ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року м. ОдесаСправа № 915/795/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєляновського В.В., суддів: Богатиря К.В., Мишкіної М.А.

при секретарі - Лук`ященко В.Ю.

за участю представників:

від позивачів: Щербакова А.О.

від відповідача: Войтенкова І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі

заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю Місто для людей Миколаїв про розподіл судових витрат при розгляді апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Місто для людей Миколаїв

на рішення господарського суду Миколаївської області від 01.07.2019, суддя в І інстанції Ржепецький В.О., повний текст якого складено 11.07.2019 в м. Миколаєвіу справі № 915/795/19

за позовом: Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю Місто для людей Миколаїв

до відповідача: Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України,

про: визнання недійсним рішення

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року Департамент житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради (далі - Департамент ЖКГ) та Товариство з обмеженою відповідальністю Місто для людей Миколаїв (далі ТОВ Місто для людей Миколаїв) звернулися до господарського суду Миколаївської області з позовами до Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - територіальне відділення АМК) про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 06.02.2019 №1-ріш у справі №2-26.215/16-2018 Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 01.07.2019 року у задоволені позовів Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю Місто для людей Миколаїв до Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 06.02.2019 №1-ріш у справі №2-26.215/16-2018 Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції - відмовлено.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.10.2019 апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Місто для людей Миколаїв та Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради задоволено. Рішення господарського суду Миколаївської області від 01 липня 2019 у справі № 915/795/19 скасовано. Прийнято нове рішення, яким позов задоволено. Визнано недійсним рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 06.02.2019 №1-ріш у справі №2-26.215/16-2018 Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції. Стягнуто з Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Місто для людей Миколаїв судові витрати в сумі 4802,50 грн. Стягнуто з Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на користь Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради судові витрати в сумі 4802,50 грн. Видачу відповідних наказів доручено господарському суду Миколаївської області.

21.10.2019 року представник позивача ТОВ Місто для людей Миколаїв - адвокат Кобзаренко М.Ю. звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з заявою про розподіл судових витрат, в якій просить стягнути з відповідача Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на користь ТОВ Місто для людей Миколаїв витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи в сумі 28 000 грн.

Територіальне відділення АМК заперечує проти вказаної заяви та просить суд залишити її без розгляду як таку, що подана з порушенням норм процесуального права.

При цьому, відповідач вказує те, що позивачем 2 у позовній заяві було наведено розрахунок судових витрат, який складався виключно з судового збору. Позивач 2 зазначав, що докази, на підставі яких судом встановлюється розмір судових витрат, які позивач сплатив або має сплатити у зв`язку із розглядом даної справи, будуть подані суду до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, відповідно до положень частини восьмої статті 129 ГПК України. В апеляційній скарзі позивач 2 не наводив будь - якого розрахунку понесених ним судових витрат та взагалі не заявляв про їх відшкодування.

Відповідач зазначає, що при розгляді справи як у суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, до закінчення судових дебатів позивач 2 не надав жодного доказу понесених ним у зв`язку з розглядом справи судових витрат на професійну правничу допомогу, також до закінчення судових дебатів він не зробив відповідної заяви, що такі докази будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Отже, позивач 2 не виконав встановлених положеннями частини восьмої статті 129 ГПК України умов, що є підставою для залишення його заяви без розгляду. Крім того, неповідомлення позивачем 2 про попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, а також не направлення на його адресу вищезазначеної заяви, порушило його процесуальні права та позбавило можливості подати до суду свої пояснення, заперечення чи клопотання про зменшення розміру таких витрат відповідно до частин п`ятої і шостої статті 126 ГПК України.

Розглянувши заяву представника ТОВ «Місто для Людей Миколаїв» про розподіл судових витрат, заслухавши думку представника відповідача, який заперечував проти задоволення заяви з підстав, наведених у запереченнях, колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку про необхідність її задоволення, виходячи з наступного.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу ).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 123 зазначеного Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Водночас за змістом частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Наведена правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Як вбачається з матеріалів справи, представник скаржника ТОВ Місто для людей Миколаїв - адвокат Кобзаренко М.Ю. 21.10.2019 року здав на пошту адресовану Південно-західному апеляційному господарському суду заяву про розподіл судових витрат, в якій просить стягнути з відповідача Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на користь ТОВ Місто для людей Миколаїв витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи в сумі 28 000 грн.

На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвокатом Кобзаренко М.Ю. додано до цієї заяви копію договору про надання правничої допомоги від 08.02.2019, укладеного між ТОВ «Місто для Людей Миколаїв» та адвокатським бюро «Куліченко та Партнери», предметом якого є надання АБ «Куліченко та Партнери» правничої допомоги та представництво інтересів ТОВ «Місто для Людей Миколаїв» у судовому процесі щодо оскарження рішення Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 06.02.2019 №1-ріш «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції» по справі №1-26.215/16-2018. Сторонами встановлено в договорі, що правничу допомогу, що надається адвокатським бюро та його адвокатами, ТОВ «Місто для Людей Миколаїв» оплачує в узгодженому сторонами розмірі, а саме: гонорар в фіксованому розмірі 28 000 грн., тобто розмір витрат на професійну правничу допомогу визначено сторонами умовами договору; копію акту про надання правничої допомоги від 18.10.2018, згідно з яким адвокатським бюро надано ТОВ «Місто для Людей Миколаїв» наступні послуги:

- Первинний аналіз документів та підготовка обґрунтованої правової позиції в суді першої інстанції;

- Збір доказів;

- Оформлення та подання Позовної заяви, клопотань та інших процесуальних документів до суду першої інстанції;

- Підготовка до судових засідань в суді першої інстанції.

- Участь в судових засіданнях в суді першої інстанції.

- Підготовка обґрунтованої правової позиції в суді апеляційної інстанції Оформлення та Подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції;

- Підготовка до судових засідань в суді апеляційної інстанції;

- Участь в судових засіданнях в суді апеляційної інстанції.

Загальна вартість наданих послуг становить 28 000 грн.; копію рахунку від 17.10.2019 на оплату правничої допомоги у розмірі 28 000 грн.; оригінал платіжного доручення № 16 від 18.10.2019 про сплату позивачем на користь адвокатського бюро 28 000 грн. з призначенням платежу «правнича допомога по справі № 915/795/19».

Як вбачається з матеріалів справи адвокати адвокатського бюро «Куліченко та Партнери» були представниками позивача ТОВ «Місто для Людей Миколаїв» в судах першої та апеляційної інстанцій, вони готували і подавали позовну заяву та апеляційну скаргу, брали участь у судових засіданнях у суді першої та апеляційної інстанцій.

Таким чином, з огляду на викладене, заявник згідно з приписами ст. 74 ГПК України довів належними доказами надання адвокатами адвокатського бюро «Куліченко та Партнери» позивачеві ТОВ «Місто для Людей Миколаїв» зазначених послуг у судах першої та апеляційної інстанцій у заявленій до стягнення сумі.

Колегією суддів не приймаються до уваги викладені у запереченнях на заяву доводи відповідача про те, що при розгляді справи як у суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, до закінчення судових дебатів позивач 2 не надав жодного доказу понесених ним у зв`язку з розглядом справи судових витрат на професійну правничу допомогу, також до закінчення судових дебатів він не зробив відповідної заяви, що такі докази будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, що відповідно до частини 8 статті 129 ГПК України є підставою для залишення його заяви без розгляду, оскільки такі доводи спростовуються матеріалами справи.

Так, заява позивача про те, що докази, на підставі яких судом встановлюється розмір судових витрат, які позивач має сплатити у зв`язку з розглядом даної справи, будуть подані суду до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, відповідно до положень частини 8 статті 129 ГПК України, міститься у позовній заяві. І такі докази подані суду апеляційної інстанції 21.10.2019 року, тобто протягом п`яти днів після ухвалення постанови від 17.10.2019, а тому підстави для залишення такої заяви без розгляду відсутні.

Твердження відповідача про неповідомлення його позивачем 2 про попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, а також не направлення на його адресу вищезазначеної заяви, що порушило його процесуальні права та позбавило можливості подати до суду свої пояснення, заперечення чи клопотання про зменшення розміру таких витрат, спростовується наявними в справі оригіналами накладної з описом вкладення Укрпошти від 23.10.2019, які беззаперечно свідчать про надсилання заявником копії такої заяви відповідачеві.

Водночас, як вбачається з наявних у справі матеріалів, відповідач Територіальне відділення АМК не звертався до суду апеляційної інстанції з клопотанням про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу та не надав доказів неспівмірності витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на вищезазначене правове регулювання, беручи до уваги принципи диспозитивності та змагальності, відсутність клопотання іншої сторони про зменшення таких витрат колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у судах першої і апеляційної інстанцій у заявленій до стягнення сумі.

Відповідно до частини 1 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з частиною 3 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до п.п. б, в ч.4 ч.1 ст.282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначення нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 244, 281-283 ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю Місто для людей Миколаїв адвоката Кобзаренко Максима Юрійовича про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити.

Судові витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги в сумі 28 000 грн. покласти на відповідача - Миколаївське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України.

Стягнути з Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (54001, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 27/1, ідентифікаційний код 22440366) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Місто для людей Миколаїв (54003, м. Миколаїв, вул. Погранична, 165, каб. 3, ) 28 000 грн витрат на професійну правничу допомогу пов`язану з розглядом справи в суді першої та апеляційної інстанцій.

Доручити господарському суду Миколаївської області видати відповідний наказ.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 19.11.2019р.

Головуючий суддя: Бєляновський В.В.

Судді: Богатир К.В.

Мишкіна М.А.