ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 року

м. Київ

Справа № 904/5340/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Багай Н. О. - головуючого, Дроботової Т. Б., Зуєва В. А.,

за участю секретаря судового засідання: Мартинюк М. О.,

за участю представників:

позивача - Горошко Т. М.,

відповідача - Козарь Ю. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укргазвидобування"

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 11.07.2019 (судді: Подобєд І. М., Широкобокова Л. П., Орєшкіна Е. В.) і рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.04.2019 (Бондарєв Е. М.) у справі

за позовом Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Бурове управління "Укрбургаз"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Україна"

про стягнення 2 413 318,30 грн пені та 3 321 513,22 грн 7 % штрафу,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Акціонерне товариство "Укргазвидобування" в особі Філії Бурове управління "Укрбургаз" (далі - АТ "Укргазвидобування") звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Україна" (далі - ТОВ "Інтерпайп Україна") штрафних санкцій на суму 5 734 831,52 грн., а саме: 2 413 318,30 грн - пені за загальний період з 26.11.2017 до 25.05.2018; 3 321 513,22 грн - 7% штрафу.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором від 16.05.2017 № УБГ233/015-17 у частині своєчасної поставки товару.

2. Короткий зміст рішення суду

2.1. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15.04.2019 у справі № 904/5340/18 позов АТ "Укргазвидобування" до ТОВ "Інтерпайп Україна" про стягнення 2 413 318,30 грн пені та 3 321 513,22 грн 7% штрафу задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Інтерпайп Україна" на користь АТ "Укргазвидобування" пеню у сумі 1 159 208,96 грн, штраф у сумі 1 139 854,36 грн і 68 971,90 грн витрат по сплаті судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

2.2. Задовольняючи частково позовні вимоги позивача про стягнення пені та штрафу у зв`язку із порушенням строків поставки товару, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем обумовлений у договорі товар поставлено позивачу із порушенням строків, встановлених у договорі та специфікаціях. Щодо посилань відповідача на те, що внаслідок прострочення оплати позивачем відповідачу за поставлений товар було призупинено поставку відповідно до пункту 3 статті 538 Цивільного кодексу України, суд зазначив про те, що відповідачем не було повідомлено позивача про неможливість здійснення своєчасної поставки за договором, а тому відсутні підстави вважати, що відповідачем обґрунтовано було зупинено поставку товару позивачу. При цьому суд першої інстанції також відзначив, що відповідачем не надано документів, які підтверджують існування боргу перед ним з боку позивача за виконання умов договору поставки та що затримка сплати позивачем на початку 2018 року не надає право відповідачу на невиконання вчасно умов договору під кінець 2018 року. Після здійснення судом перерахунку пеня за загальний період прострочення з 28.11.2017 до 25.05.2018 склала 2 318 417,92 грн та 7% штрафу 2 279 708,72 грн.

Разом із цим, зменшуючи належний до стягнення розмір пені та штрафу, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач звернувся до суду із клопотанням про зменшення розміру штрафних санкцій на 70%, про що також усно наголошував у судовому засіданні. Суд врахував ступінь виконання відповідачем своїх зобов`язань, період прострочення виконання основного зобов`язання, а тому вважав за можливе зменшити розмір пені та штрафу на 50%.

3. Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

3.1. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 11.07.2019 апеляційну скаргу АТ "Укргазвидобування" залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ТОВ "Інтерпайп Україна" задоволено частково. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.04.2019 у справі №904/5340/18 змінено, викладено резолютивну частину рішення в наступній редакції:

"Позовні вимоги Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі Філії Бурове управління "Укрбургаз" задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Україна" на користь Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі Філії Бурове управління "Укрбургаз" суму 58 7200, 32 грн пені, 360 561, 60 грн 7% штрафу, 14 210, 91 грн судових витрат за сплату судового збору за розгляд справи судом першої інстанції.

В решті позовних вимог відмовити".

Покладено на АТ "Укргазвидобування" судові витрати у сумі 71 811, 56 грн за сплату судового збору за розгляд справи судом першої інстанції, 77 304, 78 грн за сплату судового збору за перегляд справи судом апеляційної інстанції.

Стягнуто з АТ "Укргазвидобування" на користь ТОВ "Інтерпайп Україна" судові витрати у сумі 107 718,00 грн за сплату судового збору у зв`язку з переглядом справи судом апеляційної інстанції.

3.2. Постанова суду апеляційної інстанції аргументована тим, що обставини порушення зобов`язання з поставки товару є встановленими, тому вимоги про стягнення штрафних санкцій є частково обґрунтованими. Судом першої інстанції вірно застосовано положення статті 254 Цивільного кодексу України при обчисленні перебігів строку виконання зобов`язань, також правильно встановлено, що відповідно до пункту 3 Специфікацій №2 та №3 граничний строк поставки товару 60 календарних днів з моменту укладання Додаткової угоди №1 від 26.09.2017 до договору, відповідно до наданої рознарядки, тобто до 28.11.2017, останній день строку виконання зобов`язання - 25.11.2017 припадає на вихідний день, отже днем закінчення строку є перший за ним робочий день. Зазначаючи, що позивачем неодноразово допускалося прострочення оплати поставок товару, деякі розрахунки здійснювалися із значним простроченням, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про невірне застосування судом першої інстанції положень статей 538, 692 Цивільного кодексу України та відповідно встановив наявність підстав для відмови позивачеві у стягненні з відповідача пені у загальній сумі 1 481 009,02 грн (2 413 318,30 грн - 932 309,28 грн) та у стягненні з відповідача 7% штрафу у загальній сумі 2960951,62 грн (3 321 513,22 грн - 360 561,60 грн) за усіма спірними поставками товару, які були поставлені до 05.01.2018. Відносно поставки спірної поставки труби обсадної 244,48 х 13,84 VM-150 у кількості 60 т загальною вартістю 5150880,00 грн, колегія суддів погодилася із висновками суду першої інстанції про те, що має місце прострочення відповідачем свого зобов`язання за означеним договором на строк понад 30 днів. Оскільки не надано доказів повного виконання цього зобов`язання (поставки спірної поставки труби обсадної 244,48 х 13,84 VM-150 у кількості 60 т) на момент прийняття рішення судом першої інстанції, суд апеляційної інстанції наголосив про відсутність підстав для зменшення розміру пені та 7% штрафу, нарахованих саме на це зобов`язання.

4. Короткий зміст касаційної скарги і заперечень на неї

4.1. Не погоджуючись із постановою Центрального апеляційного господарського суду від 11.07.2019 і рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15.04.2019 у справі №904/5340/18, АТ "Укргазвидобування" звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Центрального апеляційного господарського суду від 11.07.2019 і рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.04.2019 в частині відмови у задоволенні позову про стягнення пені у сумі 1 826 117,98 грн і штрафу у сумі 2 960 951,62 грн, ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, в решті судові рішення залишити без змін. Судові витрати покласти на відповідача.

4.2. В обґрунтування касаційної скарги скаржник посилається на порушення судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, а саме: статей 538, 692, частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України, частини 1 статті 233 Господарського кодексу України, частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статей 8, 19, 55, 129 Конституції України, частини 1 статті 2, статей 7, 11, пункту 4 частини 5 статті 13, пункту 2 частини 1 статті 42, 73, 86, 236 Господарського процесуального кодексу України та статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини". Зазначає, що судом апеляційної інстанції незаконно було відхилено доводи позивача та неправомірно не прийнято додаткові докази позивача, в той же час прийнято додаткові докази від відповідача, чим порушено принцип змагальності сторін та рівність усіх перед законом. Наголошував, що, застосовуючи положення статей 538, 692 Цивільного кодексу України, суд не взяв до уваги умови договору та алгоритм дій постачальника у разі несвоєчасної оплати товару. Відмова відповідача від постачання товару та призупинення поставки є протиправною, не передбаченою договором і фактично змінює умови договору в односторонньому порядку, що заборонено статтею 525 Цивільного кодексу України.

4.3. ТОВ "Інтерпайп Україна" надіслало відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити постанову Центрального апеляційного господарського суду від 11.07.2019 без змін, а касаційну скаргу - без задоволення. Судом апеляційної інстанції правомірно зроблено висновок про застосування статті 538, 692 Цивільного кодексу України, оскільки внаслідок нездійснення покупцем повної оплати попередньої партії товару, зобов`язання з постачання наступної партії товару може бути зупинено. Посилаючись на статтю 269 Господарського процесуального кодексу України, відповідач зазначає про правомірність задоволення клопотання судом апеляційної інстанції про долучення копії платіжного доручення від 21.12.2017 № 832.

5. Обставини встановлені судами

5.1. Судами встановлено, що 16.05.2017 між ТОВ "Інтерпайп Україна" (постачальник) та АТ "Укргазвидобування" (покупець) укладено договір поставки № УБГ233/015-17 (далі - договір). Відповідно до пункту 1.1 договору постачальник зобов`язався поставити покупцеві товар, зазначений в специфікаціях (далі - товар), що додається до договору і є його невід`ємною частиною, а покупець прийняти і оплатити такий товар.

Відповідно до пункту 1.2 договору найменування товару, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю товару та загальна вартість договору вказується у специфікаціях.

Ціна договору вказується в специфікаціях в гривнях з урахуванням ПДВ. Загальна вартість договору визначається загальною вартістю товару, вказаного в специфікаціях до договору (пункти 3.1, 3.2 договору).

Згідно з пунктом 4.1 договору розрахунки проводяться шляхом оплати покупцем після пред`явлення постачальником рахунку на оплату товару та підписаного сторонами акта приймання-передачі товару або видаткової накладної, шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника, з урахуванням ПДВ, на умовах, зазначених у специфікаціях.

До рахунка додаються: підписаний уповноваженими представниками сторін акт приймання-передачі товару або видаткова накладна (пункт 4.2 Договору).

Відповідно до пункту 5.1 договору строк поставки, умови та місце поставки товару, інформація про вантажовідправників і вантажоотримувачів вказується в специфікаціях до договору.

Датою поставки товару є дата підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі товару або видаткової накладної. Право власності на товар переходить від постачальника до покупця з дати підписання сторонами акта приймання-передачі товару або видаткової накладної (пункт 5.3 договору).

Підпунктом 6.2.2 договору визначено, що покупець має право, зокрема, контролювати поставку товару у строки, встановлені договором.

Постачальник зобов`язаний, зокрема, забезпечити поставку товару у строки, встановлені договором та графіком поставки товару (підпункт 6.3.1 Договору).

Згідно з пунктом 7.11 договору у разі невиконання постачальником взятих на себе зобов`язань з поставки товару у строки, зазначені у специфікаціях до договору, останній сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару.

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та скріплення його печатками сторін і діє до повного виконання сторонами зобов`язань (пункт 10.1 Договору).

5.2. Між ТОВ "Інтерпайп Україна" (Постачальник) та АТ "Укргазвидобування" (Покупець) 26.09.2017 укладена Додаткова угода №1 до Договору поставки №УБГ233/015-17 від 16.05.2017, відповідно до умов якої сторони дійшли згоди внести зміни в Додаток № 2 (Специфікація № 2) до договору, виклавши його в редакції цієї додаткової угоди (пункт 1 Додаткової угоди); викласти Додаток № 3 (Специфікація № 3) до договору, в редакції цієї Додаткової угоди (пункт 2 Додаткової угоди); викласти пункт 5.2 договору в наступній редакції: "5.2. Обсяг поставки Товару визначається в Специфікаціях" (пункт 3 додаткової угоди); викласти пункт 6.3.1 договору в наступній редакції: "6.3.1. Забезпечити поставку Товару в строки, встановлені цим Договором та Специфікаціями" (пункт 4 Додаткової угоди); сторони погодились, що з дати укладення додаткової угоди Додатки № 4-6 (Графіки поставки № 1-3) до Договору втрачають чинність (пункт 5 Додаткової угоди); решта умов договору залишаються незмінними і є обов`язковими до виконання Сторонами (пункт 6 Додаткової угоди); Додаткова угода набирає чинності з дати її підписання Сторонами та скріплення її печатками Сторін і є невід`ємною частиною договору (пункт 7 Додаткової угоди).

5.3. У специфікації № 1 від 16.05.2017 сторони погодили поставку труби обсадної безшовної з трикутною різзю 426х11 Д в кількості 500 тн вартістю 29 200 200,00 грн. Строк поставки Товару: граничний термін постачання червень 2017 року, згідно з графіком поставок. Умови та строк оплати: оплата по факту поставки протягом 30 календарних днів з дати поставки.

5.4. У специфікаціях від 26.09.2017 № 2 та від 26.09.2017 № 3 з урахуванням Додаткової угоди № 1 від 26.09.2017 сторони погодили: умови поставки товару - DDP станція (склад) (згідно з Міжнародними правилами інтерпретації комерційних термінів ІНКОТЕРМС (редакція 2010 року); строк поставки товару граничний строк поставки 60 календарних днів з моменту укладення додаткової угоди № 1 до договору, відповідно до наданої рознарядки; умови та строки оплати - оплата по факту поставки протягом 30 календарних днів з дати поставки; відвантаження товару проводиться за рознарядкою покупця.

5.5. Відповідачеві 26.09.2017 направлена рознарядка на відвантаження обсадних труб в кількості 6322 тн, згідно з Договором № УБГ233/015-17 від 16.05.2017 та додаткової угоди № 1 від 26.09.2017 (лист від №030-03-11217-1). Вказана рознарядка відповідачем отримана 02.10.2017.

5.6. Судом першої інстанції встановлено, що на виконання умов договору відповідачем було поставлено позивачу товар на загальну суму 42 299 308,82 грн в загальній кількості 707,2091 тн, що підтверджується долученими до матеріалів справи накладними: № 4190180 та № 4191180 від 27.12.2017 в загальній кількості 103,149 тн на загальну суму 6169506,73 грн; № 4192180, № 4193180 та № 4194180 від 28.12.2017 в загальній кількості 145,681тн на загальну суму 8713414,71 грн; № 4195180, № 4196180, № 4197180 та № 4198180 від 29.12.2017 в загальній кількості 152,606 тн на загальну суму 9127609,02 грн; № 3570180, № 3571180 та № 3573180 від 03.01.2018 в загальній кількості 102,393 тн на загальну суму 6124289,16 грн; № 3575180 від 03.01.2018 в кількості 23,231 тн на суму 1389483,28 грн; № 3572180, № 3574180 та № 3576180 від 04.01.2018 в загальній кількості 93,5056 тн на загальну суму 5592719,55 грн; № 3607180 від 04.01.2018 в кількості 20,346 тн на суму 1216926,82 грн; № 3608180 та № 3577180 від 05.01.2018 в загальній кількості 66,2975 тн на загальну суму 3965359,55 грн.

5.7. У зв`язку із порушенням строків поставки товару позивач звернувся до відповідача із претензією від 06.11.2018 вих. №032-01-13348-1 про сплату пені в сумі 2413318,30 грн та 7% штрафу в сумі 3321513,22 грн. Зазначена претензія позивача залишена відповідачем без задоволення.

5.8. Спір виник через те, що відповідачем не визнавалися вимоги позивача про сплату пені у сумі 2413318,30 грн і 7% штрафу у сумі 3321513,22 грн.

6. Позиція Верховного Суду

6.1. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

6.2. Предметом спору є вимоги про стягнення пені та штрафу. Підставами позову зазначено несвоєчасне виконання умов договору поставки постачальником щодо термінів поставки товару.

6.3. Відповідно до частин 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У даному випадку, до договору поставки, укладеного сторонами у справі, застосовуються загальні положення про купівлю - продаж.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього кодексу.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У статті 611 Цивільного кодексу України закріплено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до частини 3 статті 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання.

6.4. Як установлено судами, відповідачем було прострочено поставку товару за видатковими накладними №4190180 та №4191180 від 27.12.2017 на загальну суму 6169506,73 грн. в загальній кількості 103,149 тн на 29 днів з 28.11.2017 по 26.12.2017; №4192180, №4193180 та №4194180 від 28.12.2017 на загальну суму 8713414,71 грн. в загальній кількості 145,681тн на 30 днів з 28.11.2017 по 27.12.2017; №4195180, №4196180, №4197180 та №4198180 від 29.12.2017 на загальну суму 9127609,02 грн. в загальній кількості 152,606 тн на 31 день з 28.11.2017 по 28.12.2017; №3570180, №3571180 та №3573180 від 03.01.2018 на загальну суму 6124289,16 грн. в загальній кількості 102,393 тн на 36 днів з 28.11.2017 по 02.01.2018; №3572180, №3574180 та №3576180 від 04.01.2018 на загальну суму 5592719,55 грн. в загальній кількості 93,5056 тн на 37 днів з 28.11.2017 по 03.01.2018; №3575180 від 03.01.2018 на суму 1389483,28 грн. в кількості 23,231 тн на 36 днів з 28.11.2017 по 02.01.2018; №3607180 від 04.01.2018 на суму 1216926,82 грн. в кількості 20,346 тн на 37 днів з 28.11.2017 по 03.01.2018; №3608180 та №3577180 від 05.01.2018 на загальну суму 3965359,55 грн. в загальній кількості 66,2975 тн на 38 днів з 28.11.2017 по 04.01.2018. А товар на суму 5 150 880,00 грн не поставлено, а тому прострочення складає 179 днів з 28.11.2017 по 25.05.2018.

6.5. З урахуванням положень статей 251, 252, 254 Цивільного кодексу України, судами вірно встановлені граничні строки для виконання відповідачем своїх зобов`язань та визначено перебіг строку прострочення виконання.

6.5. Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту. У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Оскільки договір поставки має двосторонній характер, тобто певні обов`язки покладаються як на одну, так і на іншу сторону, то у такому зобов`язанні кожна із сторін одночасно є боржником, та кредитором. З точки зору виконання такі зобов`язання є зустрічними, оскільки виконання свого обов`язку однією із сторін обумовлюється виконанням другою стороною свого обов`язку. Виконання зустрічних зобов`язань передбачає виконання кожною із сторін свого обов`язку у порядку, встановленому в даному випадку договором поставки. Якщо ж одна із сторін зобов`язання не виконує свого обов`язку у порядку і строки, встановлені договором, то відповідно друга сторона має право або зупинити виконання свого обов`язку, або відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

6.6. Частиною 2 статті 613 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Таким чином, виконання зобов`язання боржником може бути відстрочене на час прострочення кредитора, якщо останній не вчинив дій, необхідних для виконання. Тобто в такому випадку боржник не буде вважатися таким, що прострочив, та не буде нести за це відповідальність до моменту вчинення кредитором передбачених договором, необхідних дій.

6.5. Суд апеляційної інстанції, встановивши, що позивачем неодноразово допускалося прострочення оплати за товар, вірно вказав про необхідність застосування до спірних правовідносин статті 538 Цивільного кодексу України, та відповідно встановив наявність підстав для відмови позивачеві у стягненні з відповідача пені в загальній сумі 1481009,02 грн, 7% штрафу в загальній сумі 2960951,62 грн за усіма спірними поставками товару, які були поставлені до 05.01.2018 з прострочення позивача.

6.6. Посилаючись на зменшення штрафних санкцій та невірне застосування судом апеляційної інстанції статей 233 Господарського кодексу України, частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України, скаржник не взяв до уваги, що суд апеляційної інстанції відхилив клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій у зв`язку з відсутністю підстав для стягнення з відповідача на користь позивача пені та 7% штрафу по вказаних спірних поставках. А щодо прострочення виконання відповідачем свого зобов`язання з поставки труби обсадної 244,48х13,84 VM-150 у кількості 60 тн на суму 5150880,00 грн, то суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення розміру пені та 7% штрафу, нарахованих на це зобов`язання.

6.7. Доводи касаційної скарги відносно того, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано статтю 269 Господарського процесуального кодексу України, є безпідставними з огляду на наступне.

Позивач фактично стверджує, що суд вирішив справу на підставі наявних у справі доказів та не надав правової оцінки несвоєчасно поданим доказам, а саме копії платіжного доручення № 832 від 21.12.2017.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки позивач не обґрунтував неможливість їх подання до суду першої інстанції та не надав доказів неможливості подання вказаного доказу до суду першої інстанції, суд правомірно не прийняв їх до уваги.

Наведене є свідченням необґрунтованості доводу касаційної скарги відповідача щодо неправильного застосування судом апеляційної інстанції частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України.

6.8. Інші доводи скаржника стосуються з`ясуванню обставин, вже встановлених судами попередніх інстанцій, та переоцінки вже оцінених ними доказів у справі, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України.

7. Висновки Верховного Суду

7.1. Відповідно до статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

7.2. Частиною 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі статтею 300 цього Кодексу, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

7.3. За змістом пункту 1 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судове рішення суду апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

7.4. Відповідно до частини 1 статті 309 цього Кодексу суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

7.5. З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції колегія суддів вважає, що постанова апеляційного господарського суду у цій справі ухвалена із додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для її скасування відсутні.

7.6. Доводи, викладені у касаційній скарзі, про порушення і неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення, не отримали підтвердження, не спростовують обставин, на які послався апеляційний господарський суд, ґрунтуються на переоцінці доказів, зібраних у справі, що за змістом статті 300 Господарського процесуального кодексу України не належить до повноважень суду касаційної інстанції, у зв`язку з чим відсутні підстави для зміни чи скасування оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції у справі № 904/5340/18.

8. Розподіл судових витрат

8.1. Оскільки суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укргазвидобування" залишити без задоволення.

2. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 11.07.2019 у справі № 904/5340/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Багай

Судді Т. Б. Дроботова

В. А. Зуєв