ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року

м. Київ

Справа № 876/17/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Мачульського Г.М. - головуючого, Краснова Є.В., Могила С.К.,

секретар судового засідання Лихошерст І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Автополюс"

на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 29.08.2019 (суддя Дармін М.О.)

за заявою Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат"

про видачу судового наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого Регіонального Третейського суду України при Асоціації "Регіональна правова група" від 29.03.2019 у справі № 14/29К-18

за позовом Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автополюс"

про стягнення коштів

за участю:

позивача: Слюта В.В. (адвокат)

відповідача: Рябчук С.В. (адвокат),

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст рішення третейського суду

1. Рішенням Постійно діючого Регіонального третейського суду при Асоціації "Регіональна правова група" від 29.03.2019 (далі - Рішення) у справі №14/29К-18 задоволено частково позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - позивач); стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Автополюс" (далі - відповідач) 113028,94 грн. штрафу, 1061819,05 грн. пені за порушення умов договору від 31.01.2017 № 90-13-10 (на виконання робіт по дробленню негабариту) та 11750,12 грн. витрат, пов`язаних з вирішенням спору третейським судом.

2. Хід розгляду справи у господарських судах

2.1. 22.04.2019 позивач звернувся до суду з заявою про видачу виконавчого документа на примусове виконання Рішення, яка ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.05.2019 прийнята до розгляду.

2.2. Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.05.2019 провадження у даній справі було зупинено до набрання законної сили ухвали суду за наслідками розгляду по суті заяви про скасування Рішення в межах справи № 876/19/19.

2.3. Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.06.2019 у справі № 876/19/19, заяву відповідача про скасування Рішення залишено без задоволення.

2.4. Ухвалою Верховного Суду від 20.08.2019 апеляційну скаргу відповідача на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 10.06.2019 у справі № 876/19/19 повернуто заявнику.

2.5. Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.08.2019 поновлено провадження у справі №876/17/19 та призначено до розгляду.

3. Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

3.1. Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.08.2019 заяву про видачу наказу на примусове виконання Рішення - задоволено, видано наказ на примусове виконання Рішення.

3.2. Ухвала мотивована відсутністю підстав, визначених статтею 56 Закону України "Про третейські суди" та статтею 355 Господарського процесуального кодексу України, для відмови у видачі наказу на примусове виконання Рішення, а також враховано, що Рішення відповідачем самостійно не виконано.

4. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та позиції інших учасників справи

4.1. Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу на новий розгляд.

4.2. Апеляційна скарга мотивована посиланням на те, що: провадження у даній справі було поновлено передчасно, оскільки Верховним Судом на дату поновлення цього провадження не було прийнято відповідного рішення; розгляд заяви відбувся судом за відсутності третейської справи; суд не дослідив належним чином тієї обставини, що на даний час у суді розглядається справа № 904/1924/19, предметом якої є визнання недійсним з моменту укладення договору від 31.01.2017 № 90-13-10 відповідних його пунктів; відповідач не був повідомлений належним чином судом про дату та час розгляду заяви позивача, оскільки ухвалу суду від 19.08.2019 було отримано 30.08.2019, тобто на наступний дені після ухвалення оскарженої ухвали суду.

4.3.Позивач у відзиві на апеляційну скаргу, посилаючись на правильне застосування судом норм чинного законодавства, зазначив про безпідставність доводів та вимог викладених у скарзі, у зв`язку з чим просив залишити оскаржуване судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

5. Позиція Верховного Суду

5.1. Згідно з частиною 2 статті 24 ГПК України справи щодо оскарження рішень третейських судів, про видачу наказів на примусове виконання рішень третейських судів розглядаються апеляційними господарськими судами як судами першої інстанції за місцем розгляду справи третейським судом.

5.2. Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до частин 1, 2 статті 352 ГПК України питання видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду розглядається судом за заявою особи, на користь якої прийнято рішення третейського суду. Заява про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду подається до апеляційного господарського суду за місцем проведення третейського розгляду протягом трьох років з дня ухвалення рішення третейським судом.

5.3. Згідно з частиною 1 статті 354 ГПК України заява про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду розглядається суддею одноособово протягом п`ятнадцяти днів з дня її надходження до суду в судовому засіданні з повідомленням сторін. Неявка сторін чи однієї із сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду заяви.

5.4. Частиною 2 статті 354 ГПК України передбачено, що при розгляді заяви про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду за клопотанням однієї із сторін господарський суд витребовує справу з постійно діючого третейського суду, в якому вона зберігається. Справа має бути направлена до господарського суду протягом п`яти днів від дня надходження вимоги. У такому разі строк розгляду заяви про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду продовжується до тридцяти днів з дня її надходження до суду.

5.5. Відповідно до частини 2 статті 56 Закону України "Про третейські суди" при розгляді заяви про видачу виконавчого документа компетентний суд повинен витребувати справу з постійно діючого третейського суду, в якому зберігається справа, яка має бути направлена до компетентного суду протягом п`яти днів від дня надходження вимоги. У такому випадку строк вирішення заяви про видачу виконавчого документа продовжується до одного місяця.

5.6. Судом першої інстанції з матеріалів третейської справи, які надійшли на його запит, встановлено, що 29.03.2019 прийнято Рішення, яким стягнуто з відповідача 113028,94 грн. штрафу, 1061819,05 грн. пені за порушення умов договору від 31.01.2017 № 90-13-10 (на виконання робіт по дробленню негабариту) та 11750,12 грн. витрат, пов`язаних з вирішенням спору третейським судом.

5.7. Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду 10.06.2019 у справі №876/19/19, яка набрала законної сили, у задоволенні заяви відповідача про скасування Рішення відмовлено.

5.8. Отже, зазначеним рішенням суду підтверджено, що Рішення прийняте у спорі, передбаченому договором №90-13-10 від 31.01.2017, згідно з обумовленим у ньому третейським застереженням, та є чинним.

5.9. Положеннями статті 50 Закону України "Про третейські суди" передбачено, що сторони, які передали спір на вирішення третейського суду, зобов`язані добровільно виконати рішення третейського суду, без будь-яких зволікань чи застережень. Сторони та третейський суд вживають усіх необхідних заходів з метою забезпечення виконання рішення третейського суду.

5.10. Відповідно до частини 1 статті 55 вказаного Закону рішення третейського суду виконуються зобов`язаною стороною добровільно, в порядку та строки, що встановлені в рішенні.

5.11. Згідно із статтею 57 цього Закону рішення третейського суду, яке не виконано добровільно, підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Виконавчий документ, виданий на підставі рішення третейського суду, може бути пред`явлений до примусового виконання в строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження".

5.12. У разі, коли рішення третейського суду не виконується добровільно зобов`язаною цим рішенням стороною, інша сторона може подати до компетентного суду заяву про видачу виконавчого документа, яким у господарському судочинстві згідно із статтею 327 ГПК України та пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" є наказ.

5.13. Частиною 1 статті 56 Закону України "Про третейські суди" передбачено, що заява про видачу виконавчого документа може бути подана до компетентного суду протягом трьох років з дня прийняття рішення третейським судом. Така заява підлягає розгляду компетентним судом протягом 15 днів з дня її надходження до суду. Про час та місце розгляду заяви повідомляються сторони, проте неявка сторін чи однієї із сторін не є перешкодою для судового розгляду заяви.

5.14. Відповідно до частини 3 статті 354 ГПК України при розгляді справи в судовому засіданні господарський суд встановлює наявність чи відсутність підстав для відмови у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду, передбачених статтею 355 цього Кодексу.

5.15. Згідно із статтею 355 ГПК України суд відмовляє у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду, якщо: 1) на день ухвалення рішення за заявою про видачу наказу рішення третейського суду скасовано судом; 2) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 3) пропущено встановлений строк для звернення за видачею наказу, а причини його пропуску не визнані господарським судом поважними; 4) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 5) третейська угода визнана недійсною; 6) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; 7) рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, не передбачені законом; 8) постійно діючий третейський суд не надав на вимогу господарського суду відповідну справу; 9) третейський суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

5.16. Аналогічні вичерпні підстави для відмови у задоволенні заяви про видачу виконавчого документа визначені пунктами 1 - 9 частини 6 статті 56 Закону України "Про третейські суди".

5.17. Отже, виходячи з приписів чинного законодавства при розгляді заяви про видачу виконавчого документа господарський суд не здійснює оцінки законності і обґрунтованості рішення третейського суду в цілому, а лише встановлює відсутність або наявність підстав для відмови в задоволенні заяви про видачу виконавчого документа, визначених статтею 56 Закону України "Про третейські суди" та статтею 355 ГПК України.

5.18. Судом першої інстанції встановлено, що: на день розгляду заяви про видачу наказу на примусове виконання Рішення це рішення компетентним судом не скасовано; справа, у якій прийнято рішення третейського суду, підвідомча третейському суду відповідно до закону; при зверненні до суду з заявою про видачу виконавчого документа на примусове виконання Рішення у третейській справі № 14/29К-18 позивачем не пропущений встановлений строк для звернення за видачею виконавчого документа; рішення третейського суду прийнято у спорі, передбаченому третейською угодою, та оскарженим рішенням не вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди; третейська угода не визнана недійсною; склад третейського суду, яким прийнято рішення, відповідав вимогам закону; рішення третейського суду не містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, не передбачені законом; третейський суд не вирішував питання про права і обов`язки осіб, які не брали участь у справі; відповідач Рішення добровільно не виконав.

5.19. Тобто судом першої інстанції встановлено відсутність підстав, передбачених законодавством, для відмови у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду, а тому суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність задоволення заяви позивача про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду.

5.20. Доводи, викладені у апеляційній скарзі, про те, що відповідач не був повідомлений належним чином судом про дату та час розгляду заяви позивача, з посиланням на те, що ухвалу суду від 19.08.2019 ним було отримано 30.08.2019, тобто на наступний дені після ухвалення оскарженої ухвали суду, не знайшли свого підтвердження, оскільки із наявних у справі доказів вбачається, що ухвалу суду від 19.08.2019 було отримано відповідачем 27.08.2019, тоді як оскаржену ухвалу прийнято 29.08.2019.

5.21. Посилання заявника на те, що провадження у даній справі було поновлено судом передчасно, оскільки Верховним Судом на дату поновлення цього провадження не було прийнято відповідного рішення є безпідставними, оскільки виходячи із наведених норм права вони не є правовою підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

5.22. Доводи скаржника про те, що розгляд заяви відбувся судом за відсутності третейської справи є хибними та спростовуються матеріалами справи.

5.23. Твердження заявника про те, що суд не дослідив належним чином тієї обставини, що на даний час у суді розглядається справа № 904/1924/19, предметом якої є визнання недійсним певних пунктів договору від 31.01.2017 № 90-13-10, є помилковими, оскільки суд встановлює відсутність або наявність підстав для відмови в задоволенні заяви про видачу виконавчого документа, визначених статтею 56 Закону України "Про третейські суди" та статтею 355 ГПК України.

6. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

6.1. З огляду на викладене, суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення заяви про видачу виконавчого документу.

6.2. За вказаних обставин Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, тому ухвалу апеляційного суду належить залишення без змін.

7. Судові витрати

7.1. У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за її подання і розгляд залишаються за скаржником.

Керуючись статтями 25, 253, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Автополюс" залишити без задоволення, а ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 29.08.2019 у справі № 876/17/19, залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.М. Мачульський

Судді Є.В. Краснов

С.К. Могил