РІШЕННЯ

06 листопада 2019 року м. ТернопільСправа № 921/582/19

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Стадник М.С.

розглянув матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", 01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6

до Комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго", 46016, м. Тернопіль, вул. Київська, буд. 3а

про стягнення 3 295,37 грн., з яких: 2 883,45 грн. - пеня, 411,92 грн. - три проценти річних.

Фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з відсутністю учасників справи, на підставі ч. 3 ст. 222 ГПК України.

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося з позовом до Комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго" про стягнення 3 295,37 грн., з яких: 2 883,45 грн. пені, 411,92 грн. 3% річних по Договору постачання природного газу №3914/1617-ТЕ-30 від 15.09.2016р.

Ухвалою суду від 12.09.2019р.: 1/ прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; 2/ розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження; 3/ призначено розгляд справи по суті на 24.09.2019р.; 4/ зобов`язано сторони подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань.

У судових засіданнях 24.09.2019р. та 22.10.2019р. постановлено ухвали про оголошення перерви по розгляду справи по суті до 22.10.2019р. та 06.11.2019р. відповідно, які занесені у протоколи судових засідань, та здійснено виклики відповідача у судові засідання ухвалами суду від 24.09.2019р. та 22.10.2019р.

Позивач подав заяву №14/4-439-14 від 01.11.2019р. про розгляд справи за відсутності представника позивача. У заявах по суті справи підтримав позовні вимоги та просить їх задовольнити, так як постачання та споживання відповідачем газу згідно договору №3914/1617-ТЕ-30 від 15.09.2016р. підтверджені актами приймання-передачі природного газу за період жовтень 2016р. - лютий 2017р. на загальну суму 793 600,19 грн., які підписані представниками сторін без заперечень, а проведення оплати з порушенням строків передбачених умовами договору підтверджується виписками по рахунку. На обґрунтування позовних вимог посилається на норми чинного законодавства, згідно яких відповідач у разі порушення грошових зобов`язань повинен на вимогу кредитора повинен сплатити суму нарахованих санкцій та річних. Заперечив щодо клопотання про зменшення заявлених до стягнення штрафних санкцій, оскільки відповідач не надав суду жодних документів, зокрема, які б підтверджували його майновий стан, а використання сторонами рахунків зі спеціальним режимом використання не впливає на можливість відповідача своєчасно здійснювати розрахунок за поставлений природний газ.

Відповідач участі повноважного представника у судових засіданнях не забезпечив. У відзиві на позов звертає увагу суду на те, що договірне списання коштів за спожитий газ проводилося банками за наявності таких на рахунках із спеціальним режимом використання та перераховувались згідно з порядком розподілу коштів, затвердженим КМУ, виключно на рахунок гарантованого постачальника, у зв`язку з чим підприємство отримувало кошти за вироблену теплову енергію не повністю, що, своєю чергою, призвело до виникнення заборгованості та здійснення несвоєчасної оплати за отриманий газ за договором. Просить зменшити розмір нарахованих штрафних санкцій, на підставі ст. 233 ГК України, та враховуючи, що позивачу відомий порядок та методи перерахування коштів за спожитий газ відповідно до встановлених законодавством вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в процесі розгляду справи пояснення представника позивача, судом встановлено:

- між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", в особі начальника Департаменту реалізації газу Лужанського В.К., який діяв на підставі довіреності від 13.06.2016 року №14-96 (далі - постачальник), та Комунальним підприємством теплових мереж Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго", в особі директора Горніцького В.М., який діяв на підставі статуту (далі - споживач), укладено 15.09.2016р. Договір №3914/1617-ТЕ-30 постачання природного газу (з врахуванням Додаткових угод №1 від 23.01.2017р., №2 від 10.02.2017р. та №3 від 31.03.2017р.), відповідно до умов якого сторони взяли на себе зобов`язання:

- постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ (який використовується споживачем для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, далі - газ), обсягом до 178,022 тис. куб. м., а споживач зобов`язується оплатити його на умовах договору (п.п. 1.1, 1.2, 2.1 умов договору);

- приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформляється актом приймання-передачі (п. 3.4 умов договору);

- споживач зобов`язується подати не пізніше 7 числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, постачальнику: - завірену копію акта про надання послуг з розподілу (транспортування) природного газу за розрахунковий місяць, складеного між споживачем та оператором газорозподільних мереж (газотранспортної системи); - підписані та скріплені печаткою споживача два примірники акта приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги використаного природного газу згідно з договором у розрахунковому місяці, його фактична ціна та вартість (п. 3.5 умов договору);

- постачальник не пізніше десятого числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, повертає споживачу один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою (п. 3.6 умов договору);

- ціна за 1000 куб. метрів природного газу за договором становить 4 942,00 грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 5 930,40 грн. (п. 5.2 умов договору);

- оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (п. 6.1 умов договору);

- за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і договором (п. 8.1 умов договору);

- у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 16,4% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (п. 8.2 умов договору в редакції додаткової угоди №3 від 31.03.2017р.);

- строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить 5 (п`ять) років (п. 10.3 умов договору);

- згідно п. 12.1 умов договору в редакції додаткової угоди №3 від 31.03.2017р, такий набуває чинності з дати його підписання представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2016р. до 31.09.2017 р. (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Як встановлено матеріалами справи, постачальник на виконання умов договору від 15.09.2016р. протягом 2016-2017 років поставив та надав послуги з транспортування природного газу споживачу в кількості 133,819 тис. куб. м. на загальну суму 793 600,19 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу: від 31.10.2016р. на суму 23 721,60 грн., від 30.11.2016р. на суму 159 729,40 грн., від 31.12.2016р. на суму 191 000,39 грн., від 31.01.2017р. на суму 242 440,68 грн., від 28.02.2017р. на суму 176 708,12 грн., які підписані представниками сторін без заперечень, підписи яких скріплені печатками сторін договору.

Відповідачем повністю здійснено оплату за поставлений природний газ, що не заперечується позивачем та підтверджується виписками по рахунках і витягом із проведеними операціями по спірному договору, який підписаний заступником головного бухгалтера позивача та скріплено печаткою товариства.

Позивач просить стягнути пеню та три проценти річних за порушення строків проведення оплати за газ.

Відповідач не заперечує пропущення строків оплати, при цьому, подав відзив на позов, в якому просить зменшити пеню.

Суд, на підставі ст. 86 ГПК України, оцінивши подані докази, наведені в процесі розгляду справи представником позивача доводи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. При цьому, суд виходив із наступного:

- укладений між сторонами договір, за своєю правовою природою, є договором поставки, до якого застосовуються загальні положення про купівлю-продаж (ст. 712 ЦК України), порядок виконання якого регулюється нормами Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та умов договору. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.ст. 526, 530 ЦК України, ч. 1 ст. 193 ГК України).

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

У відповідності до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити, зокрема, три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду у справі №905/600/18 від 05.07.2019р., 3% річних входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Вимагати сплати 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 ЦК України, 230 ГК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею), іншими видами забезпечення встановленими договором або законом. При цьому, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно частини 6 статті 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" від 22.11.1996р., платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, при цьому, розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня .

Відповідно до ст. 258 ЦК України та ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано та стягуються такі санкції протягом строку позовної давності в один рік, при цьому, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України.

Матеріалами справи підтверджено та не заперечується відповідачем, що за поставлений газ проведена повна оплата у розмірі 793 600,19 грн. з пропуском встановленого договором терміну, а саме не до 25-го числа наступного за місяцем поставки (за природній газ поставлений за період листопад 2016 - березень 2017р.).

Суд, за допомогою інформаційно-аналітичного центру "Ліга", перевіривши на відповідність нараховані позивачем на прострочену суму боргу пеню та 3% річних, встановив правомірність таких нарахувань на суми: 411,92 грн. - 3% річних та 2 883,45 грн. - пеня, які підлягають до задоволення, як обґрунтовано заявлені.

Щодо заявленого відповідачем клопотання про зменшення розміру пені, заявленої до стягнення, суд відхиляє його, з огляду на наступне:

- згідно ч. 1 ст. 233 ГК України, суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. В даному випадку береться до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Зазначена норма ГК України кореспондується з ч. 3 ст. 551 ЦК України, згідно якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам (наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків), поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків), незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення.

Відповідачем на підтвердження майнового стану та причин несвоєчасного виконання грошового зобов`язання не надано жодних доказів, які б свідчили про результати збитковості господарської діяльності підприємства за певний період, а тому суд не може встановити відсутність платоспроможності товариства виконати умови договору у встановлені договором строки.

При таких обставинах, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у сумі 411,92 грн. 3% річних та 2 883,45 грн. пені.

Судовий збір у розмірі 1 921,00 грн., згідно ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 73-79, 86, 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго" (46016, м. Тернопіль, вул. Київська, буд. 3а, ідентифікаційний код - 03353590) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ідентифікаційний код - 20077720) 2 883 (дві тисячі вісімсот вісімдесят три) грн. 45 коп. пені, 411 (чотириста одинадцять) грн. 92 коп. три проценти річних та 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять один) грн. 00 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили протягом 20 днів з дня виготовлення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Західного апеляційного господарського суду або через Господарський суд Тернопільської області.

Повне рішення складено 11 листопада 2019 року.

Суддя М.С. Стадник