УХВАЛА

м. Київ

19.11.2019Справа № 910/15867/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., розглянувши заяву Державного підприємства «Одеський авіаційний завод» про видачу судового наказу за вимогою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВП Агромет» про стягнення заборгованості в розмірі 12 074,83 грн. та 3% річних у розмірі 277,88 грн.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Одеський авіаційний завод» звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу за вимогою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВП Агромет» про стягнення заборгованості в розмірі 12 074,83 грн. та 3% річних у розмірі 277,88 грн.

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 147 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 1 статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Наказне провадження - це самостійний, особливий, спрощений вид судового провадження під час розгляду господарських справ про стягнення грошової заборгованості за договором, спрямований на швидкий та ефективний захист прав заявника, в якому суд в установлених законом випадках за заявою особи без судового засідання і виклику сторін на підставі достатніх, допустимих і належних доказів видає судовий наказ, який одночасно є і судовим рішенням, і виконавчим документом.

За загальним правилом, при розгляді вимог в порядку наказного провадження суд не розглядає обґрунтованість вимог заявлених стягувачем по суті (пункт 7 частини 1 статті 155 Господарського процесуального кодексу України).

Вимоги щодо форми та змісту судового наказу встановлені статтею 150 Господарського процесуального кодексу України.

Пунктом 4 частини 3 статті 150 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Так, в обґрунтування заявлених вимог заявник зазначає про те, що між ним та боржником було укладено договір поставки у спрощений спосіб, на підтвердження цього заявником надано рахунок № 4812 від 19.06.2018, платіжне доручення № 2652 від 31.07.2018, специфікацію № 6 від 19.06.2018, а також претензію № 170/ЮВ від 17.01.19 з доказами направлення означеної претензії на адресу боржника.

Однак, з платіжного доручення № 3323 від 02.08.2019 вбачається, що заявником сплачено кошти у розмірі 12 074,83 грн. з призначенням: «оплата за двотавр 24м, рах. № 4812 від 19.06.2018, дог. № 273/МТЗ-18 від 14.05.18».

У наданій Специфікації № 6 від 19.06.2018 також зазначено, що вона є Додатком № 6 до Договору поставки № 273/МТЗ-18 від 14.05.2018.

Також, у претензії № 170/ЮВ від 17.01.19, заявник посилається на п. 1.1 Договору поставки товару № 273/МТЗ-18, у якому зазначено, що «продавець ТОВ «ВП Агрометр» зобов`язується передати, а покупець прийняти та оплатити Товар. Конкретна вартість Товару, його номенклатура та вартість визначаються на підставі тендерних пропозицій та вказується у Специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього Договору».

Проте до заяви про видачу судового наказу Держаним підприємством «Одеський авіаційний завод» не додано Договору поставки № 273/МТЗ-18 від 14.05.2018, а надані заявником докази є суперечливими і не надають можливості встановити за яким саме договором утворився борг, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що заявником не надано документів, якими він обґрунтовує свої вимоги, чим порушено вимоги пункту 4 частини 3 статті 150 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, відповідно до частин 1, 2 статті 150 Господарського процесуального кодексу України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником. У заяві повинно бути зазначено, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника.

Однак в порушення приписів пункту 2 частини 2 статті 150 Господарського процесуального кодексу України, подана заява не містить ідентифікаційного коду Державного підприємства «Одеський авіаційний завод».

Враховуючи вищевикладене, подана Державним підприємством «Одеський авіаційний завод» заява про видачу судового наказу не відповідає приписам, встановленим пунктом 2 частини 2, а також пунктом 4 частини 3 статті 150 Господарського процесуального кодексу України, а відтак суд дійшов висновку про необхідність відмовити у видачі судового наказу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (частини 2 статті 152 Господарського процесуального кодексу України).

Суд звертає увагу заявника, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини 1 статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (частина 1 статті 153 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 152, 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити Державному підприємству «Одеський авіаційний завод» у видачі судового наказу за вимогою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВП Агромет» про стягнення заборгованості в розмірі 12 074,83 грн. та 3% річних у розмірі 277,88 грн.

Ухвала набирає законної сили 19.11.2019 та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» ГПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя О.А. Грєхова