ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.10.2019 м. Ужгород Справа № 907/451/19

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,

За участю секретаря судового засідання Мешко Р.В.

розглянувши позовну заяву приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія Укренерго в особі відокремленого підрозділу Західна електроенергетична система, м. Львів, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Регіональне відділення ФДМУ в Закарпатській області, м. Ужгород до приватного підприємства Антік Плюс, м. Ужгород про стягнення суми 226.273,83грн.

За участю представників:

Від позивача - Сивик А.П., довіреність від 28.12.2018 року

Від відповідача не з`явився

Від третьої особа позивача Семак В.П., довіреність №7 від 06.06.2019 року

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство Національна енергетична компанія Укренерго в особі відокремленого підрозділу Західна електроенергетична система, м. Львів звернулося з позовом до приватного підприємства Антік Плюс, м. Ужгород про стягнення суми 226.273,83грн., у тому числі 196.795,97грн. основного боргу по сплаті орендних платежів за договором оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності від 09.10.2017 №52-17/06-08, а також 8019,86грн. пені за несвоєчасний розрахунок, 18.525,65грн. штрафу та 2.932,35грн. три відсотки річних, посилаючись на порушення вимог ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України та ст.ст. 193, 216 Господарського кодексу України, ч.3 ст.18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 30.07.2019 відкрито загальне позовне провадження у розгляді справи №907/451/19, за клопотанням позивача залучено до участі у справі як третю особу без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Регіональне відділення ФДМУ в Закарпатській області, м. Ужгород та призначено підготовче засідання на 04.09.2019.

Ухвалою суду від 04.09.2019 року заяву про заміну сторони правонаступником задоволено та відкладено підготовче засідання на 24 вересня 2019 р.

24.09.2019 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, посилаючись на їх обґрунтованість наявними у справі матеріалами.

Вказує на те, що в порушення умов пунктів 3.6, 3.10 та 5.3 Договору №51-17/06-08 щодо періодичності, своєчасності проведення розрахунків з оперативної оренди майна і забезпечення їх завдатком, відповідач допустив заборгованість, яка станом на 30.06.2019р. складає 196 795,97 грн.

Відповідач не скористався наданим йому правом надати суду відзив на позов, на виклик суду жодного разу не з`явився. Про час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений своєчасно та належним чином (ухвали було надіслано на його офіційну юридичну адресу вказану у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: АДРЕСА_1 2), та як вбачається з рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, повернуті до суду 05.09.2019, та 15.10.2019 «за неможливістю вручення».

Пунктом 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011 року роз`яснено, що за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з пунктом 3 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 ГПК України, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Третя особа на стороні позивача 04.09.2019 подала до суду пояснення щодо позову, в якому зокрема зазначає, про те, що відповідач систематично порушує умови договору, в частині повної та своєчасної оплати, за договором оренди. Вказує на те, що обставинами що підтверджують, дані твердження є видача Господарським судом Закарпатської області судового наказу № 907/88/19 від 01.03.2019 за заявою третьої від 25.02.2019 № 10-1100594, та подання третьою особою позову до суду про розірвання Договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належать до державної власності № 52-17/06-08 від 09 жовтня 2017 (об`єкт оренди: частина теплового цеху площею 654,3 кв.м., що знаходиться за адресою: Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Електрозаводська, 4.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 07.08.2019 у справі № 907/200/19 позов Регіонального відділення задоволено, розірвано Договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належать до державної власності № 52-17/06-08 від 09 жовтня 2017.

Судом також враховано, що згідно з приписами п. 6.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем.

У судовому засіданні 21.10.2019 року, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані сторонами матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Закарпатській області в особі начальника відділення Андруся В.В. з однієї сторони та Приватним підприємством «Антік Плюс» в особі директора Посипанко А.Й. з другої сторони укладено Договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності від 09.10.2017 року №52-17/06-08.

Згідно пункту 1.1 вищевказаного Договору, Орендодавець (Регіональне відділення Фонду державного майна України по Закарпатській області) передає, а Орендар (Приватне підприємство «Антік Плюс») приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене нерухоме майно: частину теплового цеху площею 654,3 кв.м., що знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Електрозаводська, 4 та перебуває на балансі Відокремленого підрозділу «Західна електроенергетична система» Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі - Балансоутримувач).

Згідно п.10.1 Договору термін його дії 49 років, що діє з 09.10.2017 по 08.10.2066 включно.

Факт передачі нежитлових приміщень в оренду за Договором стверджується підписаним сторонами Актом прийому-передачі нежитлових приміщень в орендне користування від 09.10.2017року.

Відповідно до п.3.1 Договору №52-17/06-08, орендна плата складає без ПДВ за базовий місяць розрахунку (серпень 2017 року) - 23 078,91 грн. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції.

Згідно пункту 3.6 Договору, орендна плата перераховується до державного бюджету та Балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Відповідно до пункту 3.7 Договору №52-17/06-08, орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та Балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати, а при простроченні платежів із заборгованістю не менше ніж три місяці - Орендар додатково сплачує штраф у розмірі 10% від суми заборгованості (пункт 3.8 Договору).

Відповідно до п.3.10 Договору №52-17/06-08, зобов`язання Орендаря за сплатою орендної плати забезпечуються у вигляді завдатку в розмірі місячної орендної плати, який вноситься в рахунок плати за останній місяць оренди.

В порушення умов пунктів 3.6, 3.10 та 5.3 Договору №51-17/06-08 щодо періодичності, своєчасності проведення розрахунків з оперативної оренди майна і забезпечення їх завдатком, відповідач допустив заборгованість, яка станом на 30.06.2019р. складає 185 256,52 грн. за орендними платежами та завдаток оренди в сумі 11 539,45 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивач листами від 27.04.2018 №04/17368, від 31.08.2018 №04/35304 та від 26.12.2018 №04/50499 звертався до відповідача з проханням сплатити заборгованість з орендної плати.

Однак дані вимоги Позивача залишена Відповідачем без відповіді та задоволення.

У зв`язку з простроченням сплати вказаної заборгованості позивачем також нараховано пеню у сумі 8 019,86 грн., штраф за порушення строку виконання зобов`язань відповідно до пункту 3.8. Договору у сумі 18 525,65 грн., та 3% річних у розмірі 2 932,35 грн.

Таким чином, загальна сума позовних вимог заявлених позивачем складає 226 273,83 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дослідивши зміст договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором оренди майна.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до норм частини 1 та 2 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина 6 статті 283 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно пункту 1.1 вищевказаного Договору, Орендодавець (Регіональне відділення Фонду державного майна України по Закарпатській області) передає, а Орендар (Приватне підприємство «Антік Плюс») приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене нерухоме майно: частину теплового цеху площею 654,3 кв.м., що знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Електрозаводська, 4 та перебуває на балансі Відокремленого підрозділу «Західна електроенергетична система» Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі - Балансоутримувач).

Відповідно до п.3.1 Договору №52-17/06-08, орендна плата складає без ПДВ за базовий місяць розрахунку (серпень 2017 року) - 23 078,91 грн. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції.

Згідно пункту 3.6 Договору, орендна плата перераховується до державного бюджету та Балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України, враховуючи приписи п. 3.6. Договору, строк виконання грошового зобов`язання відповідача по сплаті орендних платежів за договором на момент розгляду справи настав.

З урахуванням умов Договору та поданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач мав сплатити позивачу орендну плату в розмірі 185 256,52 грн. та додатково завдаток оренди в сумі 11 539,45 грн. у відповідності до п.3.10 Договору.

Доказів сплати відповідачем вказаної заборгованості матеріали справи не містять.

Частиною 3 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що одним із основних обов`язків орендаря є внесення орендної плати своєчасно і в повному обсязі.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов`язання по сплаті орендної оплати, та авансового платежу у розмірі 196 795,97 грн., відповідачем у ході розгляду справи не спростовано, а тому позовна вимога в цій частині підлягає задоволенню повністю.

З посиланням на приписи ст. 625 Цивільного кодексу України та з огляду на прострочення відповідачем строку оплати, позивачем, в силу положень п.п. 3.7. та 3.8. Договору заявлено також позовні вимоги про стягнення пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від неоплаченої суми, що склала 8019.86 грн., штраф в розмірі 10 відсотків від суми заборгованості в сумі 18 525,65 грн. та три відсотки річних від простроченої суми, що складає 2 932,35 грн.

Приписами ст. 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з частинами 1, 3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Згідно ст. З вищезазначеного Закону України, розмір пені, передбачений статтею 1, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У відповідності до п. 3.7. Договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та Балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НЬУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення включаючи день оплати.

За умовами п. 3.8. У разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, Орендар також сплачує штраф у розмірі 10 % від суми заборгованості.

З огляду на те, що факт порушення відповідачем своїх зобов`язань зі своєчасної оплати орендних платежів позивачу є доведеним, тобто мало місце порушення відповідачем строків оплати, встановлених в договорі, врахувавши те, що в договорі передбачено право позивача на нарахування штрафних санкцій (пені, штрафу), як захід відповідальності за порушення строків виконання зобов`язання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача пені та штрафу заявлені позивачем обґрунтовані та правомірні.

З огляду на наведене вище, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від неоплаченої суми за кожен день прострочення оплати, що склала 8019.86 грн. та штрафу в розмірі 10 відсотків від суми прострочення, що складає 18525,65 грн. у відповідно до пунктів 3.7 та 3.8 Договору підлягають задоволенню у повному обсязі.

Позивачем також заявлено вимоги про стягнення з відповідача трьох відсотків річних від простроченої суми, що складає 2932,35 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, здійснивши перевірку розрахунку трьох відсотків річних, на підставі вимог ст. 625 ЦК України вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають повному задоволенню.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія Укренерго в особі відокремленого підрозділу Західна електроенергетична система,м. Львів, до приватного підприємства Антік Плюс, м. Ужгород про стягнення суми 226 273,83 грн. підлягають задоволенню повністю.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 195, 216, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Приватного підприємства «Антік Плюс» (88000, вул.Собранецька 142 кв. 2, м.Ужгород ) на користь приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» в особі відокремленого підрозділу «Західна електроенергетична система», (79011, вул. Свєнціцького, будинок 2 місто Львів ) суму 226 273 (Двісті двадцять шість тисяч двісті сімдесят три гривні) 83 коп. в т. ч. 196 795 (Сто дев`яносто шість тисяч сімсот дев`яносто п`ять гривень) 97 коп. заборгованості, а також суми 8019 (Вісім тисяч дев`ятнадцять гривень) 86 коп. пені, 18 525 (Вісімнадцять тисяч п`ятсот двадцять п`ять гривень) 65 коп. штрафу та 2931 (Дві тисячі дев`ятсот тридцять дві гривні) 35 коп. три відсотки річних.

3.Стягнути з Приватного підприємства «Антік Плюс» (88000, вул.Собранецька 142 кв. 2, м.Ужгород ) на користь приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» в особі відокремленого підрозділу «Західна електроенергетична система», (79011, вул. Свєнціцького, будинок 2 місто Львів )суму 3394 грн. (Три тисячі триста дев`яносто чотири гривні) 11 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 13.11.2019.

Суддя О.Ф. Ремецькі