11 листопада 2019 року
Справа № 911/2808/18
Судді Верховного Суду Вронської Г.О.
у справі №911/2808/18
за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Будівельно-монтажна фірма "Укргазпромбуд"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Швейне об`єднання "Робочий стіль"
про зобов`язання поставити товар на суму 83 880,00 грн та стягнення заборгованості у розмірі 125 820,00 грн,
2. Відповідач подав касаційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
3. Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій порушили норми матеріального і процесуального права та не встановили обставини, які мають значення для правильного вирішення спору у цій справі. Зокрема, на думку Відповідача, суди попередніх інстанцій постановили судові рішення без належного дослідження усіх доказів, у зв`язку з чим, висновки про те, що Відповідач не виконав умови Договору та не здійснив поставки товару за Договором є передчасними.
4. Постановою Верховного Суду від 11.11.2019 касаційна скарга Відповідача задоволена, рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції скасовані, а справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.
5. Постанова мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не дослідили належним чином всіх доказів у справі та не надали належної правової оцінки всім доводам, на які посилались сторони у справі.
6. При цьому суд касаційної інстанції зазначив, що суди попередніх інстанцій встановивши невиконання Відповідачем зобов`язання щодо порушення строків поставки товару, дійшли передчасних висновків про наявність правових підстав для стягнення пені за період з 01.02.2018 по 30.06.2018, у зв`язку з неналежним виконанням договору Відповідачем, та не врахували пояснення Відповідача у справі щодо здійснення ним поставки товару, та листування між сторонами у справі надане Відповідачем, в якій Позивач, зокрема посилається на поставку Відповідачем товару неналежної якості.
7. Крім того, суд касаційної інстанції зазначив, що суд апеляційної інстанції припустився суперечливих висновків щодо нездійснення Відповідачем поставка товару по договору, оскільки товар не відповідав по якості умовам додатку № 2 тендерної документації "Технічні вимоги і якісні характеристик предмету закупівлі" із зазначенням того, що вказаний товар не був прийнятий Позивачем.
8. Я не погоджуюся з висновком суду касаційної інстанції про те, що постанова суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції прийняті з порушенням норм процесуального права та унеможливили встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а тому справа №911/2808/18 має бути передана на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.
9. На мою думку, викладені в касаційній скарзі Відповідача доводи є необґрунтованими з огляду на те, що вони не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та, передусім, зводяться до переоцінки доказів судом касаційної інстанції, що є порушенням частини 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України.
10. Водночас під час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції було з`ясовано, що:
- відповідно до п. 5.4 Договору, конкретна кількість товарів, що підлягає поставці в одній окремій партії, її номенклатура та асортимент, вантажоотримувачі визначаються покупцем в односторонньому порядку та вказуються ним в письмовій заявці на поставку;
- відповідно до п. 5.5 Договору загальний строк поставки товарів - до 31.12.2018, строк поставки окремої партії товару - 10 календарних днів з моменту надання покупцем продавцю заявки;
- 19 грудня 2017 року зазначена заявка була отримана Відповідачем;
- у визначений у Договорі строк, товар Відповідач не поставив;
- 20 грудня 2017 року Позивач звернувся до Відповідача з претензією, в якій вимагав сплатити 4194,00 гривень пені та здійснити поставку товару відповідно до заявки;
11. Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
12. Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
13. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).
14. Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
15. Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві (стаття 664 Цивільного кодексу України).
16. Враховуючи приписи статей 526, 530, 629 Цивільного кодексу України, кожна сторона договору повинна виконувати свої зобов`язання за відповідним договором належним чином та у передбачені таким договором строки. У разі невиконання чи неналежного виконання стороною своїх обов`язків, передбачених відповідним договором, така сторона договору може нести певну відповідальність, зокрема, сплата пені, штрафу тощо.
19. У зв`язку з наведеним вважаю, що судами першої та апеляційної інстанції рішення у справі №911/2808/18 ухвалені з дотриманням вимог процесуального закону, зокрема статей 76, 79, 86, частини 5 статті 236, статті 237 Господарського процесуального кодексу України в частині надання оцінки як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, які містяться в матеріалах справи на підставі яких встановлено фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
20. В даному випадку, на мою думку, необхідність у направленні справи на новий розгляд відсутня, адже обґрунтованих доводів щодо порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права Відповідач у касаційній скарзі не зазначив, а його позиція ґрунтується виключно на переоцінці доказів, що знаходиться за межами повноважень суду касаційної інстанції встановленими частиною другою статті 300 Господарського процесуального кодексу України.
Суддя Г. Вронська