ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року м. Черкаси справа № 925/915/19

Господарський суд Черкаської області у складі судді Кучеренко О.І. із секретарем судового засідання Юхименко О.В., за участю представників:

від позивача - Олексенко Г.І., за посадою, Попов А.В., адвокат за ордером,

від відповідача - Хотіна О.О., за довіреністю,

від третьої особи - не з`явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Каштан-Плюс»

до Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради,

третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача, Департамент економіки та розвитку Черкаської міської ради

про стягнення 553362 грн 94 коп

Товариством з обмеженою відповідальністю «Каштан-Плюс» пред`явлено позов до Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради про стягнення 194743 грн 63 коп, із яких: 95368 грн 91 коп пені, 90959 грн 82 коп інфляційних та 8414 грн 90 коп три відсотки річних, обґрунтувавши позовні вимоги неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки товару №140 від 30.05.2017 в частині своєчасного розрахунку за поставлений товар.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 06.08.2019 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Каштан-Плюс» прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі. Справу вирішено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Цією ж ухвалою відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів (висновки експертів і заяви свідків), що підтверджують заперечення проти позову та заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного провадження (у разі їх наявності) протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

21.08.2019 через канцелярію від відповідача надійшов відзив на позов, у якому відповідач проти позову заперечив, посилаючись на те, що Департаментом освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради до УДКС України у м.Черкаси була надана додаткова угода №11 від 15 січня 2018 року до договору поставки товару №140 від 30.05.2017 з метою реєстрації та обліку бюджетних зобов`язань. Однак УДКСУ в м.Черкаси двічі відмовив відповідачу у реєстрації бюджетного зобов`язання за додатковою угодою №11 від 15.01.2018, видавши Попередження №201/1-07 від 26.01.2018 про неналежне виконання бюджетного законодавства. Цим Попередженням фактично відмовлено в реєстрації додаткової угоди, що перешкоджало відповідачу здійснювати видатки за договором. Також, у Попередженні УДКСУ у м.Черкасах зазначило, що у 2017 році при укладенні договору №140 на суму 42000058,0 грн, відповідачем були не враховані вимоги ч.4 ст.48 Бюджетного кодексу України, оскільки договір укладений без відповідних бюджетних асигнувань. Департаментом освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради поданий позов до управління Державної казначейської служби у м.Черкаси про визнання протиправним та скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії. Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 14.02.2018 відкрите провадження в адміністративній справі №823/635/18 за їх позовом. На даний час рішення не прийнято. Відповідач стверджує, що рішенням Черкаської міської ради №2-2886 від 29.01.2018 затверджено міський бюджет на 2018 рік із повним фінансуванням витрат відповідача на оплату поставки товару по договору №140 від 30.05.2017.Заборгованість відповідача перед позивачем за поставлену продукцію виникла на підставі додаткової угоди №11 від 15.01.2018 до основного договору від 30.05.2017 №140, на яку органом казначейства було винесено Попередження. Отже, у відповідача відсутня вина за невиконання договору, а спір виник у зв`язку із діями органу казначейства.

Відповідач подав до суду клопотанням від 21.08.2019, у якому посилаючись ч.3 статті 219 ГК України, просив зменшити розмір відповідальності або звільнити його від відповідальності, оскільки у відповідача відсутня вина за невиконання договору та задоволення позову потягне за собою додаткові витрати з місцевого бюджету.

Третя особа у встановлені судом строки пояснень до суду не направила у судове засідання не з`явилася хоча належним чином була повідомлення про дату та час судового засідання.

04.09.2019 від позивача до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, у якій позивач просить збільшити розмір позовних вимог з 194743 грн 63 коп до 553362 грн 94 коп з яких: 327367 грн 17 коп пені, 198247 грн 68 коп інфляційних втрат та 27748 грн 09 коп три відсотки річних.

Ухвалою суду від 16.03.2019 вказана заява прийнята судом до розгляду цією ухвалою суд замінив засідання у справі по суті підготовчим засіданням та призначив судове засідання на 09.10.2019.

За клопотанням відповідача про відкладення підготовчого засідання з метою перевірки нарахованих позивачем сум, суд ухвалою від 09.10.2019, відклав підготовче засідання на 15.10.2019.

Протокольною ухвалою від 15.10.2019 суд закрив підготовче засідання та призначив справу до розгляду по суті на 30.10.2019. У зв`язку із зміною графіку роботи судді судове засідання, яке було призначене 30.10.2019 було відкладене на 07.11.2019.

У судовому засіданні 07.11.2019 оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Заслухавши доводи та пояснення представників позивача, відповідача та дослідивши наявні у справи докази, суд

ВСТАНОВИВ:

30.05.2017 між Департаментом економіки та розвитку Черкаської міської ради (Замовник), Департаментом освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради (Платник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Каштан-Плюс» (Постачальник) укладено договір поставки товару № 140 (далі договір), у відповідності до якого Постачальник зобов`язався поставити, а Платник в порядку та на умовах, визначених Договором, зобов`язався прийняти й оплатити Постачальнику продукти харчування, напої та супутню продукцію за асортиментом та цінами, зазначеними у Специфікації Товару, що додається до Договору і є його невід`ємною частиною (пункт 1.1. договору).

Ціна договору становить 42000058,00 грн з ПДВ (пункт 3.2. договору).

Відповідно до пункт 4.2 договору, остаточний розрахунок за товар Платник здійснює шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника на умовах відстрочки платежу до 10 (десяти) банківських днів з моменту поставки товару на умовах розділу 5 Договору

У пункті 5.2 договору визначено, що датою поставки Товару є дата підписання Платником накладної (накладних) у місці поставки, яке вказане у пункті 5.1. договору.

Відповідальність платника за затримку оплати товару встановлена пунктом 7.2 договору, відповідно до якого за це порушення платник сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на момент нарахування пені від вартості неоплаченого товару за кожен день затримки.

Між сторонами у справі також підписано ряд додаткових угод №1 від 09.06.2017, № 9 від 08.12.2017, №11 від 15.01.2018, якими встановлено, що ціна договору становить - 42000058,00 грн, при цьому:

- фінансування 2017 року: 19661348,09 грн;

- фінансування 2018 року: 22338709,91 грн.

Між сторонами договору у серпні 2018 року підписані акти звіряння розрахунків із дебіторами та кредиторами, з яких вбачається, що у відповідача перед позивачем за період з 01 до 20 серпня 2018 існує заборгованість за поставлену продукцію у сумі 958889,24 грн, з 21.08.2018 до 31 серпня 2018 року на суму 374 443,69 грн та з 03 вересня 2018 року до 17 вересня 2018 року на суму 678415,55 грн. Сторонами не заперечувалося, що ці акти складені на виконання умов договору поставки товару №140 від 30.05.2017. Також сторонами заявлено про наявність у них всіх первинних документів на підтвердження відомостей про поставку та отримання товару, які внесені сторонами до Актів звіряння розрахунків та до звіту за накладними відпуску товару, копії яких є у справі.

Вказані обставини були встановлені рішенням Господарського суду Черкаської області від 27.09.2018 у справі №925/889/18, яким повністю задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Каштан-Плюс» до Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради про стягнення 2011748 грн 48 коп заборгованості на підставі договору поставки товару №140 від 30.05.2017.

Судом також встановлено, що рішенням господарського суду Черкаської області від 23.11.2018, яке набрало законної сили 20.12.2018 у справі №925/1087/18, повністю задоволені позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Каштан-Плюс» про стягнення з Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради 2083430 грн 53 коп заборгованості та 31251 грн 49 коп судових витрат. Вказаним рішенням суду було встановлено, що спірні правовідносини сторін виникли із договору поставки товару № 140 від 30.05.2017, вимоги позивача витікають із суті прав та обов`язків сторін за цим договором. З матеріалів справи вбачається, що позивач поставив, а відповідач прийняв без зауважень товар відповідно до договору поставки товару №140 від 30.05.2018 за період з 18.09.2018 до 07.11.2018 на загальну суму 2083430 грн 53 коп. Представниками сторін дана обставина в засіданнях суду визнана. Крім того, сторонами підписані відповідні акти звірки взаємних розрахунків, якими також підтверджено наявність і розмір спірної заборгованості.

Також рішенням Господарського суду Черкаської області від 07.02.2019, яке набрало законної сили 04.03.2019 у справі №925/1337/18, повністю задоволені позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Каштан-Плюс» про стягнення з Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради 1306913 грн 34 коп заборгованості та 19603 грн. 72 коп судових витрат. Цим рішенням також встановлено, що на виконання договору №140 від 30.05.2017 позивач у період з 08.11.2018 до 10.12.2018 поставив відповідачу товар на загальну суму 1306913 грн 34 коп, що підтверджується підписаними постачальником і платником звітами з продажу товарів за вказаний період із зазначенням у них усіх накладних, за якими здійснювалася передача товарів від постачальника до їх одержувачів і вартості переданих товарів, та актами звіряння розрахунків з дебіторами та кредиторами.

Отже, обставини, що встановлені рішеннями Господарського суду Черкаської області від 27.09.2018 у справі №925/889/18, від 23.11.2018 у справі № 925/1087/18 та від 07.02.2019 у справі №925/1337/18, які набрали законної сили, відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України не підлягають доказуванню при розгляді даної справи, оскільки у ній брали участь ті самі особи, що і в цій справі, що розглядається.

Рішення господарського суду Черкаської області від 27.09.2018 у справі №925/889/18 на час звернення позивача з цим позовом до суду боржник виконав 05.11.2018, сплативши позивачу 2011748 грн 48 коп заборгованості, рішення Господарського суду Черкаської області від 23.11.2018 у справі №925/1087/18 боржник виконав 26.12.2018, сплативши позивачу 2083430 грн 53 коп заборгованості, рішення Господарського суду Черкаської області від 07.02.2019 у справі №925/1337/18 на час звернення позивача з цим позовом до суду боржник виконав 20.03.2019, сплативши позивачу 1306913 грн 34 коп заборгованості.

Отже, оплату поставленого товару відповідач здійснив з порушенням строків встановлених договором на його оплату (05.11.2018, 26.12.2018 та 20.03.2019). З врахуванням цих обставин позивач нарахував відповідачу 327367 грн 17 коп договірної пені, 198247 грн 68 коп інфляційних втрат та 27748 грн 09 коп три відсотки річних, які просить стягнути з відповідача у примусовому порядку.

Предметом спору у даній справі є стягнення з боржника договірної пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат. Судом встановлено, що рішеннями господарського суду у інших справах був встановлений факт порушення відповідачем умов договору поставки товару, також у цих рішеннях були встановлені суми заборгованості, які були стягнуті з Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради за цими рішеннями. Санкції за прострочення розрахунків по договору №140 від 30.05.2018 позивач з відповідача у цих справах стягнути не просив.

Припинення зобов`язань урегульовано у Главі 50 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Свої зобов`язання відповідач на час розгляду справи виконав не своєчасно сплативши заборгованість тільки після прийняття судами рішень про її стягнення. 05.11.2018, сплативши позивачу заборгованість у розмірі 2011748 грн 48 коп, 26.12.2018 сплативши позивачу 2083430 грн 53 коп та 20.03.2019 сплативши позивачу 1306913 грн 34 коп, тобто з порушення строків встановлених договором на оплату поставленого товару.

Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За приписом статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 216 Господарського кодексу України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Статтею 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідальність платника у випадку затримки оплати товару передбачена договором у вигляді сплати постачальнику пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на момент нарахування пені від вартості неоплаченого товару за кожен день затримки.

На підставі вказаних положень договору позивач нарахував відповідачу пеню у розмірі 95368 грн 91 коп пені за період з 22.08.2018 до 05.11.2018; 109217 грн 29 коп за період з 09.10.2018 до 26.12.2018 та 122780 грн 97 коп за період з 29.11.2018 до 20.03.2019, що в загальній сумі становить 327367 грн 17 коп.

Судом встановлено, що база для розрахунку пені позивачем визначена окремо по кожній накладній поставленого товару з моменту порушення зобов`язання. Відповідач погодився з розрахунком пені. Суд, перевіривши розрахунок позивача вважає його вірним, тому вимога позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 327367 грн 17 коп підлягає до задоволення.

Відповідно статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вказаних вимог закону за прострочення виконання грошового зобов`язання, позивач нарахував відповідачу 198247 грн 68 коп інфляційних та 27748 грн 09 коп три відсотки річних.

Здійснивши перевірку правильності нарахування річних та інфляційних судом встановлено, що розрахунки здійснено позивачем вірно. Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача передбачених статтею 625 ЦК України нарахувань відповідають праву позивача та встановленим судом обставинам, тому вказані вимоги про стягнення 198247 грн 68 коп інфляційних та 27748 грн 09 коп-3% річних за аналогічні періоди що і пеня є такими, що підлягають до задоволення.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру відповідальності або звільнення його від відповідальності, з підстав відсутності вини у відповідача у невиконанні договору, то суд вважає, що підстав для його задоволення немає з огляду на те, відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з положеннями статті 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Судом встановлено, що сторони у договорі узгодили усі істотні умови такого виду договору, зокрема, визначили що ціна Договору становить 42000058,00 грн та узгодили, що Договір припиняється при настанні однієї з умов: повного виконання сторонами своїх зобов`язань, за згодою сторін, з інших підстав, передбачених чинним законодавством України, встановили порядок поставки та розрахунків за договором. Водночас, судом встановлено, що позивач своєчасно та належним чином поставляв відповідний товар, у кількості, якістю та в асортименті, які визначені договором, натомість відповідач приймаючи поставлений позивачем товар протягом 2018 року, постійно допускав прострочення його оплати, що підтверджується судовими рішеннями.

За загальним правилом, зобов`язання повинно бути виконано боржником належним чином та у відповідності до умов договору між сторонами.

Підстави господарсько-правової відповідальності визначені у статті 218 Господарського суду України, згідно з якою підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Отже, як зазначено у наведеній правовій нормі є два випадки коли для учасника господарських правовідносин не настає відповідальність: ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення або належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності

Заперечуючи свою вину у порушенні строку оплати товару відповідач посилається на неможливість оплатити поставлений товар через відмову Управління Державної казначейської служби України у м.Черкасах у реєстрації додаткової угоди №11 від 15.01.2018 до договору. Водночас, наведена обставина не свідчить ні про вжиття ним заходів для недопущення правопорушення чи про наявність дії непереборної сили, оскільки як вбачається з матеріалів справи про відмову у реєстрації додаткової угоди №11 до договору відповідачі дізналися на початку 2018 року, а товар від позивача продовжували замовляти та отримувати до кінця 2018 року при цьому знаючи, що коштів на його оплату у нього не буде. Суд не приймає до уваги і наведені відповідачем факти щодо оскарження дій Казначейства до адміністративного суду, оскільки наведений факт не спростовує наведених вище вимог Закону та спростовується встановленим судами факту подальшого збільшення заборгованості відповідача, внаслідок замовлення та отримання товару у позивача.

Забезпечення проведення бюджетного фінансування на придбання товару за договором є обов`язком та компетенцією саме відповідача у справі, якого за умовами договору визначено Платником. Більш того, посилання відповідача на неможливість оплати отриманого товару через відсутність коштів не може бути тими обставинами, які б давали відповідачу право на звільнення його від відповідальності з огляду на положення частини 2 статті 218 Господарського кодексу, якою встановлено, що не вважаються обставинами, які звільняють від господарсько-правової відповідальності, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Межі господарсько-правової відповідальності та підстави зменшення розміру та звільнення від відповідальності, визначені у статті 219 Господарського кодексу України. За невиконання або неналежне виконання господарських зобов`язань чи порушення правил здійснення господарської діяльності правопорушник відповідає належним йому на праві власності або закріпленим за ним на праві господарського відання чи оперативного управління майном, якщо інше не передбачено цим Кодексом та іншими законами. Якщо правопорушенню сприяли неправомірні дії (бездіяльність) другої сторони зобов`язання, суд має право зменшити розмір відповідальності або звільнити відповідача від відповідальності. Сторони зобов`язання можуть передбачити певні обставини, які через надзвичайний характер цих обставин є підставою для звільнення їх від господарської відповідальності у випадку порушення зобов`язання через дані обставини, а також порядок засвідчення факту виникнення таких обставин.

Оскільки жодна із наведених підстав відповідачем не була доведена, суд дійшов висновку, що викладені відповідачем обставини не є підставою для зменшення або звільнення його від відповідальності у вигляді нарахованої позивачем пені. Щодо нарахованих інфляційних втрат та трьох відсотків річних, то їх сплата ніяким чином не пов`язується з наявністю чи відсутністю вини відповідача і підлягає до стягнення незалежно від цих обставин.

З огляду на наведені обставини та правові норми суд дійшов висновку, що суми пені, трьох процентів річних та інфляційні нараховані позивачем у відповідності з умовами договору, фактичними обставинами його виконання сторонами, вимогами чинного законодавства, отже позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволенні повністю, сплачена ним сума судового збору підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача у сумі 8300 грн 44 коп.

На підставі викладеного, керуючись статями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути із Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради (вул. Гоголя, буд. 251, м.Черкаси, 18000, код 36299692) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Каштан-Плюс» (вул. Благовісна, буд. 174, м.Черкаси, 18002, код 30955757) 327367 грн 17 коп пені, 198247 грн 68 коп інфляційних втрат, 27748 грн 09 коп три відсотки річних та 8300 грн 44 коп

судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення. Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення підписане 18.11.2019

Суддя О.І.Кучеренко