ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"11" листопада 2019 р. Справа№ 910/2030/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Дідиченко М.А.

Смірнової Л.Г.

при секретарі судового засідання Бовсуновській Ю.В.,

за участю представників:

від заявника від позивача - Тучіна О.В., ордер серія КВ №092180 від 29.03.19;

від відповідача - представник не прибув;

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю "ТОВ-РЄА" - Шаповалов Р.Ю., довіреність № б/н від 25.03.19;

від третьої особи із самостійними вимогами щодо предмета спору - товариства з обмеженою відповідальністю "Полірем" - Тучін М.М., адвокат, ордер №092106 від 27.01.2017,

розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю "ТОВ-РЄА" про перегляд постанови Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2019 за нововиявленими обставинами у справі №910/2030/18 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Полірем-Логістика" до товариства з обмеженою відповідальністю "Полірем Київ" (після зміни найменування - товариство з обмеженою відповідальністю "Андіж Трейд"), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю "ТОВ-РЄА" про визнання недійсними договорів, за заявою третьої особи із самостійними вимогами щодо предмета спору - товариства з обмеженою відповідальністю "Полірем" до товариства з обмеженою відповідальністю "Полірем-Логістика" та товариства з обмеженою відповідальністю "Полірем Київ" (після зміни найменування - товариство з обмеженою відповідальністю "Андіж Трейд") про визнання недійсним договору.

встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Полірем-Логістика" (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полірем Київ" (відповідач) про визнання недійсним попереднього договору купівлі-продажу майна від 17 лютого 2015 року укладеного між ТОВ "Полірем-Логістика" та ТОВ "Полірем Київ", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленко С.А. та зареєстрованого в реєстрі за №208 та визнання недійсним договору купівлі-продажу майна від 27 лютого 2015 року, укладеного між ТОВ "Полірем-Логістика" та ТОВ "Полірем Київ", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленко С.А. та зареєстрованого в реєстрі за №311.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що оспорювані договори укладені директором ТОВ "Полірем-Логістика" з перевищенням повноважень, передбачених статутом Товариства.

Крім цього, товариство з обмеженою відповідальністю "Полірем" звернулось до суду із заявою про вступ у справу №910/2030/18 як третя особа із самостійними вимогами щодо предмета спору. В своєму позові третя особа із самостійними вимогами на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю "Полірем" просила суд визнати недійсним договір купівлі-продажу від 27.02.2015, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю "Полірем-Логістика" (відповідач 1 за позовом третьої особи) та товариством з обмеженою відповідальністю "Полірем Київ" (відповідач 2 за позовом третьої особи), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленко С.А. та зареєстрованим в реєстрі за №311 в частині майна, що належить ТОВ "Полірем".

Позов третьої особи з самостійними вимогами мотивований тим, що ТОВ "Полірем" не надавало згоди на відчуження майна за договором купівлі-продажу майна від 27 лютого 2015 року, майно товариства з обмеженою відповідальністю "Полірем" вибуло із законного володіння ТОВ "Полірем" та його засновників, що є порушенням чинного законодавства України та згідно із ст. 203, ст. 215 ЦК України є підставою для визнання договору купівлі-продажу недійсним в частині майна, що належить ТОВ "Полірем".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.09.2018 у справі №910/2030/18 у задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "Полірем-Логістика" та вимог третьої особи із самостійними вимогами щодо предмета спору - товариства з обмеженою відповідальністю "Полірем" відмовлено повністю.

Місцевий господарський суд, відмовляючи у задоволенні вимог позивача про визнання недійсними вказаних договорів, виходив з того, що відбулось належне схвалення ТОВ "Полірем-Логістика" оспорюваних правочинів.

Відмова у задоволенні вимог третьої особи із самостійними вимогами щодо предмета спору - товариства з обмеженою відповідальністю "Полірем" мотивована тим, що матеріали справи не містять належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів в підтвердження посилань на те, що директором ТОВ "Полірем-Логістика" Губніциним A.C . спотворено дані та визначено за змістом додатку № 1 до договору купівлі-продажу від 27.02.2015 та акту прийому передачі до договору від 27.02.2015 невірні назви заставного майна.

Також, суд вказав, що обставини щодо відчуження за договором купівлі-продажу від 27.02.2015 майна, яке б належало третій особі з самостійними вимогами, товариством з обмеженою відповідальністю "Полірем" не доведені.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, товариство з обмеженою відповідальністю "Полірем-Логістика" звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 06.09.2018 у справі №910/2030/18 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ТОВ "Полірем-Логістика".

Також, не погоджуючись із вказаним рішенням суду, товариство з обмеженою відповідальністю "Полірем" звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 06.09.2018 у справі №910/2030/18 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги третьої особи - ТОВ "Полірем".

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2019 рішення Господарського суду міста Києва від 06.09.2018 скасовано в частині відмови у задоволенні вимоги ТОВ "Полірем-Логістика" про визнання недійсним договору купівлі-продажу майна від 27 лютого 2015 року та прийнято нове, яким вказану вимогу задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу майна від 27 лютого 2015 року, укладений між ТОВ "Полірем-Логістика" та ТОВ "Полірем Київ", посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленко С.А. та зареєстрований в реєстрі за №311. Змінено мотивувальну частину рішення Господарського суду міста Києва від 06.09.2018 в частині висновку щодо визнання необґрунтованою вимоги про визнання недійсним попереднього договору купівлі-продажу майна від 17 лютого 2015 року та незастосування до такої позовної вимоги позовної давності.

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що укладення директором ТОВ "Полірем-Логістика" попереднього договору купівлі-продажу майна від 17.02.2015 та договору купівлі-продажу від 27.02.2015 було вчинено з перевищенням повноважень за відсутності попереднього їх затвердження загальними зборами товариства.

При цьому, апеляційний суд зазначив, що у рішенні місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про належне схвалення ТОВ "Полірем-Логістика" оспорюваних правочинів.

Щодо вимоги ТОВ "Полірем-Логістика" про визнання недійсним попереднього договору купівлі-продажу майна від 17.02.2015 судом застосовано наслідки пропуску позивачем трирічної позовної давності.

Також, апеляційний суд залишив без змін рішення місцевого суду щодо вимог третьої особи із самостійними вимогами щодо предмета спору ТОВ "Полірем", оскільки товариством (яке не стороною оскаржуваного правочину) не доведено того, що в результаті укладення договору купівлі-продажу від 27.02.2015 з його володіння вибуло майно.

Постановою Верховного Суду від 31.07.2019 постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2019 залишено без змін.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОВ-РЄА" звернулось до Північного апеляційного господарському суду із заявою про перегляд постанови Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2019 у справі №910/2030/18 за нововиявленими обставинами, в якій просить постанову скасувати та залишити рішення Господарського суду міста Києва від 06.09.2018 у справі №910/2030/18 без змін.

В обґрунтування даної заяви про перегляд постанови за нововиявленими обставинами заявник посилається на те, що ним на свій запит від нотаріуса було отримано відповідь від 30.09.2019 №75/01-16 у формі довідки, до якої приватним нотаріусом надано копію, зокрема, протоколу Загальних зборів учасників ТОВ "Полірем-Логістика" від 16.02.2015 року.

За доводами заявника, вказаний документ (протокол) підтверджує надання Загальними зборами товариства позивача директору ТОВ "Полірем-Логістика" Губніцину А.С., згоди на укладення та підписання від імені зазначеного товариства попереднього та основного договору купівлі-продажу нерухомого майна та основних засобів ТОВ "Полірем Київ".

Посилаючись на наведене, заявник вказує, що зазначене є підтвердженням попереднього затвердження Загальними зборами товариства позивача укладення попереднього договору купівлі-продажу від 17.02.2015 та договору купівлі-продажу від 27.02.2015, тобто вказані правочини є такими, що вчинені директором ТОВ "Полірем-Логістика" ОСОБА_2 без перевищення повноважень.

В судовому засіданні 11.11.2019 представник заявника - товариства з обмеженою відповідальністю "ТОВ-РЄА" підтримав подану заяву про перегляд постанови Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2019 за нововиявленими обставинами у справі №910/2030/18, просив її задовольнити, вказану постанову скасувати і залишити рішення Господарського суду міста Києва від 06.09.2018 у справі №910/2030/18 без змін.

Представники позивача та третьої особи із самостійними вимогами щодо предмета спору - товариства з обмеженою відповідальністю "Полірем" надали пояснення, якими просили залишити заяву без задоволення, а постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2019 у справі №910/2030/18 - без змін.

Відповідач правом на участь представника у даному судовому засіданні не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Будь - яких заяв, клопотань щодо неможливості бути присутнім у даному судовому засіданні від відповідача до суду не надійшло.

Враховуючи те, що відсутність в судовому засіданні представника відповідача не перешкоджає розгляду заяви третьої особи, вона розглянута судом у даному судовому засіданні.

Слід також зазначити, що відкладення розгляду справи є неможливим через сплив 30-тиденного строку, встановленого ч.1 ст. 325 Господарського процесуального кодексу України, для розгляду заяв про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "ТОВ-РЄА" про перегляд постанови Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2019 за нововиявленими обставинами у справі №910/2030/18, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 320 Господарського процесуального кодексу України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №17 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" передбачено, що перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин.

Згідно п. 2 вказаної Постанови до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є, одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

При цьому, неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду в прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі - Суд) процедура поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження для виправлення помилок правосуддя, як така, не суперечить положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) за умови відсутності зловживання (пп. 27 - 28 рішення від 18.11.2004 у справі "Правєдная проти Росії" N69529/01 та п. 46 рішення від 06.12.2005 у справі "Попов проти Молдови" N 2). Однак, при цьому Суд наголошує, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, потрібно тлумачити в світлі Преамбули до Конвенції, яка проголошує принцип верховенства права як частину спільної спадщини держав-учасниць. Одним із аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду (рішення Суду у справі "Брумареску проти Румунії" від 28.10.1999). Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише задля нового судового розгляду і нового рішення по суті. Перегляд судового рішення не повинен бути замаскованою апеляційною процедурою, а саме лише існування двох позицій щодо способу вирішення спору не є підставою для повторного судового розгляду. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин (п.п. 51 - 52 рішення Суду у справі "Рябих проти Росії" від 24.06.2003; ухвала Суду щодо прийнятності заяви N 62608/00 "Агротехсервіс проти України"; п.п. 42-44 рішення Суду у справі "Желтяков проти України" від 09.06.2011).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (пп. 27 - 34 рішення Суду у справі "Праведная проти Росії" від 18.11.2004).

Колегія суддів зазначає, що необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Не можуть вважатися такими обставинами подані учасником судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти тощо, які за своєю правовою природою є саме новими доказами.

В свою чергу, наданий заявником протокол Загальних зборів учасників ТОВ "Полірем-Логістика" від 16.02.2015 року не може вважатися нововиявленою обставиною у даній справі, а є лише новим, несвоєчасно поданим доказом.

Так, при розгляді даної справи по суті апеляційним судом з`ясовувалось питання щодо наявності чи відсутності попереднього затвердження спірних правочинів Загальними зборами.

При цьому, судом апеляційної інстанції було встановлено, що відповідні рішення Загальних зборів ТОВ "Полірем-Логістика" в матеріалах даної справи відсутні. Про відсутність таких рішень зазначено і в заявах свідків ОСОБА_3 від 20.03.2018 та ОСОБА_4 , від 21.03.2018 (вказані особи є учасниками товариства позивача).

Так, згідно нотаріально посвідчених заяв вказаних осіб (т.2, а.с.20-23) ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . підтвердили, що жодних Загальних зборів щодо розгляду питання про укладення правочинів, пов`язаних із відчуженням майна чи надання директору ОСОБА_2 повноважень на укладення відповідних правочинів, а також Зборів щодо прийняття спірних правочинів до виконання не проводилося.

Вказана обставина відповідачем не заперечувалася.

Слід також зазначити, що Верховний Суд, переглядаючи в касаційному порядку постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2019 у даній справі (в якій були відображені обставини щодо відсутності доказів попереднього затвердження спірних правочинів Загальними зборами) визнав відповідні висновки суду апеляційної інстанції обґрунтованими.

Отже, вказаний протокол за своєю правовою природою є новим доказом, який не було вчасно подано суду при розгляді спору про визнання недійсними правочинів по суті.

В свою чергу, не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані.

Таким чином, зазначений документ не може бути доказом, який підтверджує нововиявлені обставини.

Окрім наведеного, колегією суддів враховуються пояснення позивача, викладені у відзиві на заяву товариства з обмеженою відповідальністю "ТОВ-РЄА" про перегляд постанови Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2019 за нововиявленими обставинами у справі №910/2030/18.

Так, позивач заперечує проти дійсності вказаного протоколу та вказує про підроблення підписів учасників ТОВ "Полірем-Логістика", а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , що містяться на ньому.

Також, позивач зазначає, що згідно вказаного протоколу у Зборах брав участь також ще один учасник ТОВ "Полірем-Логістика" - ОСОБА_6 , проте підпис вказаної особи на протоколі відсутній.

При цьому, до відзиву позивачем надано нотаріально посвідчену заяву вказаної особи - ОСОБА_6 , в якій останній заперечує обставини проведення ТОВ "Полірем-Логістика" 16.02.2015 року Загальних зборів та відповідно свою участь у них і зазначає, що у вказану дату ОСОБА_6 був відсутній на території України.

Позивачем, на підтвердження обставин відсутності ОСОБА_6 на території України станом на 16.02.2015 року долучено до матеріалів справи копію витягу із закордонного паспорту зазначеної особи, на якому міститься відмітка прикордонної служби Республіки Болгарія.

Також, у заяві ОСОБА_6 ним засвідчено про відсутність будь - яких рішень Загальних Зборів учасників ТОВ "Полірем-Логістика" щодо надання згоди директору вказаного товариства ОСОБА_2 або іншій особі на укладення правочинів щодо відчуження майна.

З огляду на приписи частини 1 статті 9 Конституції України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика Європейського суду з прав людини, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у справі "Устименко проти України" (заява №32053/13) констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом першим статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 (заяви №29458/04, №29465/04) зазначив, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Отже, процедури перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами повинні відповідати вимогам статті 6 Конвенції та положенням законодавства України та мають бути збалансовані з реальністю правового захисту та ефективністю рішень судів усіх інстанцій з метою реалізації принципу верховенства права, складовою частиною якого є принцип юридичної визначеності.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації") щодо реалізації права на справедливий суд (пункт 1 статті 6 Конвенції): "Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру".

У справі "Нєлюбін проти Російської Федерації" Європейський суд з прав людини також дійшов висновку, що принцип правової визначеності вимагає, серед іншого, щоб якщо суди ухвалили остаточне рішення з питання, то їх рішення не піддавалося би сумніву. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень. Такі рішення можуть бути скасовані лише у виняткових обставинах, а не тільки з метою одержання іншого рішення у справі.

Розглядаючи заяву товариства з обмеженою відповідальністю "ТОВ-РЄА" про перегляд постанови Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2019 за нововиявленими обставинами у справі №910/2030/18, апеляційним судом враховуються зазначені положення та відхиляються доводи заявника про існування нововиявлених обставин у даній справі.

Враховуючи все вищевикладене, заява товариства з обмеженою відповідальністю "ТОВ-РЄА" про перегляд постанови Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2019 за нововиявленими обставинами у справі №910/2030/18 не підлягає задоволенню.

Оскільки, у задоволенні заяви відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на третю особу (заявника).

Керуючись ст.ст. 234, 320-325 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "ТОВ-РЄА" про перегляд постанови Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2019 за нововиявленими обставинами у справі №910/2030/18 відмовити.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2019 у справі №910/2030/18 залишити в силі.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу заяви про перегляд постанови за нововиявленими обставинами покласти на її заявника - третю особу у справі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст ухвали складено: 15.11.2019 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Дідиченко

Л.Г. Смірнова