ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2019 року, м. Херсон, справа № 923/791/19

Господарський суд Херсонської області у складі судді Закуріна М. К., розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Херсонської філії ПАТ «Укртелеком»

до Управління соціального захисту населення Каланчацької районної державної адміністрації Херсонської області

про стягнення 33 888,08 грн,

у с т а н о в и в:

Дії та аргументи Позивача

16.09.2019 Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» в особі Херсонської філії ПАТ «Укртелеком» звернулося з позовом до Управління соціального захисту населення Каланчацької районної державної адміністрації Херсонської області про стягнення 33 888,08 грн витрат, які ним понесені у зв`язку з наданням телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян у 2018 році.

У якості обґрунтування власної позиції Позивач вказав, що:

- протягом 2018 року надавав телекомунікаційні послуги жителям Каланчацького району, у тому числі громадянам, які мають пільги (тобто знижки вартості послуг) по сплаті таких послуг, складав відповідні щомісячні розрахунки видатків на відшкодування витрат за січень-грудень 2018 року та надавав їх Відповідачу для здійснення компенсації вартості наданих пільг на загальну суму 33 888,08 грн, зокрема по місяцям: у січні на суму 2 841,84 грн, у лютому 2 841,40 грн, у березні 2 834,93 грн, у квітні 2 854,87 грн, у травні 2 770,98 грн, у червні 2 808,83 грн, у липні 2 795,04 грн, у серпні 2 672,60 грн, у вересні 2 673,20 грн, у жовтні 2 676,38 грн, у листопаді 3 136,82 грн, у грудні 2 981,19 грн,

- Відповідач, як установа, яка веде персоніфікований облік отримувачів пільг, а також на яку покладено обов`язок з реалізації державної та соціальної політики на території району, а саме виплати компенсацій з послуг зв`язку, не здійснив відповідну виплату отриманих громадянами пільг, у зв`язку з чим заборгував 33 888,08 грн,

- несплата Відповідачем вказаної заборгованості вказує на допущені ним порушення положень пункту 3 статті 63 Закону України «Про телекомунікації», статей, 48 та 102 Бюджетного кодексу України, якими встановлено, що видатки на відшкодування вартості послуг зв`язку, наданих пільговим категоріям громадян, здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України, а бюджетні зобов`язання щодо виплати пільг з послуг зв`язку (в частині абонентної плати за користування квартирними телефонами) обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень,

- відсутність у відповідача необхідних коштів для здійснення компенсації наданих пільг у відповідності до статті 617 ЦК України не є підставою для звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання,

- Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів встановлено механізм відповідної оплати послуг,

- іншого розпорядника бюджетних коштів ніж відповідач на території Каховського району не має.

Дії та аргументи Відповідача

Відповідач заявлені до нього вимоги не визнав та у поданому до суду відзиві на позов послався на наступні аргументи.

Так, на його думку, у задоволенні позову суд повинен відмовити виходячи з того, що:

- у відповідності до пункту 1 статті 23 БК України бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення,

- за діючим законодавством компенсація пільг з оплати послуг зв`язку віднесена до компетенції місцевих бюджетів, а не Державного бюджету України, а тому він, як орган виконавчої влади, не уповноважений на вирішення питань щодо сплати Позивачу відповідних компенсацій, оскільки у Законі України «Про державний бюджет на 2018 рік» відповідні видатки у вигляді субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам не передбачалися, а тому він не є тією особою, яка відповідає за зобов`язаннями перед Позивачем,

- на даний час Управління праці та соціального захисту населення Каланчацької районної державної адміністрації не визначено головним розпорядником коштів місцевих бюджетів по відношенню до сплати пільг з послуг зв`язку, а тому вимоги саме до нього є безпідставними,

- у відповідності до статей 91 та 102 БК України, а також Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету безпосередньо Управління є розпорядником бюджетних коштів виключно за державними програмами, яка у даному випадку відсутня,

- починаючи з 23.06.2017 Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету не стосується послуг зв`язку, а тому посилання Позивача на його положення є неправомірним,

- станом на час розгляду справи в суді 31.10.2019 на рахунок Позивача місцевими бюджетами було перераховано 7 776 грн, а інша сума буде перерахована до кінця року.

Процесуальні дії та рішення суду

Ухвалою суду від 30.09.2019 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення та виклику учасників справи. Цією ж ухвалою сторонам встановлені строки для надання відзиву на позов та відповіді на відзив. У свою чергу, Відповідачем наданий відзив на позов, а Позивач правом на надання відповіді на відзив не скористався, хоча належним чином був повідомлений про судовий розгляд, підтвердженням чому є поштове повідомлення № 520.

Обставини, які установлені судом

Відповідно до щомісячних Розрахунків видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг (форма № 2 пільга), зокрема, за січень - грудень 2018 року, Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» в особі Херсонської філії ПАТ «Укртелеком» протягом 2018 року надавало телекомунікаційні послуги пільговим категоріям громадян Каланчацького району Херсонської області, у зв`язку з чим ним обраховані витрати, які понесені у зв`язку з оплатою пільговими абонентами за надані послуги зі знижкою у сумі 33 888,08 грн, зокрема по місяцям: у січні на суму 2 841,84 грн, у лютому 2 841,40 грн, у березні 2 834,93 грн, у квітні 2 854,87 грн, у травні 2 770,98 грн, у червні 2 808,83 грн, у липні 2 795,04 грн, у серпні 2 672,60 грн, у вересні 2 673,20 грн, у жовтні 2 676,38 грн, у листопаді 3 136,82 грн, у грудні 2 981,19 грн.

З тексту Розрахунків вбачається, що вони містять перелік осіб, яким Позивачем надані пільги, їх адреси, ідентифікаційні номери, період надання та сума пільги.

Вказані Розрахунки, а також складені на їх підставі акти звіряння (форма № 3 пільга), надсилалися Позивачем Відповідачу супровідними листами № б/н від 27.04.2018, № б/н від 15.05.2018, № б/н від 18.07.2018, № б/н від 10.09.2018, № 651250/01-03/384 від 08.10.2018, № 651250/01-03/400 від 07.11.2018, № 651250/01-03/422 від 07.12.2018, № 651250/01-03/429 від 10.01.2019, що слідує з повідомлень про вручення поштового відправлення, а також не заперечується Відповідачем.

Водночас всі вказані Розрахунки підписані працівником Позивача ОСОБА_1 без зазначення її посади та одночасно з посиланням на «Відділ обслуговування масового сегмента».

Вказані Акти звіряння розрахунків Відповідачем не підписані та їх примірник не повернутий Позивачу.

З метою спонукання Відповідача до оплати суми здійснених витрат Позивач направив Відповідачу лист № 96-65С000/28 від 16.07.2019, яким зажадав у семиденний строк з моменту пред`явлення вимоги виконати власні зобов`язання, проте він залишений без реагування.

Оцінка суду установлених обставин та норм діючого законодавства

Щодо правового регулювання надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян

Порядок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян врегульований положеннями пункту 3 статті 63 Закону України «Про телекомунікації». Зокрема, за правовою нормою «телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України».

У свою чергу, діючими на час надання пільг законами, якими встановлені відповідні пільги, є наступні Закони України: «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу», «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про соціальний статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», «Про охорону дитинства».

Зокрема, за змістом:

- пункту 20 статті 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу» «Особам, на яких поширюється дія цього закону надаються пільги … - позачергове користування всіма послугами зв`язку та позачергове встановлення на пільгових умовах квартирних телефонів (оплата у розмірі 20 процентів від тарифів вартості основних та 50 процентів - додаткових робіт). Абонементна плата за користування телефоном встановлюється у розмірі 50 процентів від затверджених тарифів»;

- пункту 11 статті 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» «Особам, віднесеним до категорії 1 (пункт 1 статті 14), надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги … - 50-процентна знижка плати за користування … телефоном (абонентна плата, оплата послуг електрозв`язку за місцеві телефонні розмови з квартирних телефонів при посекундному обліку їх тривалості). Зазначені у цьому пункті пільги надаються також членам сімей громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, які проживають у жилих будинках (квартирах) усіх форм власності, в межах норм, передбачених законом. До членів сімей громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, належать: дружина (чоловік), неповнолітні діти, непрацездатні батьки, особа, яка проживає разом з постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи особою - інвалідом I групи та доглядає за нею, за умови, що ця особа не перебуває у шлюбі; особа, яка знаходиться під опікою або піклуванням громадянина, що має право на пільги, та проживає разом з ним»;

- пункту 1 статті 21 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» «Особам, віднесеним до категорії 2 (пункт 2 статті 14), надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги - пільги, передбачені пунктами …11 … статті 20 …»;

- пункту 8 статті 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» «Потерпілим дітям, зазначеним у пунктах 1 - 6 статті 27 цього Закону, та їх батькам надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги … - 50-процентна знижка плати за користування сім`єю, що має дитину-інваліда … телефоном (в тому числі щодо оплати послуг електрозв`язку за місцеві телефонні розмови з квартирних телефонів при похвилинному обліку їх тривалості) … за умови, що дитина проживає разом з сім`єю»;

- пункту 6 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» «Ветеранам військової служби, ветеранам органів внутрішніх справ, ветеранам Національної поліції, ветеранам податкової міліції, ветеранам державної пожежної охорони, ветеранам Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранам служби цивільного захисту, ветеранам Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України надаються такі пільги … - 50-відсоткова знижка плати за користування квартирним телефоном …»;

- пункту 4 абзацу 3 статті 13 Закону України «Про охорону дитинства» «Багатодітним сім`ям надаються такі пільги … - позачергове встановлення квартирних телефонів. Абонентна плата за користування квартирним телефоном встановлюється у розмірі 50 відсотків від затверджених тарифів».

Отже на час виникнення спірних правовідносин та на даний час в Україні існують правові положення, за якими наведеній категорії громадян надаються пільги з оплати вартості послуг зв`язку та вони компенсуються надавачам з бюджету.

Щодо джерел компенсації витрат за надані пільги зв`язку з бюджету

Положеннями названих Законів також визначені джерела фінансування видатків на надання відповідних пільг.

Так, у відповідності до:

- статті 17 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу» «фінансування витрат, пов`язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів»;

- статті 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» «фінансування витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів та інших джерел, не заборонених законодавством»;

- статті 9 Закону України «Про соціальний статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» «витрати, пов`язані з реалізацією цього Закону, здійснюються за рахунок коштів державного бюджету, коштів, які враховуються при визначенні міжбюджетних трансфертів, та інших джерел, не заборонених законодавством».

Отже, вказаними правовими нормами передбачається можливість фінансування витрат, пов`язаних з наданнях пільг з послуг зв`язку, з державного та місцевих бюджетів.

Безпосередньо відносини, що виникають у процесі виконання бюджетів (витрачання бюджетних коштів) регулюються Бюджетним кодексом України.

Основними правовими положеннями БК України, які впливають на вирішення спору у редакції станом на період надання послуг зв`язку є наступні:

- «До видатків, що здійснюються з Державного бюджету України (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 5 частини другої статті 67-1 цього Кодексу), належать видатки на: …соціальний захист та соціальне забезпечення:

а) виплату пенсій військовослужбовцям рядового, сержантського та старшинського складу строкової служби та членам їхніх сімей, пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, іншим особам, визначеним законом; сплату до Пенсійного фонду України страхових внесків за окремі категорії осіб, передбачені законом; виплату доплат, надбавок, підвищень до пенсій, додаткових пенсій, пенсій за особливі заслуги перед Україною, встановлених законом, державної соціальної допомоги на догляд особам, зазначеним у пунктах 1 - 3 частини першої статті 7 Закону України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю", а також на покриття різниці між розміром пенсії, обчисленим відповідно до абзаців першого та третього частини першої, частини третьої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та розміром пенсії, обчисленим відповідно до статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

б) державні програми соціальної допомоги (грошова допомога особам, яких визнано біженцями або особами, які потребують додаткового захисту, та особам, яким надано тимчасовий захист; компенсації на медикаменти; програма протезування; програми і заходи із соціального захисту осіб з інвалідністю, у тому числі програми і заходи Фонду соціального захисту інвалідів; відшкодування збитків, заподіяних громадянам; заходи, пов`язані з поверненням в Україну кримськотатарського народу та осіб інших національностей, які були незаконно депортовані з України, та розміщенням іноземців і осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України; щорічна разова грошова допомога ветеранам війни та жертвам нацистських переслідувань; довічні державні стипендії; кошти, що передаються до фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування; програми соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інші види цільової грошової допомоги, встановлені законом);

в) державну підтримку громадських об`єднань осіб з інвалідністю і ветеранів на виконання загальнодержавних програм (проектів, заходів) згідно з порядком, визначеним Кабінетом Міністрів України;

г) державні програми і заходи стосовно дітей, молоді, жінок, сім`ї;

ґ) державну підтримку молодіжних та дитячих громадських організацій на виконання загальнодержавних програм і заходів стосовно дітей, молоді, жінок, сім`ї згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України;

д) державні програми підтримки будівництва (реконструкції) житла для окремих категорій громадян;

е) забезпечення функціонування всеукраїнських, державних, міжрегіональних центрів професійної реабілітації осіб з інвалідністю і державних центрів соціальної реабілітації дітей з інвалідністю у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України;

є) інші програми в галузі соціального захисту та соціального забезпечення, що забезпечують виконання загальнодержавних функцій, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністром України;

ж) компенсацію дефіциту коштів Пенсійного фонду України для фінансування виплати пенсій у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (перевищення видатків над доходами, у тому числі з урахуванням резерву коштів Пенсійного фонду України);

з) державну підтримку громадських об`єднань на виконання заходів щодо національно-патріотичного виховання» (пункт 9 статті 87);

- «До видатків, що здійснюються з бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, належать видатки на: … 4) соціальний захист та соціальне забезпечення:

а) державні програми соціального забезпечення: притулки для дітей, центри соціально-психологічної реабілітації дітей та соціальні гуртожитки для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування (якщо не менше 70 відсотків кількості дітей, які перебувають у цих закладах, припадає на територію відповідного міста, району чи об`єднаної територіальної громади), малі групові будинки; територіальні центри соціального обслуговування (надання соціальних послуг); центри соціальної реабілітації дітей з інвалідністю; центри професійної реабілітації осіб з інвалідністю, дитячі будинки сімейного типу, прийомні сім`ї; компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги громадянам похилого віку, особам з інвалідністю, дітям з інвалідністю, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують сторонньої допомоги;

б) державні програми соціального захисту:

допомога сім`ям з дітьми, малозабезпеченим сім`ям, особам з інвалідністю з дитинства, дітям з інвалідністю, тимчасова державна допомога дітям, допомога по догляду за особами з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, державна соціальна допомога особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, державна соціальна допомога на догляд (крім державної соціальної допомоги на догляд особам, зазначеним у пунктах 1 - 3 частини першої статті 7 Закону України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю"), щомісячна компенсаційна виплата непрацюючій працездатній особі, яка доглядає за особою з інвалідністю I групи, а також за особою, яка досягла 80-річного віку, тимчасова державна соціальна допомога непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату;

додаткові виплати населенню на покриття витрат з оплати житлово-комунальних послуг (житлові субсидії населенню), пільги окремим категоріям громадян, що надаються: ветеранам війни; особам, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною; вдовам (вдівцям) та батькам померлих (загиблих) осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною; постраждалим учасникам Революції Гідності; особам, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною; вдовам (вдівцям) та батькам померлих (загиблих) осіб, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною; жертвам нацистських переслідувань; ветеранам військової служби; ветеранам органів внутрішніх справ; ветеранам Національної поліції; ветеранам податкової міліції; ветеранам державної пожежної охорони; ветеранам Державної кримінально-виконавчої служби; ветеранам служби цивільного захисту; ветеранам Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України; вдовам (вдівцям) померлих (загиблих) ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби, ветеранів служби цивільного захисту та ветеранів Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України; звільненим зі служби за віком, через хворобу або за вислугою років військовослужбовцям Служби безпеки України; особам, звільненим із служби цивільного захисту за віком, через хворобу або за вислугою років, та які стали особами з інвалідністю під час виконання службових обов`язків; звільненим з військової служби особам, які стали особами з інвалідністю під час проходження військової служби; батькам та членам сімей військовослужбовців, військовослужбовців Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби; батькам та членам сімей осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, які загинули (померли) або зникли безвісти під час виконання службових обов`язків; реабілітованим громадянам, які стали особами з інвалідністю внаслідок репресій або є пенсіонерами; депортованим особам, які повернулися в Україну на постійне проживання; громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; дружинам (чоловікам) та опікунам (на час опікунства) дітей померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою; пенсіонерам з числа спеціалістів із захисту рослин відповідно до частини четвертої статті 20 Закону України "Про захист рослин"; громадянам відповідно до пункту "ї" частини першої статті 77 Основ законодавства України про охорону здоров`я, частини п`ятої статті 29 Закону України "Про культуру", частини другої статті 30 Закону України "Про бібліотеки і бібліотечну справу", абзацу першого частини третьої статті 57 Закону України "Про освіту"; дітям війни; багатодітним сім`ям, дитячим будинкам сімейного типу та прийомним сім`ям, в яких не менше року проживають відповідно троє або більше дітей, а також сім`ям (крім багатодітних сімей), в яких не менше року проживають троє і більше дітей, враховуючи тих, над якими встановлено опіку чи піклування, доставка громадянам повідомлень про призначення субсидії;

виплата державної соціальної допомоги на дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у дитячих будинках сімейного типу та прийомних сім`ях, грошового забезпечення батькам-вихователям і прийомним батькам за надання соціальних послуг у дитячих будинках сімейного типу та прийомних сім`ях за принципом "гроші ходять за дитиною";

оплату послуг із здійснення патронату над дитиною та виплату соціальної допомоги на утримання дитини в сім`ї патронатного вихователя;

підтримка малих групових будинків;

в) державні програми підтримки будівництва (реконструкції) житла для окремих категорій громадян;

г) районні та міські програми і заходи щодо реалізації державної політики стосовно дітей, молоді, жінок, сім`ї, у тому числі утримання та програми районних і міських центрів соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді…» (пункт 4 частини 1 статті 89);

- «До видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, належать видатки на: … пільги з послуг зв`язку, інші передбачені законодавством пільги, що надаються ветеранам війни; особам, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною; вдовам (вдівцям) та батькам померлих (загиблих) осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною; постраждалим учасникам Революції Гідності; особам, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною; вдовам (вдівцям) та батькам померлих (загиблих) осіб, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною; ветеранам праці; жертвам нацистських переслідувань; ветеранам військової служби; ветеранам органів внутрішніх справ; ветеранам Національної поліції; ветеранам податкової міліції; ветеранам державної пожежної охорони; ветеранам Державної кримінально-виконавчої служби; ветеранам служби цивільного захисту; ветеранам Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України; вдовам (вдівцям) померлих (загиблих) ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби, ветеранів служби цивільного захисту та ветеранів Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України; особам, звільненим з військової служби, які стали особами з інвалідністю під час проходження військової служби; особам з інвалідністю, дітям з інвалідністю та особам, які супроводжують осіб з інвалідністю I групи або дітей з інвалідністю (не більше одного супроводжуючого); реабілітованим громадянам, які стали особами з інвалідністю внаслідок репресій або є пенсіонерами; громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; дружинам (чоловікам) та опікунам (на час опікунства) дітей померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою; багатодітним сім`ям, дитячим будинкам сімейного типу та прийомним сім`ям, в яких не менше року проживають відповідно троє або більше дітей, а також сім`ям (крім багатодітних сімей), в яких не менше року проживають троє і більше дітей, враховуючи тих, над якими встановлено опіку чи піклування» (пункту 20-4 статті 91);

- «У Державному бюджеті України можуть передбачатися такі трансферти місцевим бюджетам: … 3) субвенції на здійснення державних програм соціального захисту; 4) додаткова дотація на компенсацію втрат доходів місцевих бюджетів внаслідок надання пільг, встановлених державою … 2. Порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам визначаються Кабінетом Міністрів України» (пункти 1 та 2 статті 97);

- «Видатки місцевих бюджетів, передбачені у підпункті "б" пункту 4 частини першої статті 89 цього Кодексу, проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України» (частина 1 статті 102).

Таким чином, вказаними правовими нормами у 2018 році було урегульовано порядок надання державних телекомунікаційних пільг певним категоріям громадян, розмежування видатків між бюджетами та джерела фінансування відповідних виплат, а саме з місцевих бюджетів у даному випадку бюджетів територіальних громад, які входять до складу Каланчацького району.

За інформацією, розміщеною на офіційному інтернет-сайті Каланчацької районної державної адміністрації на території Каланчацького району знаходяться Каланчацька селищна рада, Мирненська селищна рада, Новоолександрівська сільська рада, Олексіївська сільська рада та Хорлівська сільська рада, які мають відповідний місцевий бюджет.

У цьому контексті суд також зазначає, що відповідно до статті 61 Закону України «Про місцеве самоврядування» органи місцевого самоврядування в селах, селищах, містах, районах у містах (у разі їх створення) самостійно складають та схвалюють прогнози відповідних місцевих бюджетів, розробляють, затверджують і виконують відповідні місцеві бюджети згідно з Бюджетним кодексом України. Самостійність місцевих бюджетів гарантується власними та закріпленими за ними на стабільній основі законом загальнодержавними доходами, а також правом самостійно визначати напрями використання коштів місцевих бюджетів відповідно до закону. Втручання державних органів у процес складання, затвердження і виконання місцевих бюджетів не допускається, за винятком випадків, передбачених цим та іншими законами.

Отже, за діючим законодавством саме відповідні територіальні громади самостійно вирішують питання формування та витрат відповідного місцевого бюджету з оплати пільг з послуг зв`язку, а безпосередньо Відповідач не має жодного впливу на ці процеси та ніяким чином не відноситься до виконавчих органів відповідних територіальних громад, оскільки є державним органом, на якого покладені функції, які не відносяться до сплати компенсацій за надані послуги Позивачу.

Щодо правового регулювання розпорядника бюджетних коштів та його функцій

У відповідності до статті 22 БК України:

- «Для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня» (частина 1),

- «Головними розпорядниками бюджетних коштів можуть бути виключно:

1) за бюджетними призначеннями, визначеними законом про Державний бюджет України, - установи, уповноважені забезпечувати діяльність Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України в особі їх керівників; міністерства, Національне антикорупційне бюро України, Конституційний Суд України, Верховний Суд України, вищі спеціалізовані суди та інші органи, безпосередньо визначені Конституцією України, в особі їх керівників, а також Національна академія наук України, Національна академія аграрних наук України, Національна академія медичних наук України, Національна академія педагогічних наук України, Національна академія правових наук України, Національна академія мистецтв України, інші установи, уповноважені законом або Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у відповідній сфері, в особі їх керівників;

2) за бюджетними призначеннями, визначеними рішенням про бюджет Автономної Республіки Крим, - уповноважені юридичні особи (бюджетні установи), що забезпечують діяльність Верховної Ради Автономної Республіки Крим та Ради міністрів Автономної Республіки Крим, а також міністерства та інші органи влади Автономної Республіки Крим в особі їх керівників;

3) за бюджетними призначеннями, визначеними іншими рішеннями про місцеві бюджети, - місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників. Якщо згідно із законом місцевою радою не створено виконавчий орган, функції головного розпорядника коштів відповідного місцевого бюджету виконує голова такої місцевої ради» (частина 2),

- «Головні розпорядники коштів Державного бюджету України визначаються відповідно до пункту 1 частини другої цієї статті та затверджуються законом про Державний бюджет України шляхом встановлення їм бюджетних призначень» (частина 3),

- «Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів визначаються рішенням про місцевий бюджет відповідно до пунктів 2 і 3 частини другої цієї статті (частина 4),

- «Головний розпорядник бюджетних коштів:

1) розробляє плани діяльності на плановий та наступні за плановим два бюджетні періоди (включаючи заходи щодо реалізації інвестиційних проектів);

2) організовує та забезпечує на підставі плану діяльності та індикативних прогнозних показників бюджету на наступні за плановим два бюджетні періоди складання проекту кошторису та бюджетного запиту і подає їх Міністерству фінансів України (місцевому фінансовому органу);

3) отримує бюджетні призначення шляхом їх затвердження у законі про Державний бюджет України (рішенні про місцевий бюджет); приймає рішення щодо делегування повноважень на виконання бюджетної програми розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня та/або одержувачами бюджетних коштів, розподіляє та доводить до них у встановленому порядку обсяги бюджетних асигнувань;

4) затверджує кошториси розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня (плани використання бюджетних коштів одержувачів бюджетних коштів), якщо інше не передбачено законодавством;

5) розробляє проекти порядків використання коштів державного бюджету за бюджетними програмами, передбаченими частиною сьомою статті 20 цього Кодексу;

6) розробляє та затверджує паспорти бюджетних програм і складає звіти про їх виконання, здійснює аналіз показників виконання бюджетних програм (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі), при цьому забезпечуючи: своєчасність затвердження паспортів бюджетних програм, достовірність і повноту інформації, що в них міститься; відповідність змісту паспортів бюджетних програм закону про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) та/або розпису бюджету (крім випадків внесення змін до паспортів бюджетних програм у разі внесення змін до спеціального фонду кошторису бюджетної установи в частині власних надходжень бюджетних установ), порядкам використання бюджетних коштів і правилам складання паспортів бюджетних програм та звітів про їх виконання; підтвердження результативних показників бюджетних програм офіційною державною статистичною, фінансовою та іншою звітністю, даними бухгалтерського, статистичного та внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, запровадження форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку для збору такої інформації;

7) здійснює управління бюджетними коштами у межах встановлених йому бюджетних повноважень та оцінку ефективності бюджетних програм, забезпечуючи ефективне, результативне і цільове використання бюджетних коштів, організацію та координацію роботи розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачів бюджетних коштів у бюджетному процесі … (частина 5),

- «Розпорядник бюджетних коштів може уповноважити одержувача бюджетних коштів на виконання заходів, передбачених бюджетною програмою, та надати йому кошти бюджету (на безповоротній чи поворотній основі) в межах відповідних бюджетних асигнувань. Одержувач бюджетних коштів використовує такі кошти на підставі плану використання бюджетних коштів, що містить розподіл бюджетних асигнувань, затверджених у кошторисі цього розпорядника бюджетних коштів. Критерії визначення одержувача бюджетних коштів встановлюються Кабінетом Міністрів України з урахуванням напрямів, досвіду і результатів діяльності, фінансово-економічного обґрунтування виконання заходів бюджетної програми та застосування договірних умов (частина 6).

Відповідно до Положення про управління праці та соціального захисту населення Каланчацької районної державної адміністрації, яке розміщене на його офіційному інтернет-сайті, Управління є місцевим органом державної виконавчої влади, що утворене головою районної державної адміністрації, а до його завдань серед інших визначено організацію роботи щодо відшкодування пільг з оплати послуг зв`язку.

Отже, у даному випадку Відповідач є державним органом виконавчої влади на території Каланчацького району, на який покладений обов`язок з організації роботи щодо відшкодування пільг з оплати послуг зв`язку.

За оцінкою суду, вказаний обов`язок не надає можливості визначати Відповідача у якості розпорядника бюджетних коштів, оскільки «організація роботи щодо відшкодування» не є тотожною «виплаті» та таке завдання не є підставою для набуття статусу розпорядника бюджетних коштів.

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що Відповідач не є розпорядником бюджетних коштів по фінансуванню витрат на компенсацію наданих пільг з послуг зв`язку, оскільки його таким не визначено ні Кабінетом Міністрів України, ні територіальними громадами, а саме Каланчацькою, Мирненською, Новоолександрівською, Олексіївською та Хорлівською сільськими радами, з бюджетів яких підлягають відшкодуванню пільги з послуг зв`язку.

Суд також звертає увагу, що, як зазначено вище, якщо згідно із законом місцевою радою не створено виконавчий орган, функції головного розпорядника коштів відповідного місцевого бюджету виконує голова такої місцевої ради.

При цьому судом не приймаються до уваги посилання Позивача на відсутність на території Каховського району іншого розпорядника бюджетних коштів ніж Відповідач, оскільки таке твердження не відповідає зробленим судом висновкам.

Щодо нерозповсюдження Порядку та механізму компенсації витрат за надані пільги на пільги з послуг зв`язку

У якості правового обґрунтування заявлених вимог Позивачем здійснені посилання на встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 механізм фінансування видатків місцевих бюджетів.

У зв`язку з цим суд вважає за необхідне зазначити, що, дійсно, механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету встановлений «Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256.

Так, відповідно до пункт 1 Порядку: «Цей Порядок визначає відповідно до статті 102 Бюджетного кодексу України механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу; доставки громадянам повідомлень про призначення субсидії; допомоги сім`ям з дітьми, малозабезпеченим сім`ям, інвалідам з дитинства, дітям-інвалідам, тимчасової державної допомоги дітям та допомоги по догляду за інвалідами I чи II групи внаслідок психічного розладу за рахунок субвенцій з державного бюджету».

Отже, цим Порядком передбачено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів за рахунок субвенцій з державного бюджету на компенсацію пільг на оплату:

- електроенергії,

- природного газу,

- послуг тепло-, водопостачання і водовідведення,

- квартирної плати,

- вивезення побутового сміття та рідких нечистот,

- придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу;

- доставки громадянам повідомлень про призначення субсидії;

- допомоги сім`ям з дітьми, малозабезпеченим сім`ям, інвалідам з дитинства, дітям-інвалідам, тимчасової державної допомоги дітям та допомоги по догляду за інвалідами I чи II групи внаслідок психічного розладу.

Натомість цим Порядком не передбачено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на компенсацію пільг з послуг зв`язку.

Поряд з цим, за змістом названого Порядку:

- «Фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення, районних бюджетах, бюджетах об`єднаних територіальних громад на зазначені цілі» (пункт 2),

- «Головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, об`єднаних територіальних громад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (далі - головні розпорядники коштів)» (пункт 3);

- «Перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться Державною казначейською службою згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов`язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій і допомоги населенню…» (пункт 4);

- «Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів готують щомісяця інформацію про суми нарахованих соціальних виплат, пільг та житлових субсидій населенню та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконавчих органів міських рад …, об`єднаних територіальних громад …

Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів готують щомісяця до 10 числа наступного періоду інформацію про суми нарахованих пільг … та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами ... і надсилають фінансовим органам райдержадміністрацій, виконавчих органів міських рад …, об`єднаних територіальних громад.

Підприємства, установи та організації, що надають послуги … готують реєстри обсягів … наданих послуг, що підлягають перерахуванню, відповідно до фактичних обсягів … наданих послуг, але не вище обсягів нарахованих сум пільг і субсидій, і надсилають їх протягом місяця, але не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним періодом, фінансовим органам райдержадміністрацій, виконавчих органів міських рад …, об`єднаних територіальних громад та головним розпорядникам коштів місцевих бюджетів …» (пункт 5);

- «Фінансові органи районних держадміністрацій, виконкомів міських рад …, об`єднаних територіальних громад на підставі інформації, зазначеної у пункті 5 цього Порядку, щомісяця готують реєстри сум, що підлягають перерахуванню, та подають їх … фінансовим органам обласних … держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби в … областях …» (пункт 6);

- «Отримані місцевими бюджетами суми субвенцій в межах отриманих коштів за відповідним видом послуг (витрат) перераховуються протягом двох операційних днів на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків.

Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів в межах отриманих коштів за відповідним видом послуг (витрат) здійснюють протягом двох операційних днів розрахунки з підприємствами … і ведуть облік за видами пільг …» (пункт 8).

Таким чином, названий Порядок не розповсюджується на механізм фінансування пільг з послуг зв`язку з місцевих бюджетів, оскільки ним регулюються правовідносини, які пов`язані з визначенням порядку та механізму забезпечення виконання державних програм з соціального захисту населення, щодо інших видів соціальних послуг.

Щодо відсутності господарських зобов`язань між сторонами

Загальні положення про господарські зобов`язання встановлені розділом ІV «Господарські зобов`язання» Господарського кодексу України.

Так, за змістом статті 173 цього Кодексу «Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку» (частина 1).

У відповідності до статті 174 Кодексу «Господарські зобов`язання можуть виникати: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з акту управління господарською діяльністю; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать;

внаслідок заподіяння шкоди суб`єкту або суб`єктом господарювання, придбання або збереження майна суб`єкта або суб`єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав;

у результаті створення об`єктів інтелектуальної власності та інших дій суб`єктів, а також внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання».

Поряд з цим, у відповідності до статті 175 Кодексу «Майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом» (частина 1).

Отже, основною умовою можливого виникнення майново-господарських зобов`язань між сторонами повинна бути наявність у Відповідача відповідних обов`язків, функцій та завдань, які пов`язані з позовними вимогами, тобто вимогами про сплату компенсації за надані послуги зв`язку.

Проте, як зазначено судом вище Відповідач не виконує обов`язків з безпосереднього розпорядження коштами місцевих бюджетів вказаних територіальних громад, оскільки є державним органом та фінансується виключно з державного бюджету, що слідує з положень частини 3 статті 19 БК України, за якою учасниками бюджетного процесу є органи, установи та посадові особи, наділені бюджетними повноваженнями (правами та обов`язками з управління бюджетними коштами).

Зокрема, відповідно до пункту 2 «Інструкції про порядок заповнення форми « 2-пільга», затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 04.10.2007 535 «Про затвердження форми для розрахунку видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг « 2-пільга», та Інструкції про порядок її заповнення», «…підприємства та організації, що надають послуги, щомісяця до 25 числа, що настає після звітного періоду, подають управлінням праці та соціального захисту населення на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою « 2-пільга».

На підставі цих розрахунків у подальшому розпорядник бюджетних коштів здійснює відповідні заходи щодо компенсації вказаних витрат, про що вказано раніше.

У даному випадку Відповідач, хоча і визначений за законодавством органом, на який покладено функції з прийняття Розрахунків видатків на відшкодування пільг з послуг зв`язку, але він не є розпорядником бюджетних коштів місцевих територіальних громад, оскільки такими є, як зазначено вище, відповідні територіальні громади, з бюджетів яких здійснюється фінансування послуг зв`язку.

Отже, виключно територіальні громади, на території яких надаються Позивачем послуги зв`язку, які є окремими юридичними особами та відповідають за реалізацію державної політики у соціальній сфері шляхом фінансування з місцевих бюджетів видатків на послуги зв`язку, несуть відповідальність перед ним за сплату з місцевих бюджетів компенсації за надані пільги, а у випадку визначення ними конкретного розпорядника коштів відповідальність покладається на такий орган.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що між сторонами у період з 01.01.2018 по 31.12.2018 не існувало майново-господарських правовідносин щодо відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг зв`язку громадянам Каланчацького району, а тому у Відповідача і не виникло відповідних зобов`язань.

Щодо обов`язків Відповідача з ведення реєстру осіб, які мають право на пільги

Постановою Кабінету Міністрів України № 117 від 29.01.2003 «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги» затверджене Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, за змістом якого:

- «Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги (далі - Реєстр), це автоматизований банк даних, створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно із законами України» (пункт 1),

- «До Реєстру включається така інформація: загальні відомості про пільговика (прізвище, ім`я та по батькові, число, місяць, рік народження, ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів, адреса зареєстрованого місця проживання, склад сім`ї, характеристика житла), реквізити паспорта та документа, що підтверджує право на пільги, а також категорія пільговика, перелік пільг, на які він має право, інформація про те, якими пільгами він реально користується» (пункт 2),

- «Управління праці та соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, структурні підрозділи з питань праці та соціального захисту населення виконавчих органів міських рад (далі - уповноважені органи);

організовують збирання, систематизацію і зберігання зазначеної у пункті 2 цього Положення інформації та забезпечують її автоматизоване використання для контролю за відомостями, які подаються підприємствами та організаціями, що надають послуги, для розрахунків за надані пільговикам послуги;

ведуть облік пільговиків шляхом формування на кожного пільговика персональної облікової картки згідно з формою "1-пільга", в якій використовується індивідуальний ідентифікаційний номер пільговика у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів;

вносять до Реєстру відповідні уточнення у разі визнання такими, що втратили чинність, чи зупинення дії законодавчих актів, на підставі яких пільговики отримують пільги;

надають консультації пільговикам, підприємствам та організаціям, що надають послуги» (пункт 3),

- «Уповноважені органи з дотриманням вимог статті 23 Закону України "Про інформацію" мають право:

отримувати від пільговиків документи, що підтверджують їх право на пільги;

проводити перевірку достовірності поданих документів;

отримувати відомості від пільговиків, а також від органів виконавчої влади, де перебувають на обліку пільговики, підприємств та організацій, що надають послуги, житлово-експлуатаційних організацій та державних органів реєстрації актів цивільного стану, зокрема про осіб, які померли, на паперових та електронних носіях в установленому форматі з питань, пов`язаних з формуванням та веденням Реєстру;

використовувати під час наповнення Реєстру інформацію з інших баз даних щодо персоніфікованого обліку осіб, які мають право на пільги;

надавати інформацію, яка міститься в Реєстрі, підприємствам та організаціям, що надають послуги, на запити та в межах їх компетенції» (пункт 4),

- «Підприємства та організації, що надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою « 2-пільга» (пункт 10).

Отже, до Реєстру вносяться дані про пільговиків, відомості щодо вартості послуг, наданих пільговикам, у тому числі послуг зв`язку, а безпосередній обов`язок з організації його ведення покладений на управління праці та соціального захисту населення відповідних районних державних адміністрацій.

Таким чином, Відповідач є лише органом державної влади, на який покладений обов`язок з ведення Реєстру, та такий обов`язок ніяким чином не пов`язаний з оплатою відповідних послуг.

У відповідності до частини 3 статті 45 ГПК України відповідачем є особа, якій пред`явлена позовна вимога. У зв`язку з цим відповідачем є особа, яка відповідає за невиконання відповідних власних обов`язків та зобов`язань перед позивачем.

Проте, у даному випадку Відповідач не є особою, яка відповідає за оплату наданих пільг з послуг зв`язку, а тому за таких обставин суд приходить до висновку, що Відповідач є неналежним по відношенню до заявлених вимог, оскільки правовідносини щодо компенсації виплат з оплати пільг з послуг зв`язку існують між Позивачем та місцевими територіальними громадами (в особі їх виконавчих органів, які наділені функціями розпорядника коштів відповідного місцевого бюджету), з бюджетів яких здійснюється компенсація виплат з оплати пільг з послуг зв`язку.

Щодо визначення розміру витрат Позивача за надані пільги та недоведеності їх надання

При вирішенні спору суд вважає за необхідне вказати на недоведеність Позивачем розміру позовних вимог.

Як вказано судом у попередньому розділі, підприємства та організації, що надають послуги зв`язку, повинні подавати уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою № « 2-пільга».

Безпосередньо форма № « 2-пільга» та інструкція з її заповнення затверджені наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 04.10.2007 № 535 «Про затвердження форми для розрахунку видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг « 2-пільга», та Інструкції про порядок її заповнення».

Так, за змістом пункту 2 Інструкції відповідно до Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги підприємства та організації, що надають послуги, щомісяця до 25 числа, що настає після звітного періоду, подають управлінням праці та соціального захисту населення на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою « 2-пільга», а за змістом затвердженої форми « 2-пільга» вона повинна бути підписана керівником підприємства (організації), що надає послуги та головним бухгалтером такого підприємства (організації).

Таким чином, Розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг (форма « 2-пільга»), обов`язково повинні бути підписані керівником підприємства та головним бухгалтером.

Проте, надані Позивачем Розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг (форма «2-пільга»), не мають підписів вказаних посадових осіб та фактично підписані особою без вказівки на назву посади ОСОБА_1 , а тому вони не відповідають встановленим правовим приписам щодо форми та змісту відповідного документу.

У даному контексті суд зазначає, що у відповідності до статті 73 ГПК України доказами є будь-які данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ці данні встановлюються серед іншого письмовими доказами.

Поряд з цим, за статтею 77 того ж Кодексу обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Так, у даному випадку діючим законодавством встановлено певну форму та вимоги до документа, який складається на підтвердження факту надання пільг з послуг зв`язку, а саме Розрахунку видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг (форма «2-пільга»), який повинен бути підписаний керівником підприємства та головним бухгалтером, а тому у випадку відсутності підписів вказаних посадових осіб Розрахунок не відповідає встановленим законодавчим вимогам, а тому не є допустимим доказом у розумінні статей 73 та 77 ГПК України, який би підтверджував факт надання послуг зв`язку пільговій категорії населення.

За таких обставин, надані Позивачем Розрахунки не є допустимими доказами, а інших доказів, які свідчили б про надання ним пільг з послуг зв`язку, до матеріалів справи не надано, а тому суд констатує про недоведеність Позивачем власних вимог шляхом надання відповідних доказів.

Висновки суду з предмету судового розгляду

На підставі викладеного, за результатами оцінки доказів та вказаних правових положень, суд вважає, що:

- в Україні існують правові положення, за якими певній категорії громадян надаються пільги з оплати вартості послуг зв`язку та вони компенсуються надавачам з бюджету,

- у 2018 році було урегульовано порядок надання державних телекомунікаційних пільг певним категоріям громадян та джерела їх фінансування, а саме з місцевих бюджетів у даному випадку бюджетів територіальних громад, які входять до складу Каланчацького району, а саме Каланчацької, Мирненської, Новоолександрівської, Олексіївської та Хорлівської сільських рад;

- за діючим законодавством саме територіальні громади самостійно вирішують питання формування та витрат відповідного місцевого бюджету з оплати пільг з послуг зв`язку, а безпосередньо Відповідач не має жодного впливу на ці процеси та ніяким чином не відноситься до виконавчих органів відповідних територіальних громад, оскільки є державним органом виконавчої влади, на якого покладені функції, які не відносяться до сплати компенсацій за надані послуги Позивачу,

- Відповідач є державним органом виконавчої влади на території Каланчацького району на який покладений обов`язок з організації роботи щодо відшкодування пільг з оплати послуг зв`язку, а також він визначений за законодавством у якості органу на який покладено функції з прийняття Розрахунків видатків на відшкодування пільг з послуг зв`язку та ведення Реєстру пільговиків,

- вказані функціональні обов`язки не надають Відповідачу статусу розпорядника бюджетних коштів, оскільки «організація роботи щодо відшкодування», ведення Реєстру та прийняття Розрахунків не є тотожною «виплаті» та безпосередньому визначенню Відповідача у якості такого розпорядника за відповідною процедурою, визначеною діючим законодавством,

- Відповідач не є розпорядником бюджетних коштів по фінансуванню витрат на компенсацію наданих пільг з послуг зв`язку, оскільки, його не визначено таким ні Кабінетом Міністрів України, ні територіальними громадами, а саме Каланчацькою, Мирненською, Новоолександрівською, Олексіївською та Хорлівською сільськими радами, з бюджетів яких підлягають відшкодуванню пільги з послуг зв`язку,

- Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету не розповсюджується на механізм фінансування пільг з послуг зв`язку з місцевих бюджетів, оскільки ним регулюються правовідносини, які пов`язані з наданням інших соціальних пільг,

- виключно територіальні громади, на території яких надаються Позивачем послуги зв`язку, які є окремими юридичними особами та відповідають за реалізацію державної політики у соціальній сфері шляхом фінансування з місцевих бюджетів видатків на послуги зв`язку, несуть відповідальність перед ним за сплату з місцевих бюджетів компенсації за надані пільги,

- Відповідач є неналежним по відношенню до заявлених вимог, оскільки правовідносини щодо компенсації виплат з оплати пільг з послуг зв`язку існують між Позивачем та місцевими територіальними громадами (в особі їх виконавчих органів, які наділені функціями розпорядника коштів відповідного місцевого бюджету), з бюджетів яких здійснюється компенсація виплат з оплати пільг з послуг зв`язку,

- між сторонами у період з 01.01.2018 по 31.12.2018 не існувало майново-господарських правовідносин щодо відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг зв`язку громадянам Чаплинського району, а тому у Відповідача і не виникло відповідних зобов`язань,

- підприємства та організації, що надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою « 2-пільга»,

- за змістом затвердженої форми « 2-пільга» вона повинна бути підписана керівником підприємства (організації), що надає послуги, та головним бухгалтером такого підприємства (організації),

- надані Позивачем Розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг (форма « 2-пільга»), не мають підписів вказаних посадових осіб та фактично підписані особою без вказівки на назву посади ОСОБА_1 , а тому вони не відповідають встановленим правовим приписам щодо форми та змісту відповідного документу,

- за відсутності підписів вказаних посадових осіб Розрахунки не відповідають встановленим законодавчим вимогам, а тому не є допустимими доказами у розумінні статей 73 та 77 ГПК України, які б підтверджували факт надання послуг зв`язку пільговій категорії населення,

- надані Позивачем Розрахунки не є допустимими доказами, а інших доказів, які свідчили б про надання ним пільг з послуг зв`язку, до матеріалів справи не надано, а тому суд констатує про недоведеність Позивачем власних вимог шляхом надання відповідних доказів.

З огляду на зроблені висновки позовні вимоги є необґрунтованими задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат

Судовими витратами у даній справі є витрати Позивача на сплату судового збору відповідно до платіжного доручення № 853.4352 від 23.08.2019 у сумі 1 921 грн, які у відповідності до приписів статті 129 ГПК України відносяться на нього.

На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями 238, 240 ГПК України,

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя М.К. Закурін