УХВАЛА

про відмову в прийнятті позовної заяви

м. Київ

14.11.2019Справа № 910/15802/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., дослідивши матеріали позовної заяви

Товариства з обмеженою відповідальністю «АДОРІЯ», (код 32960879, м. Київ, вул. Маршала Гречка, 10-Г, 04136)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Текос" /общество с ограниченной ответственностью "Текос"/ (инн , кпп745201001 , РФ м. Челябінськ, вул.40-летия Октября,21, оф.6, 454007)

про стягнення 272 993,17 грн (699 982, 50 рублів РФ)

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міст Києва надійшла позовна заява ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АДОРІЯ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Текос», м. Челябінськ про стягнення 272 993,17 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем умов контракту №30/07/2018 від 30.07.2018 (30.06.18 як вказує позивач), укладеним в м. Челябінську (РФ) з нерезидентом, у якого відсутнє представництво в Україні - Товариством з обмеженою відповідальністю "Текос" в частині відвантаження Товару та повернення авансу/передплати.

Заявник вказує, що відповідно до умов контракту №30/07/2018 від 30.06.2018 усі спори, що виникають в результаті виконання вказаного контракту, вирішуються сторонами шляхом проведення переговорів (п.10.1). У разі неможливості врегулювання суперечок в результаті переговорів, вони підлягають вирішенню в суді за місцем знаходження позивача (п.10.2).

Наведене, на думку позивача, є підставою для розгляду справи Господарським судом міста Києва.

Для вирішення питання про прийняття позову до провадження судом проведено перевірку дотримання приписів ст. 43 ГПК України щодо добросовісного користування процесуальними правами.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд.

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Відповідача про стягнення грошових коштів, обґрунтовуючи його неналежним виконанням Відповідачем взятих на себе зобов`язань за контрактом № 30/07/2018 від 30.07.2018 (30.06.2018), у зв`язку з чим Позивач просив стягнути з Відповідача основну заборгованість у розмірі 699 982, 50 рублів РФ, що еквівалентно 272993,17 грн з покладенням на Відповідача витрат по сплаті судового збору.

Водночас, як вбачається з даних Єдиного державного реєстру судових рішень (за електронними адресами reyestr.court.gov.ua/Review/80683741 та reyestr.court.gov.ua/Review/84815170), Господарським судом міста Києва 25.03.19 та Північним апеляційним господарським судом 01.10.19 прийнято судові рішення №910/1621/19 за іншим позовом тов "Адорія" до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав, які набрали законної сили.

Позовні вимоги за матеріалами 910/1621/19 були обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем взятих на себе зобов`язань за контрактом № 30/07/2018 від 30.06.2018, у зв`язку з чим Позивач просив стягнути з Відповідача основну заборгованість у розмірі 699 982, 50 рублів РФ, що еквівалентно 278 089,64 грн та пеню у розмірі 41 998, 95 рублів РФ, що еквівалентно 17 432, 50 грн з покладенням на Відповідача витрат по сплаті судового збору.

Разом з тим, господарський суд вважає за доцільне не лишити позовну заяву (вх.910/15802/19) без розгляду на підставі ст.43 ГПК України, а надати їй оцінку для того, що б заявник розумів, що він був почутий судом і суд навів мотиви і вказав аргументи.

Аналіз, законодавство та оцінка.

Так, із матеріалів позовної заяви вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "АДОРІЯ" просить стягнути заборгованість за контрактом № 30/07/2018 між тов "Адорія" (Україна) - покупець та тов "Текос" (ооо "Текос", РФ) - продавець (далі - Контракт).

Відповідно до п. 1.1. контракту продавець зобов`язується поставити на умовах цього контракту запасні частини (далі - "Товар"), визначені в специфікаціях, які є невід`ємними частинами цього контракту, а покупець оплатити і прийняти товар.

Кількість товару, що постачається, визначається в специфікаціях, які підписуються сторонами, які є невід`ємними частинами цього контракту (п. 2.1. контракту).

Параграфом 4 сторони врегулювали умови поставки, а саме, продавець поставляє товар на умовах, погоджених сторонами в специфікаціях, що є невід`ємною частиною цього контракту.

Відповідно до Специфікації №2 від 04.09.19 відвантаження товару здійснюється на умовах самовивозу силами покупця із складу продавця в м. Челябінську, пр.Леніна, 3, територія ооо "ЧТЗ-Ультрапак".

Відповідно до умов пунктів 10.1, 10.2 даного контракту, "Все споры, возникающие в результате исполнения настоящего контракта, решаются сторонами путем проведения переговоров. В случае невозможности урегулирования споров в результате переговоров, они подлежат разрешению в суде по месту нахождения истца" - "усі спори, що виникають в результаті виконання цього контракту, вирішуються сторонами шляхом проведення переговорів. У разі неможливості врегулювання суперечок в результаті переговорів, вони підлягають вирішенню в суді за місцем знаходження позивача".

Згідно ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про міжнародне приватне право" до питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, цей Закон застосовується, зокрема, щодо підсудності судам України справ з іноземним елементом.

Відповідно до ст. 365 ГПК України іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно ст. 366 ГПК України підсудність справ за участю іноземних осіб визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 38 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" спори, що виникають між суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності, іноземними суб`єктами господарської діяльності у процесі такої діяльності можуть розглядатися судами України, а також за згодою сторін спору Міжнародним комерційним арбітражним судом та Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України та іншими органами вирішення спору, якщо це не суперечить чинним законам України або передбачено міжнародними договорами України.

Згідно ст. 9 Конституції України визначено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 1 Угоди про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності від 20.03.1992, ратифікованої Україною 19.12.1992, Російською Федерацією 09.10.1992, вона регулює питання вирішення справ, що випливають з договірних та інших цивільно-правових відносин між господарюючими суб`єктами, з їх відносин з державними та іншими органами, а також виконання рішень за ними.

Ст. 4 Угоди визначено, що компетентний суд держави - учасниці Співдружності Незалежних Держав має право розглядати зазначені в статті 1 цієї Угоди спори, якщо на території цієї держави - учасниці Співдружності Незалежних Держав: відповідач мав постійне місце проживання або місце знаходження на день висування позову; здійснюється торгова, промислова або інша господарська діяльність підприємства (філіалу) відповідача; виконано або має бути повністю або частково виконано зобов`язання з договору, що є предметом спору; мала місце дія або інша обставина, що стала основою для вимог щодо відшкодування шкоди; має постійне місце проживання або місце знаходження позивач за позовом про захист ділової репутації; знаходиться контрагент-постачальник, підрядник або той, хто надає послуги (виконує роботи), і спір стосується укладення, зміни і розірвання договорів. Компетентні суди держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав розглядають справи і в інших випадках, якщо про це є письмова угода Сторін про передачу спору до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема, у випадку, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у ст. 77 цього Закону, якою визначено випадки виключної підсудності у справах з іноземним елементом.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема, у випадку, якщо дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України.

Відповідно до ст. 75 Закону України "Про міжнародне приватне право" підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених ст. 76 цього Закону.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч.1 ст. 29 ГПК України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Висновки суду.

Суд дійшов висновку, що пункт 10.2. контракту не є прерогаційною угодою про передачу спору на вирішення судам України у розумінні ч.1 ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право", а також не є арбітражним застереженням в силу норм закону.

Також, умовами контракту не визначено конкретно суду де мають вирішувати сторони договору не узгоджені суперечки.

Судом враховано, що Контракт укладено в м. Челябінську, РФ, оплата та відвантаження товару здійснюється там само, законодавство для вирішення суперечок - законодавство РФ, офіційного представництва ооо "Текос" немає ні в Києві, ні взагалі в Україні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду судами України.

Беручи до уваги норми Господарського процесуального кодексу України щодо підсудності справ з іноземним елементом та Закону України "Про міжнародне приватне право", суд дійшов висновку про те, що позовна заява не підлягає розгляду Господарським судом міста Києва, оскільки сторонами Контракту від 30.07.2018, укладеного на території Російської Федерації, цього не передбачено.

Отже, даний спір не підлягає розгляду в Господарському суді міста Києва, а тому суд відповідно до норм вищезазначеної статті відмовляє у відкритті провадження у справі та роз`яснює, що даний спір може бути вирішено за правилами та нормами законодавства Російської Федерації.

Керуючись статтями 175, 234 Господарського процесуального кодексу України, ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право", суддя

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "АДОРІЯ" (код 32960879, м. Київ, вул. Маршала Гречка, 10-Г, 04136) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Текос" /общество с ограниченной ответственностью "Текос"/ (инн , кпп745201001 , РФ м. Челябінськ, вул.40-летия Октября,21, оф.6, 454007) про стягнення грошових коштів.

Ухвала набирала законної сили 14.11.2019.

Ухвала може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя І.Д. Курдельчук