ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
"08" листопада 2019 р. Cправа № 902/760/19
Господарський суд Вінницької області у складі судді Маслія І.В., при секретарі судового засідання Кузьменко В.В.,

За участю представників
позивача Лукач Я.О, довіреність № 653 від 27.09.2019 р.
відповідача Могир О.Ю., довіреність № б/н від 26.12.2018 р.(присутня до виходу суду з нарадчої кімнати)
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали справи
за позовом: Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 )

до: Державного підприємства "45 експерементальний механічний завод" (вул. Червоноармійська, 57, м. Вінниця, 21100)

про стягнення 3 521,02 грн.
ВСТАНОВИВ :

Військова частина НОМЕР_1 звернулась до Господарського суду Вінницької області з позовом до Державного підприємства "45 експериментальний механічний завод" про стягнення 3521,02 грн..

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у 2001-2002 роках військовою частиною НОМЕР_2 (правонаступником якої є військова частина НОМЕР_1 ) для проведення капітального ремонту Державному підприємству "732 Вінницький ремонтний завод" (правонаступником якого є Державне підприємство "45 експериментальний механічний завод") була передана аеродромно-експлуатаційна техніка. Під час прийому техніки в 2013 році з ДП "732 Вінницький ремонтний завод" комісією був встановлений некомплект запасних частин, який стався під час зберігання техніки на підприємстві, чим завдані збитки державі у розмірі 3521,02 грн., що і стало підставою звернення з позовом до суду.

Ухвалою від 11.09.2019 відкрито провадження у справі № 902/760/19 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 02.10.2019.

Ухвалою від 02.10.2019 відкладено підготовче засідання на 29.10.2019, з підстав викладених у відповідній ухвалі.

11.10.2019 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою від 29.10.2019 відкладено підготовче засідання на 08.11.2019 та витребувано у позивача оригінали документів на які є посилання у позовній заяві та відповіді на відзив, для огляду в судовому засіданні.

У судовому засіданні 08.11.2019 сторони подали обопільно підписану заяву про перехід до розгляду справи по суті в даному судовому засіданні.

Представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечила та зазначила що позов не визнає.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 08.11.2019 судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.
В позовній заяві позивачем зазначено, що для проведення капітального ремонту на ДП "732 Вінницький ремонтний завод" військовою частиною НОМЕР_2 (м. Полтава) у 2001 та 2002 роках була передана наступна аеродромно - експлуатаційна техніка а саме: АКПМ-3 - 1 од. (номер замовлення 35/01), ДЄ-226 - 2 од. (номера замовлень 7/02 та 8/02). Відповідно до спільної Директиви Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України від 01.02.2015 року №Д- 322/1/4ДСК правонаступником військової частини НОМЕР_2 визначено військову частину НОМЕР_1 (м. Вознесенськ).

У грудні 2010 року контрольно-ревізійними органами Міністерства оборони України було проведено інвентаризацію майна Збройних Сил України ремонтного фонду ДП "732 Вінницький ремонтний завод". В ході зазначеної перевірки було встановлено, що аеродромно - експлуатаційна техніка а саме: АКПМ-3 - 1 од., ДЄ-226 - 2 од. були передані військовою частиною НОМЕР_2 з некомплектом, який в подальшому був відшкодований в повному обсязі за рахунок винних осіб військової частини НОМЕР_2 .

24 квітня 2013 року на виконання розпорядження заступника командувача з логістики - начальника логістики Командування Повітряних Сил Збройних Сил України від 17.04.2013 року №350/129/137/2/249-т було проведено вилучення техніки АКПМ-3 - 1 од., ДЄ-226 - 2 од. з ремонтного фонду ДП "732 Вінницький ремонтний завод" із складанням актів технічного стану вказаної техніки №350/129/137/2/352/пс, №350/129/137/2/354/пс, №350/129/137/2/356/пс.

Під час прийому техніки з ДП "732 Вінницький ремонтний завод", складом комісії був встановлений некомплект запасних частин, який стався під час зберігання техніки на підприємстві, та відображений в актах технічного стану вказаної техніки №350/129/137/2/352/пс, №350/129/137/2/3 54/пс, №350/129/137/2/356/пс. Посадові особи ДП "732 Вінницький ремонтний завод", а саме директор Білик В.В. та посадова особа яка відповідала за видачу техніки з ремонтного фонду відмовились підписувати акт технічного стану вказаної техніки.

На виконання розпорядження заступника командувача з логістики - начальника логістики Командування Повітряних Сил ЗСУ від 17.09.2014 року №350/129/137/2/578-т складом комісії було вибрано ті комплектуючі запасні частини, нестача яких утворилася під час зберігання на ДП "732 Вінницький ремонтний завод".

Таким чином, під час знаходження на ДП "732 Вінницький ремонтний завод" спеціальна техніка військової частини НОМЕР_2 була розукомплектована, чим завдані збитки державі у розмірі 3 521,02 грн згідно відомості визначення залишкової вартості.

Відповідно до наказу ДК "Укроборонпром" від 25.03.2013 року №91 "Про реорганізацію ДП "732 Вінницький ремонтний завод", ,ДП "45 експериментальний механічний завод" (м. Вінниця) визначено правонаступником всіх прав та обов`язків ДП "732 Вінницький ремонтний завод".

Відповідно до телеграми командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 17.01.2017 №350/1/131/пс зобов`язано командира військової частини НОМЕР_1 організувати подання судового позову до ДП "732 Вінницький ремонтний завод" про відшкодування збитків за фактами розукомплектування спеціальної техніки, яка зберігалася на зазначеному заводі.

З огляду на викладене позивач звернувся до суду з позовною вимогою про стягнення з відповідача 3521,02 грн збитків,

У відзиві на позовну заяву відповідачем зазначено, що відповідно до, наказу №91 ДК Укроборонпром державне підприємство « 45 експериментальний механічний завод» визначено правонаступником всіх прав та обов`язків державного підприємства « 732 Вінницький ремонтний завод». Крім того, відповідно до зазначеного наказу голові комісії з припинення ДП « 732 Вінницький ремонтний завод», серед іншого, доручено здійснити інвентаризацію майна ДП « 732 Вінницький ремонтний завод»; після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторів та задоволення чи відхилення цих вимог скласти передавальний акт та передати на затвердження ДК «Укроборонпром»; здійснити передачу приймання майна з балансу ДП "732 Вінницький ремонтний завод" на баланс ДП "45 експериментальний Механічний завод".

Як свідчить протокол інвентаризаційної комісії по інвентаризації основних засобів та інших цінностей ДП "732 Вінницький ремонтний завод, акти обстеження майна, акти обстеження матеріалів, акт прийому-передачі статей передаточного балансу від 01.08.2013р., акти обстеження майна, акти технічного стану обладнання та об`єктів енергозабезпечення, передавальний акт приймання-передачі активів, власного капіталу ( та зобов`язань ДП "732 Вінницький ремонтний завод", передавальний баланс майно, кошти та інші зобов`язання (в тому числі кредиторські та дебіторські), які рахувалися на балансі ДП "732 Вінницький ремонтний завод", були прийняті належним чином на баланс ДП "45 експериментальний механічний завод".

Разом з тим, зі змісту вищевказаних документів не вбачається передачі відповідачу (ДП 45 експериментальний механічний завод) зобов`язань перед позивачем. Окрім того, згідно із передавальним актом у відповідача жодної кредиторської заборгованості перед позивачем немає.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач з позивачем ніколи не перебував в належним чином Оформлених правовідносинах, в тому числі і стосовно майна що належить позивачеві. Відтак обов`язки на відповідача, по відношенню до майна позивача, не покладались.

Крім того, докази надані позивачем є неналежними в розумінні ГПК України, крім того позивач не надав жодного документу з підписами працівників відповідача а також первинних документів згідно яких передавалася заводу техніка для проведення ремонту та документів якими б підтверджувався її технічний стан на момент передачі.

Отже, вини відповідача в тому, що майно позивача було розкомплектовано немає. Не могло бути, і причинного зв`язку між діями чи бездіяльністю відповідача та наслідками, що настали. А тому на нього не може бути покладено обов`язок по відшкодуванню шкоди, з огляду на що в задоволенні позову військової частини потрібно відмовити в повному обсязі.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, заперечень відповідача, надаючи оцінку спірним правовідносинам та порушеному праву позивача, суд виходив із наступного.
Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків, у тому числі щодо відшкодування кредиторові або іншій особі збитків (шкоди), є зобов`язання, які виникають з договорів та інших правочинів або внаслідок завдання шкоди.

За змістом ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч.1 та ч. 2 ст 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доводиться кредитором (частини 1, 2 статті 623 Цивільного кодексу України).

Отже, відповідно до ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Слід зазначити, що саме згідно зі ст. 22 Цивільного кодексу України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання.

Згідно зі ст. 224 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, понесені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (стаття 225 Господарського кодексу України).

При цьому, відшкодування шкоди є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: - протиправної поведінки, дії чи бездіяльності особи; - шкідливого результату такої поведінки - збитків, їх наявності та розміру; - причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; - вини особи, яка заподіяла шкоду.

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. Тобто, протиправна дія є причиною, а шкода наслідком протиправної дії. Відсутність будь-якої з зазначених ознак виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов`язку з відшкодування збитків.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Ч.2, 3 ст.80 ГПК України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Разом з тим, позивачем в позовній заяві та у відповіді на відзив зазначено, що між військовою частиною НОМЕР_2 , правонаступником якого є військова частина НОМЕР_1 та « 732 Вінницьким ремонтним заводом», правонаступником якого є « 45 експериментальний механічний завод» було укладено правочин у спрощений спосіб замовлення 35/01, 7/02 та 8/02, разом з тим в матеріалах справи відсутні дані замовлення.

До позовної заяви, позивачем додано Акти технічного стану вказаної техніки №350/129/137/2/352/пс, №350/129/137/2/3 54/пс, №350/129/137/2/356/пс, в яких зазначено, що техніка вилучається у розукомплектованому стані, разом з тим відсутні будь які докази в підтвердження передання техніки відповідачу в належному стані.

Підсумовуючи викладені вище обставини суд відзначає, що позивачем не доведено існування конкретних обставин, які підтверджують вину відповідача щодо завданих позивачу збитків, що виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов`язку з їх відшкодування, відтак позовна вимога про стягнення з відповідача збитків у розмірі 3521,02 грн задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

На підставі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, суд вважає, що позивач не надав достовірних та достатніх доказів, які б надавали правові підстави стягнути з відповідача збитки, тому суд приходить до висновку, що позов є безпідставним і в його задоволенні слід відмовити.

Судові витрати, у зв`язку із відмовою в позові, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 5, 7, 8, 10, 11, 13-15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76- 79, 86, 91, 104, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240-242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд
У Х В А Л И В :
1. В задоволенні позову відмовити повністю.

2. Примірник повного судового рішення надіслати сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст. 256, 257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Повне рішення складено 18 листопада 2019 р.

Суддя Маслій І.В.

віддрук. прим.:
1 - до справи
2 - позивачу (с. Мартинівське, Вознесенський р-н, Миколаївської області, 56525)
3 - відповідачу (вул. Червоноармійська, 57, м. Вінниця, 21100)