ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/11224/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючий - Огороднік К.М., судді: Васьковський О.В., Мамалуй О.О.

за участю секретаря судового засідання - Ксензової Г.Є.;

за участі представників:

позивача - Свистунов А.В.,

відповідача - Шеїна Н.О. ,

ПрАТ "Скадовське ХПП" - Шеретова О.В.,

Фонд гарантування вкладів ФО - Сотнікова І.В.,

ТОВ "Деміс-Агро" - не з`явилися,

приватний нотаріус КМНО Пономарьова Д.В. - не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Ексельсіор", яке діє від власного імені та за рахунок ПВНЗІФ "Солдо"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.05.2019

у справі № 910/11224/18

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Юнісон"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Ексельсіор", яке діє від власного імені та за рахунок ПВНЗІФ "Солдо"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача:

1. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

2. Приватне акціонерне товариство "Скадовське хлібоприймальне підприємство"

3. Товариство з обмеженою відповідальністю "Деміс-Агро"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Дар`я Володимирівна

про визнання недійсним нікчемного договору та застосування наслідків недійсності

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

Публічне акціонерне товариство "Банк "Юнісон" (далі - ПАТ "Банк "Юнісон", позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління "Ексельсіор", яке діє від власного імені та за рахунок ПВНЗІФ "Солдо" (далі - ТОВ "Компанія з управління "Ексельсіор", яке діє від власного імені та за рахунок ПВНЗІФ "Солдо", відповідач) про визнання недійсним нікчемного договору та застосування наслідків недійсності.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що оспорюваний договір підпадає під ознаки нікчемності правочину, передбачені пунктами 1, 3, 7, 9 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а також є недійсним в силу ст. 207 Господарського кодексу України, оскільки укладений з порушенням вимог законодавства, а саме, ст.ст. 3, 47, 49, 66 Закону України "Про банки і банківську діяльність", ст.ст. 1, 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", а також всупереч обмежень, встановлених постановою Правління Національного банку України № 189/БТ від 14.03.2016, що є порушенням господарської компетенції банку. Окрім того, відповідач зазначає, що договір відступлення права вимоги є фактично договором факторингу.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.01.2019 у справі №910/11224/18 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.05.2019 у справі №910/11224/18 апеляційну скаргу ПАТ "Банк "Юнісон" задоволено. Рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2019 у справі №910/11224/18 скасовано. Позовні вимоги задоволено.

Суд визнав недійсним нікчемний договір відступлення права вимоги б/н від 26.04.2016, укладений між ПАТ "Банк "Юнісон" та ТОВ "Компанія з управління активами "Ексельсіор", що діє від власного імені та за рахунок ПВНЗІФ "Солдо".

Суд вирішив застосувати наслідки недійсності (нікчемності) правочину шляхом повернення правовідносин сторін у попередній стан, а саме: скасувати зміни до запису у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №14166577 від 06.02.2014 внесені реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Дар`єю Володимирівною 14.09.2017 об 16:11:46 (з урахуванням виправлення помилки 114.-9.2017р. об 17:54:40 год);

- скасувати запис у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за №16490238 від 28.09.2017р. об 15:49:39, внесений реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Дар`єю Володимирівною.

3. Правова позиція судів першої та апеляційної інстанції

Рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2019 у справі №910/11224/18 обґрунтоване посиланням на норми ст.ст. 16, 215, 216, 632, 1077 ЦК України, ст. 20 ГК України, ст.ст. 37, 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

При прийнятті рішення суд першої інстанції виходив з того, що:

- факт відсутності оплати за оспорюваним договором зі сторони відповідача не може вважатися відмовою Публічного акціонерного товариства "Банк "Юнісон" від власних майнових вимог, а натомість свідчить про наслідок невиконання покладеного на сторону зобов`язання, що регулюється відповідними нормами зобов`язального права;

- позивачем не надано а ні звіту про незалежну оцінку майнових прав, а ні іншого висновку експерта, а, отже, належним чином не доведено реальну ціну права вимоги за Договором про відкриття кредитної лінії №15/14/КЛ-КБ від 05.02.2014. відтак, відсутні правові підстави стверджувати про те, що вартість відступлення права відрізняється від звичайної вартості права вимоги на 20 та більше відсотків;

- позивач не надав суду доказів, які б підтверджували, що будь-які кредитори банку виявили бажання укласти оспорюваний договір про відступлення права вимоги та саме відповідачу було надано у цьому перевагу;

- твердження позивача про те, що протокольне рішення спостережної ради Публічного акціонерного товариства "Банк "Юнісон" 25.04.2016 про погодження укласти Договір відступлення права вимоги від 26.04.2016 з новим кредитором було прийнято за відсутності на засіданні куратора банку Зикова І.А. не знаходять свого підтвердження серед матеріалів справи, адже відповідного протоколу засідання спостережної ради в матеріали справи позивачем не подано.

Суд апеляційної інстанції не погодився з висновками Господарського суду міста Києва та дійшов висновку, що оспорюваний правочин вчинений з порушенням норм чинного законодавства України, а тому договір про відступлення права вимоги б/н від 26.04.2016, укладений між ПАТ "Банк "Юнісон" та ТОВ "Компанія з управління активами "Ексельсіор", що діє від власного імені та за рахунок ПВНЗІФ "Солдо", підлягає визнанню недійсним на підставі пунктів 1, 3, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". При цьому суд апеляційної інстанції, враховуючи недійсність договору відступлення права вимоги, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи, а також те, що договір відступлення права вимоги, укладений між ПАТ "Банк "Юнісон" та відповідачем з порушенням вимог чинного законодавства України, застосував правові наслідки у вигляді реституції - припинення приватного обтяження на користь відповідача у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, зареєстрованого на підставі такого правочину шляхом скасування відповідних записів.

4. Короткий зміст вимог касаційної скарги. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу та виклад позиції інших учасників справи.

У касаційній скарзі ТОВ "Компанія з управління "Ексельсіор", яке діє від власного імені та за рахунок ПВНЗІФ "Солдо" просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.05.2019, а рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2019 у справі №910/11224/18 залишити в силі.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що висновки суду апеляційної інстанції щодо нікчемності договору відступлення права вимоги від 26.04.2016 не відповідають обставинам справи.

Не звернув уваги суд апеляційної інстанції на те, що ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачає підстави нікчемності, а не недійсності правочинів. При цьому суд апеляційної інстанції посилаючись на зазначені пункту не переконався, які наслідки правочину: недійсність чи нікчемність.

Правомірним є висновок місцевого господарського суду про те, що позивачем відповідно до вимог ГПК України не доведено, що спірний договір є нікчемним в силу п.п. 1, 3, 7 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

У відзивах на касаційну скаргу Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та ПАТ "Банк "Юнісон" просять відмовити в її задоволенні, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін, оскільки постанова є законною та належним чином захищає порушені права та інтереси позивача.

5. Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій

05.02.2014 між Публічним акціонерним товариством "Банк "Юнісон" (Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Деміс-Агро" (позичальник) було укладено договір про відкриття кредитної лінії №15/14/КЛ-КБ, за умовами якого банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію у національній валюті та на підставі додаткових угод до цього договору окремими частинами (траншами) надає позичальнику кредит у порядку і на умовах, визначених цим договором.

В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором про відкриття кредитної лінії №15/14/КЛ-КБ між Публічним акціонерним товариством "Банк "Юнісон" та Приватним акціонерним товариством "Скадовське хлібоприймальне підприємство" укладено договір застави рухомого майна в№ 15/14/КЛ-КБ-ЗО-1 від 05.02.2014 та договір іпотеки від 05.02.2014.

26.04.2016 між Публічним акціонерним товариством "Банк "Юнісон" (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Ексельсіор", яке діє від власного імені та за рахунок ПВНЗІФ "Солдо" (новий кредитор) було укладено договір відступлення права вимоги, за умовами якого новий кредитор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження первісного кредитора, а первісний кредитор зобов`язується відступити новому кредиторові свої права грошової вимоги (надалі іменуються "права" або "право", в залежності від контексту) до боржників (які надалі, в залежності від контексту, іменуються "Боржники" або "Боржник") за кредитними договорами (надалі іменуються "Основні договори" або "Основний договір", в залежності від контексту), перелік яких міститься в Додатку 1 до договору.

В Додатку 1 до договору відступлення права вимоги зазначений договір про відкриття кредитної лінії №15/14/КЛ-КБ від 05.02.2014.

За приписами п.п. 1.2, 1.3 договору відступлення права вимоги, основними договорами відступаються наступні права, сума яких зазначена в Додатку 2 до договору: вимоги повернення заборгованості за основною сумою кредитів відповідно до Основних договорів; право вимоги сплати процентів за користування кредитами в розмірі, встановленому Основними договорами, нарахованих та несплачених станом на дату підписання цього Договору; право вимоги сплати комісій та інших обов`язкових платежів у розмірі, встановленому Основними договорами, нарахованих та несплачених станом на дату підписання цього Договору; право вимоги сплати неустойки (пені, штрафів) у випадку невиконання чи неналежного виконання Боржниками зобов`язань за Основними договорами; інші, крім зазначених вище, права грошової вимоги, строк платежу за якими настав (наявна-вимога), на підставі Основних договорів.

Право грошової вимоги вважається відступленим Новому кредиторові в день укладення та підписання цього договору.

Відповідно до п. 1.4 вказаного договору, сторони цим підтверджують, що в силу укладення цього договору вони не мають наміру припиняти (розривати) будь-який договір поруки та/або договір застави, укладений в якості забезпечення виконання зобов`язань-Боржників за Основними договорами, та погоджуються, що права за такими договорами поруки та/або договорами-застави переходять від Первісного кредитора Новому кредиторові одночасно з переходом прав вимоги за Основними договорами на підставі цього договору та в силу закону без необхідності укладення окремого договору передачі прав вимог за договорами поруки та/або договорами застави. Сторони домовились, що в дату відступлення права вимоги за Основними договорами, Первісний кредитор та Новий кредитор на підтвердження передачі права вимоги за договорами іпотеки та/або договорами застави (в простій письмовій формі або нотаріально посвідчені) та/або договорами поруки, що укладені в якості забезпечення виконання зобов`язань Боржників перед Первісним кредитором за Основними договорами, укладуть договори про передачу Права Вимоги за Договорами Забезпечення.

Згідно з п.п. 3.1, 3.2 договору відступлення права вимоги, за домовленістю сторін ціна прав грошової вимоги за цим договором на дату укладання договору складає 5877600,89 грн (п`ять мільйонів вісімсот сімдесят сім тисяч шістсот гривень 89 коп.), що дорівнює 40% від номінального розміру прав вимоги, що відступаються Первісним кредитором Новому кредиторові.

За кредитним договором, вказаним за порядковим № 1 у Додатку 1 до цього договору Новий кредитор зобов`язаний передати в розпорядження Первісному кредитору грошові кошти в загальній сумі 5 877 600,89 грн (п`ять мільйонів вісімсот сімдесят сім тисяч шістсот гривень 89 коп.), що дорівнює 40% від номінального розміру прав вимоги, що відступаються Первісним кредитором Новому кредиторові, шляхом перерахування на рахунок первісного кредитора №3739410 у ПАТ "Банк "Юнісон", код банку 380902, код одержувача (ідентифікаційний код) 38514375 в наступному порядку:

3.2.1. Новий кредитор зобов`язаний передати в розпорядження Первісному кредитору грошові кошти в сумі 587 760,09 грн (п`ятсот вісімдесят сім тисяч сімсот шістдесят гривень 09 коп.) протягом одного календарного місяця з моменту підписання цього договору.

3.2.2. Новий кредитор зобов`язаний передати в розпорядження Первісному кредитору грошові кошти в сумі 5 289 840,80 грн (п`ять мільйонів двісті вісімдесят дев`ять тисяч вісімсот сорок гривень 80 коп.) протягом одного календарного року з моменту підписання цього договору, пропорційно кожної з отриманих частин зазначеної в цьому абзаці суми не пізніше десяти календарних днів з моменту отримання Новим кредитором від Боржників відповідних сум у рахунок виконання Боржниками зобов`язань за Основними договорами.

У Договорі № 1 про внесення змін до Договору відступлення права вимоги сторони домовились підпункти 3.2.1-3.2.3 викласти в такій редакції: "3.2.1. Новий кредитор зобов`язаний передати в розпорядження (сплатити) Первісному кредитору грошові кошти в сумі, зазначеній в пункті 3.2 цього договору, у строк з 01 липня 2017 року до 26 квітня 2018 року (включно).

3.2.2. У випадку виконання Боржниками перед Новим кредитором в повному обсязі зобов`язань за Основним договором до настання терміну, передбаченого в підпункті 3.2. Договору, Новий кредитор зобов`язується перерахувати Первісному кредитору суму, означену в пункті 3.2 Договору, протягом одного місяця з дати повного виконання боржником зобов`язань за Основним договором."

Цей Договір вважається укладеним та вступає в силу з дати його підписання сторонами і скріплення печатками сторін і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. (п. 6.2 Договору відступлення права вимоги)

28.04.2016 на підставі постанови Правління Національного Банку України "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк "Юнісон" до категорії неплатоспроможних" №300, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 28.04.2016 №614 "Про затвердження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк "Юнісон" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

Згідно з даним рішенням розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства "Банк "Юнісон" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 28.04.2016 до 27.05.2016 включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ "Банк "Юнісон", визначені ст.ст. 37-39 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", начальнику відділу запровадження планів врегулювання неплатоспроможності 4 банків департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Шевченку Андрію Миколайовичу строком на один місяць з 28.04.2016 до 27.05.2016 включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26.05.2016 № 829 продовжено строки тимчасової адміністрації в ПАТ "Банк "Юнісон" з 28.05.2016 до 27.06.2016 включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 21.06.2016 №1051 "Про продовження повноваження уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк "Юнісон" продовжено здійснення тимчасової адміністрації та продовжено повноваження Шевченка Андрія Миколайовича до дати отриманням рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк "Юнісон".

19.04.2018 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 1139 про зміну уповноваженої особи Фонду, якій делеговано повноваження тимчасового адміністратора ПАТ "Банк "Юнісон". Відповідно до цього рішення повноваження тимчасового адміністратора ПАТ "Банк "Юнісон" делеговано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Федорченку Андрію Володимировичу на строк з 20.04.2018 до дати отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк "Юнісон".

На підставі рішення Правління Національного банку України від 18.06.2018 № 345-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Юнісон" та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 19.06.2018 № 1725 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Банк "Юнісон" та делегування повноважень ліквідатора банку" запроваджено процедуру ліквідації ПАТ "Банк "Юнісон" та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з делегуванням повноважень ліквідатора банку ПАТ "Банк "Юнісон", визначених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Федорченка Андрія Володимировича строком на два роки з 19.06.2018 по 18.06.2020 включно.

14.07.2016 була створена комісія для перевірки договору відступлення права вимоги, укладеного між ПАТ "Банк "Юнісон" та ТОВ "Ексельсіор" відповідно до наказу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб "Про організаційні заходи щодо перевірки договору" № 118.

15.07.2016 за результатами перевірки комісія щодо перевірки договору відступлення права вимоги, призначена Наказом № 118 від 14.07.2016, дійшла висновку про нікчемність Договору відступлення права вимоги.

Наказом уповноваженої особи Фонду гарантування на здійснення тимчасової адміністрації Банку Шевченко А.М. від 01.08.2016 за №71/ач Договір відступлення було визнано нікчемним.

Листом №1223/02 від 15.07.2016 уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації публічного акціонерного товариства "Банк "Юнісон" Шевченко А.М. повідомив ТОВ "Ексельсіор" про нікчемність договору відступлення права вимоги від 26.04.2016.

Відповідно до Наказу уповноваженої особи Фонду гарантування на ліквідацію ПАТ "Банк "Юнісон" Федорченко А.В. № 49Л від 10.08.2018 продовжено перевірку договору відступлення права вимоги на предмет виявлення ознак нікчемності, які відповідають критеріям, передбаченим ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

За результатами перевірки комісією по перевірці договору відступлення права вимоги встановлено, що договір відповідає ознакам нікчемності правочину відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", що відображено у Акті № 1 від 14.08.2018.

Наказом уповноваженої особи Фонду гарантування на ліквідацію ПАТ "Банк "Юнісон" Федорченко А.В. від 14.08.2018 № 53Л затверджено результати перевірки правочину (договору), що викладені у Акті № 1 від 14.08.2018, згідно з яким виявлено нікчемність договору відступлення права вимоги від 26.04.2016, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Банк "Юнісон" (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Ексельсіор".

21.08.2018 позивачем на адресу відповідача було скеровано повідомлення №1009/13 від 20.08.2018 про нікчемність Договору відступлення права вимоги від 26.04.2016, що підтверджується описом вкладення у цінний лист та фіскальним чеком.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

6. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій з посиланням на норми права, якими керувалися суди

За змістом статей 15 і 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Майже аналогічний за змістом перелік способів захисту передбачений у частині другій статті 20 Господарського кодексу України.

Такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання правочину недійсним, застосовується до оспорюваних правочинів.

Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" установлені правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами. Цим Законом також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до ст. 3 цього Закону Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб і виведення неплатоспроможних банків з ринку. Аналіз функцій Фонду, викладених у статтях 4, 26, 27, 37, 38 вказаного Закону, свідчить про те, що Фонд бере участь у правовідносинах у різних статусах: з одного боку, він ухвалює обов`язкові для банків та інших осіб рішення, а з іншого - здійснює повноваження органів управління банку, який виводиться з ринку, тобто представляє банк у приватноправових відносинах з третіми особами.

За ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд (уповноважена особа) зобов`язаний забезпечити збереження активів і документації банку, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

За результатами перевірки, здійсненої відповідно до ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", виявляються правочини, які є нікчемними в силу приписів (на підставі) закону. При виявленні таких правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати або встановлювати правочини нікчемними.

Відповідний правочин є нікчемним не за рішенням уповноваженої особи Фонду, а відповідно до закону. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення на підставі частини другої статті 215 Цивільного кодексу України та частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Рішення уповноваженої особи Фонду не є підставою для застосування таких наслідків. Таке рішення є внутрішнім розпорядчим документом, прийнятим уповноваженою особою, що здійснює повноваження органу управління банку.

З огляду на викладене визнання нікчемного правочину недійсним не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону.

За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

Така позиція відповідає правовому висновку, викладеному в постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19), від 24.06.2019 у справі №916/3156/17.

Частиною 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється:

1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку;

2) примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку);

3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), а також зобов`язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань банку;

4) зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов`язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі;

5) нарахування відсотків за зобов`язаннями банку перед вкладниками та кредиторами.

Як передбачено п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, зокрема продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій, повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Як встановлено судами попередніх інстанцій на підставі рішення Правління Національного банку України від 18.06.2018 № 345-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк "Юнісон" та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 19 19.06.2018 № 1725 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Банк "Юнісон" та делегування повноважень ліквідатора банку" запроваджено процедуру ліквідації ПАТ "Банк "Юнісон" та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з делегуванням повноважень ліквідатора банку ПАТ "Банк "Юнісон", визначених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Федорченка Андрія Володимировича строком на два роки з 19.06.2018 по 18.06.2020 включно.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Згідно з ч. 6 ст. 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Частинами 1, 2, 4 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що Фонд зобов`язаний забезпечити збереження активів та документації банку. Протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Фонд: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Відповідно до ч. 3. ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (у редакції на момент укладення договору) правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду.

Згідно ч. 1 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті (ч. 2 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Судами встановлено, що 14.07.2016 була створена комісія для перевірки договору відступлення права вимоги, укладеного між ПАТ "Банк "Юнісон" та ТОВ "Ексельсіор" відповідно до наказу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб "Про організаційні заходи щодо перевірки договору" № 118.

15.07.2016 за результатами перевірки комісія щодо перевірки договору відступлення права вимоги, призначена Наказом № 118 від 14.07.2016, дійшла висновку про нікчемність Договору відступлення права вимоги.

Наказом уповноваженої особи Фонду гарантування на здійснення тимчасової адміністрації Банку Шевченко А.М. від 01.08.2016 за №71/ач Договір відступлення було визнано нікчемним.

Листом №1223/02 від 15.07.2016 уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації публічного акціонерного товариства "Банк "Юнісон" Шевченко А.М. повідомив ТОВ "Ексельсіор" про нікчемність договору відступлення права вимоги від 26.04.2016.

Відповідно до Наказу уповноваженої особи Фонду гарантування на ліквідацію ПАТ "Банк "Юнісон" Федорченко А.В. № 49Л від 10.08.2018 продовжено перевірку договору відступлення права вимоги на предмет виявлення ознак нікчемності, які відповідають критеріям, передбаченим ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

За результатами перевірки комісією по перевірці договору відступлення права вимоги встановлено, що договір відповідає ознакам нікчемності правочину відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", що відображено у Акті № 1 від 14.08.2018.

21.08.2018 позивачем на адресу відповідача скеровано повідомлення №1009/13 від 20.08.2018 про нікчемність Договору відступлення права вимоги від 26.04.2016, що підтверджується описом вкладення у цінний лист та фіскальним чеком.

Частинами 5 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що у разі отримання повідомлення Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов`язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину. Такий нікчемний договір не може бути використаний для визначення ринкової ціни.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що у відповідності до додатку №2 до договору відступлення прав вимог сума, яка відступається за кредитним договором становить 14 694 002,23 грн. Натомість комісією встановлено, що реальна сума відступленого права за кредитним договором, на дату його підписання, становить 15 101 754,39 грн з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 12 000 000,00грн.; прострочена заборгованість за процентами - 1 567 305,54 грн; прострочена заборгованість за комісіями - 121 900,00 грн; пеня за прострочення сплати кредиту - 1 218 041,31 грн; пеня за прострочення сплати процентів 182 297,56 грн; пеня за прострочення сплати комісії 12 209,98 грн.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав, зокрема, банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору.

Відповідно до п.п. 1, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав, зокрема, банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Суд апеляційної інстанції встановив, що Банк уклавши спірний договір, здійснив відчуження майна (майнових прав) за ціною нижчою від звичайної (сума оплати на 60% менша вартості майнових прав).

При цьому, внаслідок укладення банком правочину відступлення права вимоги за кредитним договором за ціною, значно нижчою від вартості майнових прав, банк втратив права кредитора на отримання грошових надходжень від позичальника в погашення його кредитної заборгованості та/або можливість задовольнити свої кредиторські вимоги за рахунок високоліквідного забезпечення (іпотеки).

Доводи, викладені в касаційній скарзі щодо неврахування судами відсутності проведення будь-яких експертних досліджень з метою встановлення ринкової вартості майнових прав за кредитним договором, суд вважає необґрунтованими, оскільки вони не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та зводяться до переоцінки доказів, а суд касаційної інстанції в силу ч. 2 ст. 300 ГПК України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

При цьому, посилання скаржника на судову практику Верховного Суду, наведену у постановах від 22.03.2018 №904/2092/17, від 20.02.2018 №911/653/17, від 22.06.2018 №904/5621/17, є безпідставними, оскільки вказані постанови Верховним Судом були прийняті за інших фактичних обставин розглянутих ним справ (з огляду на предмет та підстави позову у вказаних справах), у залежності від яких і застосовувалися судом норми матеріального і процесуального права, правове регулювання у наведених справах відрізняється від справи, яка розглядається.

Враховуючи, що договір відступлення права вимоги, укладений між ПАТ "Банк "Юнісон" та відповідачем з порушенням вимог чинного законодавства України, настають правові наслідки у вигляді реституції - припинення приватного обтяження на користь відповідача у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, зареєстрованого на підставі такого правочину шляхом скасування відповідних записів.

Зважаючи на встановлені законом межі компетенції суду касаційної інстанції, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність скасування постанови суду апеляційної інстанції в частині визнання недійсним договору відступлення права вимоги б/н від 26.04.2016 з прийняттям в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки Банк просив застосувати неналежний спосіб захисту. Постанову суду апеляційної інстанції в частині застосування наслідків недійсності правочину шляхом повернення правовідносин сторін у первісний стан слід залишити без змін.

7. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до ст. 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 308 ГПК України встановлено повноваження суду касаційної інстанції, зокрема, скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

Частинами 1, 3 ст. 311 ГПК України передбачено, що підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З огляду на викладене Суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваної постанови в частині задоволення позовних вимог про визнання недійсним нікчемного Договору про відступлення права вимоги, з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині. В іншій частині постанова Північного апеляційного господарського суду від 28.05.2019 підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 240, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Ексельсіор", яке діє від власного імені та за рахунок ПВНЗІФ "Солдо" задовольнити частково.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.05.2019 у справі №910/11224/18 скасувати в частині визнання недійсним нікчемного договору відступлення права вимоги б/н від 26.04.2016.

Прийняти в цій частині нове рішення про відмову у позові.

В іншій частині постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.05.2019 у справі №910/11224/18 залишити без змін.

3. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Огороднік К.М.

Судді Васьковський О.В.

Мамалуй О.О.