УХВАЛА

15 листопада 2019 року

м. Київ

Справа № 910/6257/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кондратова І.Д. - головуючий, судді - Стратієнко Л.В., Ткач І.В.,

розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Телесистеми України"

на рішення Господарського міста Києва

(суддя Марченко О.В.)

від 22.07.2019

та постанову Північного апеляційного господарського суду

(головуючий - Верховець А.А., судді - Доманська М.Л., Сотніков С.В.)

від 08.10.2019

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртелемережа Дистриб`юшн"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Телесистеми України"

про стягнення 50 445,01 грн,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.07.2019 у справі № 910/6257/19, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 08.10.2019, позов ТОВ "Укртелемережа Дистриб`юшн" до ТОВ "Телесистеми України" про стягнення 50 445,01 грн задоволено частково.

Суд стягнув з ТОВ "Телесистеми України" на користь ТОВ "Укртелемережа Дистриб`юшн" 11 101,60 грн основного боргу, 1 779,49 грн пені, 151,45 грн 3% річних, 558,78 грн інфляційних втрат і судовий збір. У задоволенні вимог щодо стягнення з відповідача 36 853,69 грн неустойки суд відмовив.

Задовольняючи позов частково, місцевий господарський суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач довів та документально підтвердив факт наявності заборгованості відповідача.

Відмову в задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача 36 853,69 грн неустойки суд мотивував тим, що передбачена договором між сторонами у справі неустойка за своєю правовою природою є пенею, тоді як подвійне застосування відповідальності одного виду за одне й те ж порушення договірного зобов`язання є недопустимим згідно з частиною 1 статті 61 Конституції України та частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України.

04.11.2019 ТОВ "Телесистеми України" звернулося з касаційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.10.2019 у справі № 910/6257/19 до суду касаційної інстанції.

Скаржник зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно оцінили докази у справі та дійшли неправильних висновків по суті фактичних обставин справи, внаслідок чого неправильно застосували норми матеріального та процесуального права.

Ретельно вивчивши матеріали касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України справа, що є розглядається, є малозначною, оскільки ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 9 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу, одним з основних засад (принципів) господарського судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження у визначених законом випадках.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зважаючи на те, що зміст касаційної скарги зводиться до питання юридичної оцінки обставин справи, що є насамперед завданням судів першої та апеляційної інстанцій та не належить до повноважень суду касаційної інстанції, а також відсутність підстав, що підпадають під дію підпунктів а) - г) пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, суд касаційної інстанції дійшов висновку щодо відмови у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ "Телесистеми України" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.10.2019 у справі № 910/6257/19 згідно з пунктом 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись частиною 5 статті 12, статтею 234, пунктом 2 частини 3 статті 287, пунктом 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 910/6257/19 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Телесистеми України" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.10.2019.

2. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Телесистеми України" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.10.2019 у справі № 910/6257/19 разом з доданими до неї матеріалами направити скаржнику.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий І. Кондратова

Судді Л. Стратієнко

І. Ткач