ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2019 р. Справа № 914/1797/19

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого судді: Данко Л.С.,

суддів: Мирутенка О.Л.,

Скрипчук О.С.,

секретар судового засідання: Гунька О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Новороздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка» б/н від 08.10.2019 (вх. № ЗАГС 01-05/3736/19 від 17.10.2019),

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 27 вересня 2019 року (м. Львів, суддя Мороз Н.В.)

про забезпечення позову

за заявою: Державного підприємства «Роздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка», м. Новий Розділ Львівської області

у справі № 914/1797/19

за позовом

позивача: Державного підприємства «Роздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка», м. Новий Розділ Львівської області

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Новороздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка» м. Новий Розділ Львівської області

про витребування майна з чужого незаконного володіння,

за участю представників:

від апелянта/відповідача: адвокат Громова С.С.,

від позивача: адвокат Ратич Т.М.,

ВСТАНОВИВ:

03 вересня 2019 року Державне підприємство «Роздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Новороздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка» про витребування майна з чужого незаконного володіння.

25 вересня 2019 року позивачем було подано місцевому господарському суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову, в якій просив: застосувати заходи забезпечення позову за позовною заявою державного підприємства «Роздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка» до Приватного Акціонерного товариства «Новороздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка» про витребування майна з чужого незаконного володіння:

накласти арешт на естакаду тепломатеріалопроводів, інв. номер 26126, що обліковується на балансі Приватного акціонерного товариства «Новороздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка» (Львівська обл., м. Новий Розділ, вул. Гірнича, 2, ) як естакада газопроводу за інв. номером 00241;

заборонити Приватному акціонерному товариству «Новороздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка» (Львівська обл., м. Новий Розділ. вул. Гірнича, 2, ) вчиняти будь-які дії щодо демонтажу, реконструкції, ремонту, знищення, відчуження та/або обтяження будь-яким способом (в тому числі, але не виключно шляхом продажу, дарування, поділу, виділу, внесення до статутного капіталу, передачі у володіння, користування третім особам, передачі в іпотеку), повністю або частково естакади тепломатеріалопроводів, інв. номер 26126, що обліковується на балансі ПрАТ «НГХП «Сірка» як естакада газопроводу за інв. номером 00241:

заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно будь-яких органів, нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів прав на нерухоме майно, здійснювати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційні дії щодо нерухомого майна Приватному акціонерному товариству «Новороздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка» (Львівська обл., м. Новий Розділ, вул. Гірнича, 2, ) - естакади газопроводу.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 27 вересня 2019 року у справі № 914/1797/19 заяву про вжиття заходів забезпечення позову від 20.09.2019 № 01-230 задоволено частково. Забезпечено позов Державного підприємства «Роздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка» (Львівська область, м. Новий Розділ, вул. Гірнича, 2, ) до Приватного акціонерного товариства «Новороздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка» (Львівська область, м. Новий Розділ, вул. Гірнича, 2, ) про витребування майна з чужого незаконного володіння шляхом: заборони Приватному акціонерному товариству «Новороздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка» (Львівська область, м. Новий Розділ, вул. Гірнича, 2, ) вчиняти будь-які дії щодо демонтажу, реконструкції, ремонту, знищення, відчуження та/або обтяження будь-яким способом (в тому числі, але не виключно шляхом продажу, дарування, поділу, виділу, внесення до статутного капіталу, передачі у володіння, користування третім особам, передачі в іпотеку), повністю або частково естакади тепломатеріалопроводів, інв. номер 26126, що обліковується на балансі ПрАТ «НГХП «Сірка» як естакада газопроводу за інв. номером 00241. В решті заяви про вжиття заходів забезпечення позову від 20.09.2019 №01-230 - відмовити.

Ухвала суду мотивована тим, що забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти будь-які дії щодо демонтажу, реконструкції, ремонту, знищення, відчуження та/або обтяження будь-яким способом (в тому числі, але не виключно шляхом продажу, дарування, поділу, виділу, внесення до статутного капіталу, передачі у володіння, користування третім особам, передачі в іпотеку), повністю або частково естакади тепломатеріалопроводів, інв. номер 26126, що обліковується на балансі відповідача як естакада газопроводу за інв. номером 00241 безпосередньо пов`язане із позовними вимогами, а невжиття даного заходу забезпечення позову у випадку задоволення позову ускладнить поновлення прав сторін. Щодо вимоги позивача в частині заборони органам та особам, які здійснюють державну реєстрацію, реєстраційні дії щодо нерухомого майна місцевим судом відмовлено, зазначивши, що така вимога може бути предметом самостійного позовного провадження у судах адміністративної юрисдикції у випадках оскарження дій таких реєстраторів як уповноваженого державою органу та у випадку цивільного (господарського) спору про право власності на майно, похідним від якого є державна реєстрація прав у реєстрі.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, Приватне акціонерне товариство «Новороздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка» звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Львівської області від 27.09.2019 р. у справі № 914/1797/19 скасувати у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що висновок суду першої інстанції що естакада тепломатеріалопроводів, інв. № 26126 та естакада газопроводу, інв. № 00241 безпосередньо пов`язані з позовними вимогами, однак, такий висновок є хибним, оскільки за актом приймання-передачі майна до статутного капіталу відповідача увійшло 5 газопроводів з естакадами (інвентарні номери 00242, 06380, 06512, 26395, 88256), натомість такого об`єкта майна, як естакада тепломатеріалопроводів відповідачу не передавались.

Крім того, апелянт стверджує, що наклавши заборону здійснювати будь-які (в тому числі демонтаж, реконструкцію, ремонт) з об`єктом під інвентарним № 00241, суд поставив під загрозу функціонування системи транспортування газу до інших споживачів, оскільки фактично заборонив здійснювати будь-які дії з газопроводом.

Разом з тим, апелянт вважає, що вжиті заходи забезпечення позову порушили баланс інтересів учасників процесу, а крім того є неспівмірними з заявленими позовними вимогами.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 жовтня 2019 вказану справу було розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді (судді - доповідача) Данко Л.С., суддів Мирутенка О.Л. та Скрипчук О.С.

Ухвалою суду від 22 жовтня 2019 року апелянту поновлено строк на подання апеляційної скарги та відкрито апеляційне провадження у справі № 914/1797/19 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Новороздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка» на ухвалу Господарського суду Львівської області від 27 вересня 2019 року про забезпечення позову у справі № 914/1797/19.

Ухвалою суду від 29 жовтня 2019 року справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 12 листопада 2019 року.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги про необхідність скасувати оскаржувану ухвалу з підстав, наведених у апеляційній скарзі, усно зазначив, що оскільки естакада є опорою теплопроводу по яких транспортується природній газ для споживачів, то її демонтаж є неможливим, натомість ухвалою суду першої інстанції вжиті заходи для забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти будь які дії щодо естакади, можуть призвести до техногенної катастрофи у разі виникнення аварійної ситуації з теплопроводами. Крім того, предмет спору у даній справі і забезпечення позову є один і той же предмет, а тому просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про вжиття заходів забезпечення позову та прийняти постанову, якою відмовити позивачу у заяві про вжиття заходів забезпечення позову.

Представник позивача в судове засідання прибув, проти апеляційної скарги заперечив, зазначивши, що конструкція відповідачу не передавалась, а відтак є у власності позивача, у зв`язку з чим, судом першої інстанції правомірно винесену ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти будь які дії щодо естакади оскільки це майно позивача збудоване ще у 1976 році підприємством позивача.

Судова колегія, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників по справі, здійснивши аналіз наявних у справі письмових доказів, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга апелянта підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів або ефективний захист порушених прав або інтересів позивача.

Наведена правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 08 жовтня 2018 року по справі № 925/402/18.

Таким чином, заходи до забезпечення позову можуть вживатися лише за умов, визначених ст. 136 ГПК України, а саме - якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити: виконання рішення суду; ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і співмірності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Наведена правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 26 липня 2018 року по справі № 911/396/18.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання, після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, зокрема: реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо.

В свою чергу, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Водночас, співмірність заходу забезпечення позову визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Наведена правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року по справі № 910/18812/17.

З заяви про вжиття заходів для забезпечення позову вбачається, що така заява обґрунтована тим, що відповідач здійснює несанкціонований демонтаж естакади. Як вбачається з позову, предметом спору є естакада тепломатеріалопроводів (інвентарний номер 26126). В той же час, ухвала про забезпечення позову винесена стосовно зовсім іншого майна, яке має інший інвентарний номер, іншу назву та інші ідентифікуючі ознаки. Так, за інвентарним номером 00241 на балансі ПРАТ «НГХП «Сірка» обліковується газопровід з естакадою. З позову та заяви про забезпечення позову, доданих до них документів, не вбачається, що естакада тепломатеріалопроводів та газопровід з естакадою це одне й те саме майно.

На переконання колегії суддів, місцевий суд робить помилковий висновок про те, що естакада тепломатеріалопроводів, інв. № 26126 та естакада газопроводу, інв. № 00241 безпосередньо пов`язані з позовними вимогами.

Крім того, як вже зазначалось вище, заява про забезпечення позову вважається обґрунтованою за наявності обставин, які свідчать про вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду.

Такими обставинами, враховуючи предмет даного спору, можуть бути, зокрема: реалізація Майна чи підготовчі дії до його реалізації; укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, позовну заяву та заяву про забезпечення позову позивачем було подано 03.09.2019 року, в той час як в позовній заяві позивач вказує на те, що існує ризик пошкодження або знищення спірного майна в зв`язку з тим, що відповідач в червні 2019 року здійснив несанкціонований демонтаж елементів естакади також відбулось «роздержавлення» підприємства-відповідача, тобто продаж державного пакету акцій розміром 100 % статутного капіталу, що відбувся 10.12.2018 року. відтак, на думку позивача, новий власник повинен провести перереєстрацію об`єктів власності з державної на приватну.

Про жодні дії, які нібито були вчинені відповідачем після подачі позову, позивачем не вказано. На підтвердження права власності позивача на естакаду тепломатеріалопроводів, позивач подає суду інвентарну картку та довідку про перебування майна на балансі. Однак такі докази судом апеляційної інстанції не приймаються, оскільки, складені працівниками позивача в односторонньому порядку та жодного юридичного значення не мають.

Так, відповідно до роз`яснення Вищого арбітражного суду України "Про деякі приписи законодавства, яке регулює питання, пов`язані із здійсненням права власності та його захистом" від 31.01.2001 року N 01-8/98 арбітражним судам слід також виходити з того, що перебування майна, у тому числі приміщень, споруд, будинків, на балансі підприємства (організації) ще не є безспірною ознакою його права власності. Що ж до права державної власності, то незалежно від того, на балансі якого підприємства знаходиться майно, воно не втрачає статусу державної власності. Баланс підприємства (організації) є формою бухгалтерського обліку, визначення складу і вартості майна та обсягу фінансових зобов`язань на конкретну дату. Баланс не визначає підстав знаходження майна у власності (володінні) підприємства.

Слід зазначити, що з наявної матеріалах справи копії постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 29.06.2017 № 859 «Про видачу ліцензії на розподіл природного газу ПрАТ «НГХП «Сірка» вбачається, що останній на підставі даної ліцензії здійснює розподіл природного газу в межах території міста Новий Розділ, смт. Розділ та села Березина Миколаївського району, а відтак накладена судом заборона стосується фактично заборони здійснення господарської діяльності відповідача, оскільки експлуатувати газопровід та виконувати вимоги Ліцензійних умов та договорів укладених із споживачами природного газу без ремонту та реконструкції неможливо.

Крім того, з наявного в матеріалах справи акту приймання-передачі майна до статутного капіталу приватного акціонерного товариства «Новороздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка», що є правонаступником державного підприємства «Новороздільське державне гірничо-хімічне підприємство «Сірка», який затверджено наказом РВ ФДМУ по Львівській області 30 травня 2017 № 00834, вбачається що відповідач володіє газопроводами та естакадами, так, Газопровід від ГРП ТЕЦ до передкар`єрної площадки з естакадою (інв. № 00241) був переданий ПРАТ «НГХП «Сірка» відповідно до Акту приймання-передачі майна до статутного капіталу від 30.05.2017 року, як внесок до статутного капіталу Фондом Державного Майна України (копія Акту приймання-передачі в матеріалах справи - а. с. 100-105). Як вбачається з Акту приймання-передачі майна, газопровід та естакада - це одна річ (один об`єкт нерухомого майна). З цього ж Акту видно, що до статутного капіталу разом з газопроводом інв. № 00241 були передані ще 5 газопроводів з естакадами (інвентарні номери 00242, 06380, 06512, 26395, 88256). Всі ці газопроводи передані разом з естакадами. Такого об`єкту нерухомого майна, як «естакада тепломатеріалопроводів» ПРАТ «НГХП «Сірка» не передавалось. З назви всіх цих об`єктів випливає, що «естакада тепломатеріалопроводів» передбачена для транспортування тепла, а всі інші - для обслуговування газопроводів. Відповідно, висновок Господарського суду Львівської області про те, що «естакада тепломатеріалопроводів» та «газопровід з естакадою» є одним і тим самим об`єктом, є помилковим.

Таким чином, ПРАТ «НГХП «Сірка» публічно та відкрито володіє газопроводами та естакадами протягом тривалого часу. Зміна форми власності Акціонерного товариства не тягне за собою необхідність вчинення будь-яких реєстраційних дій на майно Товариства (майно як було так і залишається у власності Товариства).

Тому висновок суду про те, що рішення суду в даній справі у разі задоволення позовних вимог може бути утруднене чи буде унеможливлено виконання рішення суду, або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, є необґрунтованим.

За приписами статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд, відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відтак, суд апеляційної інстанції вважає, що вжиті заходи забезпечення позову не можливо назвати співмірними заявленим вимогам, а також розумними та справедливими.

Таким чином, доводи апелянта знайшли своє підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги, ці доводи спростовують факти, покладені в основу ухвали Господарського суду Львівської області від 27.09.2019р. у справі № 914/1797/19.

З огляду на викладене вище суд апеляційної інстанції вважає, що ухвалу Господарського суду Львівської області від 27.09.2019 р. у справі № 914/1797/19 слід скасувати, а в задоволенні заяви Державного підприємства «Роздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка» про забезпечення позову - відмовити.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 280, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу задоволити.

2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 27 вересня 2019 року у справі № 914/1797/19 скасувати, прийняти нову ухвалу.

3. В задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

5. Матеріали справи повернути в Господарський суд Львівської області.

Повний текст постанови складено та підписано 15.11.2019 року.

Головуючий суддя Л.С.Данко

Суддя О.Л.Мирутенко

Суддя О.С.Скрипчук