази фактичного понесення позивачем витрат на послуги адвоката у сумі 6 000,00 грн., господарський суд встановив, що розмір витрат на послуги адвоката, який підлягає до стягнення з відповідача складає 6 000,00 грн.

Всі інші клопотання, заяви, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СВК ім. Щорса" (місцезнаходження:09154, Білоцерківський р-н, с. Яблунівка, вул. Центральна, 66; код ЭДРПОУ 03755452) на користь Приватного підприємства "Валоїс" (місцезнаходження: 09100, м. Біла Церква, вул. Київська, 33, адреса для листування: 09107, м. Біла Церква, вул. Гагаріна, 37-а; ) 14 213,00 грн. основного боргу, 280,37 грн. нарахованої пені, 56,07 грн. 3 % річних, 1 921,00 грн. судового збору та 6 000,00 грн. витрат на послуги адвоката.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст.241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно ч.1 ст.256 та п.п.17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 18.11.2019.

Суддя Л.В. Сокуренко