ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"07" листопада 2019 р. Cправа № 902/702/19

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Тварковського А.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Німенко О.І.,

представників:

позивача - Голівського В.В.,

відповідача - Федоринського С.П.,

присутнього - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом: Фізичної особи-підприємця Гриня Андрія Володимировича ( АДРЕСА_1 )

до: Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (вул. Винниченка, 29, м. Вінниця, 21009)

про стягнення 141 274,16 грн,

В С Т А Н О В И В :

27.08.2019 до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Гриня Андрія Володимировича до Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про стягнення 141 274,16 грн.

Ухвалою суду від 29.08.2019 за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 902/702/19 в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 20.09.2019.

У судове засідання 20.09.2019 з`явилися усі учасники справи.

За результатами проведеного судового засідання 20.09.2019 судом встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив, підготовче засідання відкладено до 17.10.2019, про що постановлено відповідні ухвали у протокольній формі.

15.10.2019 через канцелярію суду надійшло пояснення відповідача по суті спору №26520/15.3-25/4 від 11.10.2019.

У судове засідання 17.10.2019 з`явилися усі учасники судового процесу.

На підставі обопільно підписаної представниками сторін заяви б/н від 17.10.2019 суд у протокольній формі ухвалив закрити підготовче провадження у справі та розпочав розгляд справи по суті в цей же день.

За результатами проведеного судового засідання 17.10.2019 судом оголошено перерву в межах розгляду справи по суті до 07.11.2019.

Після перерви у судове засідання 07.11.2019 з`явилися усі учасники судового процесу.

Представник позивача підтримав позов у повному обсязі з підстав та обставин, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача підтримав подане до суду пояснення №26520/15.3-25/4 від 11.10.2019, у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі.

В якості підстав заявлених позовних вимог позивач зазначає, що на депозитному рахунку Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції без законних підстав утримуються кошти, які належать позивачу (стягнуті з боржника) та внесені Фізичною особою-підприємцем Гринем Андрієм Володимировичем кошти у вигляді авансового внеску в межах виконавчого провадження № 55005369 з примусового виконання наказу, виданого 04.07.2017 Господарським судом Вінницької області на підставі рішення суду від 20.06.2017 у справі №902/471/17.

З огляду на вищезазначене, позивачем заявлено до стягнення 132277, 51 грн - основного боргу (кошти, що знаходяться на депозитному рахунку, а також авансовий платіж). Окрім того, позивач просить стягнути кошти у наслідок прострочення виконання відповідачем грошових зобов`язань щодо вчасного не повернення вказаних вище сум відповідно до вимог ст.625 ЦК України, з яких: 6746, 13 грн - інфляційних втрат, 2250,52 грн - 3% річних за користування грошовими коштами.

Суть пояснень відповідача зводиться до того, що Вінницьким районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції вчинено ряд виконавчих дій у виконавчому провадженні № 55005369, відкритого на підставі заяви Фізичної особи-підприємця Гриня Андрія Володимировича від 26.10.2017, щодо примусового виконання рішення Господарського суду Вінницької області від 20.06.2017 у справі №902/471/17 відповідно до наказу суду від 04.07.2017. Зокрема, як стверджує відповідач, у межах вказаного виконавчого провадження 08.11.2017 на рахунок відділу ДВС надійшли кошти в сумі 143 285,57 грн як часткове погашення боргу, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження. Вже після находження вказаних коштів, відповідачу стало відомо про факт смерті боржника ОСОБА_4 .

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 25.01.2018 у справі № 902/471/17 на підставі відповідної зави відділу ДВС відстрочено виконання рішення суду у вказаній справі до відкриття спадщини та прийняття спадщини спадкоємцями ОСОБА_4 , але не більше 1 року з дня винесення ухвали.

25.01.2019 закінчився термін відстрочки виконання рішення у справі №902/471/17, а тому державним виконавцем 05.02.2019 винесено постанову про поновлення виконавчих дій.

05.02.2019 Вінницький районний відділ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області звернувся із запитом № 1915/15.3-25/04 до Вінницької районної державної нотаріальної контори щодо інформації відносно відкриття та прийняття спадщини спадкоємцями ОСОБА_4 .

13.02.2019 отримано відповідь від 07.02.2019 за № 247/01-16, згідно якої після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 заведена спадкова справа № 473/2017. В матеріалах спадкової справи знаходяться заяви від дочки померлого ОСОБА_5 про прийняття спадщини та від сина померлого ОСОБА_6 заява про відмову від спадщини. Відомості про інших спадкоємців в конторі немає. Станом на 05.03.2019 спадкоємцем ОСОБА_5 спадщину належним чином не оформлено.

03.05.2019 державний виконавець звернувся до Господарського суду Вінницької області із заявою про роз`яснення виконання даного рішення.

Відповідно до ухвали Господарського суду Вінницької області від 08.05.2019 у справі № 902/471/17 відмовлено у відкритті провадження за заявою старшого державного виконавця Вінницького районного відділу ДВС Бараболі Н.А. "Про роз`яснення виконання рішення".

Крім того, у своїх поясненнях відповідач зазначив, що державним виконавцем зроблено запит до ВАТ КБ "Приват Банк" щодо стану рахунку померлого боржника ОСОБА_4 для подальшого прийняття законного рішення на підставі п.3 ч.1 cт. 39 та ч.2 cт. 40 ЗУ "Про виконавче провадження" щодо закінчення виконавчого провадження та інших завершальних виконавчих дій.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом, встановлено наступне.

На примусовому виконанні у Вінницькому районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області перебуває виконавче провадження № 55005369 з примусового виконання наказу по виконанню рішення господарського суду по справі № 902/471/17 від 04.07.2017, виданого Господарським судом Вінницької області про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь Фізичної особи-підприємця Гринь Андрія Володимировича 157000,00 грн - поворотної фінансової допомоги; 11 170,00 грн - витрат на послуги адвоката та 2355,00 грн зі сплати судового збору.

Зокрема, стягувач - Фізична особа-підприємець Гринь Андрій Володимирович 25.10.2017 подав до Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області заяву з вимогою про відкриття виконавчого провадження та платіжним дорученням про сплату авансового внеску в розмірі 2% від суми стягнення, що становить 3410,50 грн.

Окрім того, у адресованій Вінницькому районному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області заяві від 26.10.2017 стягувачем викладено вимогу про накладення арешту на розрахунковий рахунок боржника - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 № НОМЕР_1 в ПАТ КБ "ПриватБанк", МФО 302689, .

На підставі поданих стягувачем заяв та відповідно до ст. 26, 56 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 26.10.2017 та постанову про арешт коштів боржника від 26.10.2017. Виставлено платіжні вимоги та надіслано до ПАТ КБ "ПриватБанк" для виконання.

27.10.2017 до Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області надійшла заява за підписом ОСОБА_6 , згідно якої він є сином боржника Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 та повідомив, що останній помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що надано копію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 .

03.11.2017 державним виконавцем надіслано до Вінницького районного відділу ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області запит про підтвердження факту смерті боржника ОСОБА_4 .

Згідно відповіді Вінницького районного відділу ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області від 11.11.2017 за №4136-16.4-36 наявний актовий запис №30 від 17.08.2017 про смерть ОСОБА_4 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Сторони підтверджують, що 08.11.2017 на депозитний рахунок Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області надійшли кошти в сумі 143 285,57грн., як часткове погашення боргу, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, які списано з рахунку боржника в ПАТ КБ "Приватбанк" згідно платіжної вимоги №55005369 від 26.10.2017. Про дану обставину свідчать копії матеріалів виконавчого провадження, що містяться у справі.

Даний факт також встановлено Північно-західним апеляційним господарським судом у постанові від 20.11.2018 у справі №902/471/17, відтак, в силу приписів ч.1, 4 ст.75 ГПК України він не потребує доведення.

Державним виконавцем 18.12.2017 до Вінницької районної державної нотаріальної контори надіслано запит про надання інформації чи заводилась спадкова справа щодо майна померлого.

На даний запит Вінницькою районною державною нотаріальною конторою надано відповідь за №2896/01-16 від 20.12.2017, в якій повідомлено, що спадкоємці померлого ОСОБА_4 до нотаріальної контори не звертались, а лише заведена спадкова справа № 473/2017 на підставі претензій до спадкоємців боржника ОСОБА_4 , які надійшли до нотаріальної контори від ФОП Гриня Андрія Володимировича та приватного підприємства "Лагода 77".

Вінницький районний відділ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області 10.01.2018 звернувся до Господарського суду Вінницької області із заявою про відстрочку виконання рішення у справі №902/471/17 від 20.06.2017 до відкриття спадщини та прийняття спадщини можливими спадкоємцями.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 25.01.2018 відстрочено виконання рішення у справі №902/471/17 від 20.06.2017 до відкриття спадщини та прийняття спадщини спадкоємцями ОСОБА_4 , але не більше одного року з дня постановлення ухвали (тобто до 25.01.2019).

19.02.2018 Вінницький районний відділ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області повторно звернувся із запитом № 3482/15.3-25/04 до Вінницької районної державної нотаріальної контори щодо наявності спадкоємців померлого ОСОБА_4 .

Відповідно до відповіді Вінницької районної державної нотаріальної контори від 20.02.2018 року за №300101-16 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 заведена спадкова справа №473/2017 на підставі претензій до спадкоємців боржника, які надійшли до нотаріальної контори від ФОП Гриня Андрія Володимировича та ПП "Ладога 77", в матеріалах спадкової справи №473/2017 знаходяться заяви від дочки померлого - ОСОБА_5 про прийняття спадщини та від сина померлого - ОСОБА_6 про відмову від спадщини. Відомості про інших спадкоємців відсутні.

Головний державний виконавець Вінницького РВ ДВС Головного ТУЮ у Вінницькій області Федоринський С.П. звернувся до Господарського суду Вінницької області із заявою №5473/15.3-25/04 від 14.03.2018 про заміну сторони виконавчого провадження №55005369 - боржника Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 щодо виконання наказу про виконання рішення Господарського суду Вінницької області від 20.06.2017 у справі №902/471/17, його правонаступником, спадкоємцем - ОСОБА_5 .

Дана заява мотивована тим, що згідно відповіді Вінницької районної державної нотаріальної контори від 20.02.2018 року за №300101-16 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 заведена спадкова справа №473/2017 на підставі претензій до спадкоємців боржника, які надійшли до нотаріальної контори від ФОП Гриня Андрія Володимировича та ПП "Ладога 77", в матеріалах спадкової справи №473/2017 знаходиться заява від дочки померлого ОСОБА_5 про прийняття спадщини, а тому, остання є єдиною спадкоємицею та правонаступником ОСОБА_4

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 30.03.2018 у справі №902/471/17, яка залишена без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 05.06.2018 в задоволенні заяви №5473/15.3-25/04 від 14.03.2018 Головного державного виконавця Вінницького РВ ДВС Головного ТУЮ у Вінницькій області про заміну сторони виконавчого провадження у справі №902/471/17 - відмовлено.

Суд зазначає, що процесуальні документи у справі №902/471/17 оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень та знаходяться у вільному доступі.

Відповідно до ухвали Господарського суду Вінницької області у справі №902/471/17 від 25.01.2018 та на підставі п.6 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" 20.04.2018 року державним виконавцем Вінницького районного відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області прийнято постанову №55005369 про зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання.

Не погоджуючись з діями органу виконання, стягувач звернувся 31.07.2018 до Господарського суду Вінницької області зі скаргою на дії та бездіяльність головного державного виконавця та начальника Вінницького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області у виконавчому провадженні №55005369. Зокрема, скаржник просив визнати оскаржувану бездіяльність у виконавчому провадженні №55005369 головного державного виконавця Вінницького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Федоринського Сергія Пилиповича та начальника Вінницького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Голубєва Сергія Валентиновича неправомірною. Зобов`язати останніх вжити заходів щодо поновлення виконавчих дій у виконавчому провадженні №55005369 з примусового виконання наказу, а також щодо розподілу та перерахування на користь стягувача відповідних коштів, стягнутих з боржника.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 14.08.2018 у справі №902/471/17 вказану скаргу ФОП Гриня Андрія Володимировича задоволено.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою Господарського суду Вінницької області від 14.08.2018, головний державний виконавець Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою від 06.09.2018 за № 19750/15.3-25/04 про скасування зазначеної ухвали.

Так, постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.11.2018 у справі №902/471/17 апеляційну скаргу Головного державного виконавця Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 14.08.2018 у справі №902/471/17 -задоволено, а ухвалу суду першої інстанції - скасовано. Прийнято нове рішення, яким в скарзі Фізичної особи-підприємця Гринь Андрія Володимировича на дії (бездіяльність) державного виконавця та начальника відділу державної виконавчої служби у виконавчому провадженні № 55005369 у справі № 902/471/17 відмовлено.

25.01.2019, тобто після закінчення строку відстрочення виконання рішення суду у справі №902/471/17 від 20.06.2017, встановленого ухвалою Господарського суду Вінницької області від 25.01.2018 у вказаній справі, ФОП Гринь Андрій Володимирович звернувся до начальника Вінницького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Голубєва С.В. з клопотанням б/н від 14.02.2019 щодо відновлення виконавчих дій та перерахованих стягнутих у боржника коштів в межах виконавчого провадження № 55005369.

Постановою Головного державного виконавця Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 05.02.2019 поновлено вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 55005369, у зв`язку із закінченням терміну відстрочки виконання рішення у справі №902/471/17, про що повідомлено стягувача. При цьому Вінницький районний відділ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області звернувся із запитом № 1915/15.3-25/04 від 05.02.2019 до Вінницької районної державної нотаріальної контори про надання інформації про відкриття спадщини та прийняття спадщини спадкоємцями ОСОБА_4 .

13.02.2019 відділом ДВС отримано відповідь від 07.02.2019 за № 247/01-16, згідно якої після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 заведена спадкова справа № 473/2017. В матеріалах спадкової справи знаходяться заяви від дочки померлого - ОСОБА_5 про прийняття спадщини та від сина померлого - ОСОБА_6 заява про відмову від спадщини. Відомості про інших спадкоємців в конторі немає.

03.05.2019 державний виконавець звернувся до Господарського суду Вінницької області із заявою про роз`яснення виконання рішення у справі №902/471/17.

Відповідно до ухвали Господарського суду Вінницької області від 08.05.2019 у справі № 902/471/17 відмовлено у відкритті провадження за вказаною заявою про роз`яснення виконання рішення.

Таким чином, перерахування стягнутих з боржника коштів на користь стягувача у справі №902/471/17 на момент розгляду справи судом не відбулося. Даний факт сторонами не спростовується.

Позивач вважає утримання стягнутих відповідачем коштів з боржника безпідставним, внаслідок чого останній звернувся із позовом до суду за захистом свого порушеного права.

З урахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Конституційним Судом України у п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012 зазначено, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (див. рішення Європейського суду з прав людини від 07.06.2005 у справі "Фуклев проти України", заява №71186/01, п. 84).

Примусове виконання рішень судів та інших органів регулюються Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із частиною 1 статті 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Як встановлено судом, позивач не погоджуючись з діями органу ДВС 31.07.2018 звернувся до Господарського суду Вінницької області зі скаргою на дії та бездіяльність головного державного виконавця та начальника Вінницького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області у виконавчому провадженні №55005369. Таким чином, скаржник просив зобов`язати останніх вжити заходів щодо поновлення виконавчих дій у виконавчому провадженні №55005369 з примусового виконання наказу, а також щодо розподілу та перерахування на користь стягувача відповідних коштів, стягнутих з боржника.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 14.08.2018 у справі №902/471/17 вказану скаргу ФОП Гриня Андрія Володимировича задоволено.

Проте, постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.11.2018 у справі №902/471/17 вказану ухвалу суду від 14.08.2018 скасовано.

Оскільки перерахування коштів на рахунок стягувача не відбулося, останній звернувся із позовом до суду, вважаючи, що стягнуті з боржника кошти в межах виконавчого провадження №55005369 утримуються Вінницьким районним відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області безпідставно.

Вирішуючи господарський спір, суд враховує приписи ч. 1. ст. 16 ЦК України, згідно із якими кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В силу приписів Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.3 ст.1223 та ч.2 ст.1220 Цивільного кодексу України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини, а часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Главою 89 Цивільного кодексу України визначено порядок оформлення права на спадщину.

За змістом ч.1 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно із ч.1 ст.1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. При цьому в силу ч.ч.1, 6 ст.1273 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

Відтак прийняття спадщини - це дія спадкоємця, яка засвідчує про його згоду вступити в спадкові права.

Як слідує з матеріалів справи, на запит відділу ДВС №1915/15.3-25/04 від 05.02.2019 надійшла відповідь від 07.02.2019 за № 247/01-16 Вінницької районної державної нотаріальної контори про надання інформації про відкриття спадщини та прийняття спадщини, згідно якої після смерті 16.08.2017 ОСОБА_4 заведена спадкова справа № 473/2017. В матеріалах спадкової справи знаходяться заяви від дочки померлого - ОСОБА_5 про прийняття спадщини та від сина померлого - ОСОБА_6 заява про відмову від спадщини. Відомості про інших спадкоємців в конторі немає.

Як вже зазначалося судом, головний державний виконавець Вінницького РВ ДВС Головного ТУЮ у Вінницькій області Федоринський С.П. звернувся до Господарського суду Вінницької області із заявою №5473/15.3-25/04 від 14.03.2018 про заміну сторони виконавчого провадження №55005369 - боржника Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на виконання рішення Господарського суду Вінницької області від 20.06.2017 у справі №902/471/17, його правонаступником, спадкоємцем - ОСОБА_5 . Однак, ухвалою Господарського суду Вінницької області від 30.03.2018 у справі №902/471/17, яка залишена без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 05.06.2018, у задоволенні такої заяви відмовлено.

Аналізуючи обставини справи, суд акцентує увагу на такому.

Позивач звернувся до виконавчої служби за виконанням рішення суду ще у наприкінці 2017 року. Значна частина коштів на виконання рішення суду надійшла на депозитний рахунок виконавчої служби у листопаді 2017 року, тобто фактично вони були стягнуті із боржника. При цьому на момент розгляду справи (листопад 2019 року) дані кошти органом виконавчої служби не розприділені відповідно до вимог чинного законодавства, відтак не було перераховано на користь позивача.

Слід відмітити, що позивач неодноразово звертався до державного виконавця з метою отримання даних коштів, ним також вжилися заходи щодо оскарження дій державного виконавця. Проте такі заходи не призвели до позитивного для нього результату.

Крім того, і державним виконавцем вчинялося низка заходів щодо зупинення, виконавчого провадження, щодо заміни сторони (боржника) у виконавчому провадженні, щодо роз`яснення виконання рішення суду.

Разом із тим вказані дії також не призвели до фактичного виконання рішення суду.

Як вказують обставини справи перешкоджанням подальшому проведенню виконавчим органом відповідних виконавчих дій слугувала обставина не оформлення спадкоємицею боржника ОСОБА_5 спадщини.

Матеріалами справи підтверджено, що державний виконавець звертався до Господарського суду Вінницької області з проханням замінити боржника у виконавчому провадження, оскільки ОСОБА_5 вчасно подала заяву на вступ у спадщину. Проте відповідним процесуальним актом, залишеним в силі судом апеляційної інстанції, у задоволенні такої заяви було відмовлено.

Окрім того, на відсутність підстав для заміни боржника у виконавчому провадженні і на необхідність перебування виконавчого провадження у стадії зупинення наголосив Північно-західний апеляційний господарський суд у своїй постанові від 20.11.2018 року, переглядаючи ухвалу Господарського суду Вінницької області від 14.08.2018 року у справі №902/471/17, якою задоволено скаргу на дії державного виконавця Вінницького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області.

Разом із тим суд зазначає, що наведені аргументи як суду першої інстанції в ухвалі від 30.03.2018 про відмову у задоволенні заяви про заміну боржника, так і у постанові суду апеляційної інстанції 14.08.2018 у справі №902/471/17 суперечать правовим висновкам Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, що наведені у постанові від 16.01.2019 у справі №920/566/16. Так, Верховний Суд вказав, що фізичні особи не обмежені у праві бути правонаступниками фізичної особи-підприємця у спірних правовідносинах на стадії виконання судового рішення, і що відсутні перешкоди для заміни боржника на правонаступника, який вступив у спадщину, але не оформив відповідне свідоцтво.

Досліджуючи матеріали справи, суд враховує, що померлий ОСОБА_4 у спірних правовідносинах діяв як суб`єкт господарювання (ФОП), відтак даний факт не впливає на порядок переходу його прав до спадкоємців, оскільки відповідно до частини першої статті 24 Цивільного кодексу України людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

Фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур за жодних умов не втрачає і не змінює свого статусу фізичної особи, якого вона набула з моменту народження, а лише набуває до нього нової ознаки - підприємця. При цьому правовий статус "фізична особа - підприємець" сам по собі не впливає на будь-які правомочності фізичної особи, зумовлені її цивільною право- і дієздатністю, та не обмежує їх.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.06.2018 у справі №910/16713/15.

Прийняття спадщини є безумовним і беззаперечним переходом всіх прав і обов`язків від померлої особи до спадкоємців.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Кошти, присуджені суми, належні до виплати заявникам на підставі остаточного і обов`язкового до виконання арбітражного рішення є майном ("Грецькі нафтопереробні заводи "Стран" та Стратіс Андреатіс проти Греції" (Stran Greek Refineries and Stratis Andreadis v.Greece), заява № 13427/87, рішення від 21.11.1994).

Рішенням Господарського суду Вінницької області 20.06.2017 у справі №902/471/17 було присуджено на користь позивача стягнення з відповідача відповідних грошових сум, які є майном, а тому ці кошти входять до складу спадщини.

Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 є єдиною спадкоємицею ОСОБА_4 , доказів існування інших спадкоємців матеріали справи не містять.

Згідно зі ст. 1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Враховуючи викладене, відсутність у ОСОБА_5 свідоцтва про право на спадщину не обмежує її права бути правонаступником ФОП ОСОБА_4 на стадії виконання судового рішення у справі №902/471/17. А відтак і боржником у виконавчому провадженні.

У наведеному вище судовому акті від 16.01.2019 у справі №920/566/16 Касаційний господарський суд у складі Верховного суду зазначив, що з метою дотримання принципу обов`язковості судового рішення та враховуючи, що до заявників перейшло право на спадщину з моменту її відкриття, а матеріали справи не містять доказів наявності інших спадкоємців/правонаступників у підприємця, заява спадкоємців про заміну сторони на правонаступників у зв`язку із смертю підприємця підлягає задоволенню. При цьому законодавство не обмежує право спадкоємців на оформлення свідоцтва певними строками. Спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право звернутися із заявою про одержання свідоцтва у будь-який час після прийняття спадщини. Оформлення свідоцтва є правом, а не обов`язком спадкоємців. Факт не оформлення спадкових прав не тягне за собою втрату права на спадкове майно, якщо воно було прийнято у встановлений законом строк і встановленим законом способом, а лише обмежує право на розпорядження спадщиною.

Таким чином, на стадії виконання рішення суду після смерті боржника та вступу у спадщину дочки померлого ОСОБА_5 відповідно до вимог чинного законодавства та наведеної правової позиції Верховного Суду були усі правові підстави для заміни боржника і подальшого продовження виконавчого провадження.

Натомість, фактично склалася ситуація, відповідно до якої боржника з певних підстав замінено не було. При цьому положення ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, і станом на день розгляду справи) не дають підстав для знаходження виконавчого провадження у стадії зупинення з підстав процедури оформлення спадщини. Водночас, виходячи із положень п.3 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» у державного виконавця наявні усі підстави для закінчення виконавчого провадження у зв`язку зі смертю боржника.

Системний аналіз обставин справи, вказує на те, що позивач в інший спосіб, ніж подати вказаний позов, не міг захистити своє право, оскільки інститут судового контролю (оскарження дій ДВС) на дав позитивного результату, а дії щодо заміни боржника у виконавчому провадженні також не були реалізованими, не зважаючи на такі намагання з боку органу ДВС. Що у свою чергу стало наслідком тривалого невиконання рішення суду.

Таким чином, зважаючи, що строк відстрочення виконання рішення суду у справі №902/471/17 сплинув 25.01.2019, постановою Головного державного виконавця Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 05.02.2019 поновлено вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 55005369, на думку суду, відсутні перешкоди для зарахування стягнутих з боржника коштів на рахунок стягувача, оскільки у заміні боржника судом відповідачу було відмовлено, підстав для зупинення виконавчого провадження наразі немає, натомість наявні підстави для його закінчення, проте кошти стягнуті із боржника фактично наявні у виконавчого органу, але не перераховані стягувачу. Тобто, в даному випадку, рішення суду в інший спосіб виконати не є можливим. При цьому за усталеної практикою Європейського суду з прав людини рішення суду має обов`язково виконуватися.

В силу приписів ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця. За письмовою заявою стягувача - фізичної особи стягнуті грошові суми перераховуються виконавцем на зазначений стягувачем рахунок у банку або іншій фінансовій установі чи надсилаються на адресу стягувача поштовим переказом, що здійснюється за його рахунок, крім переказу аліментних сум. Стягувачу - юридичній особі стягнуті грошові суми перераховуються виконавцем у встановленому порядку на визначені стягувачем рахунки. Грошові суми, стягнуті до Державного бюджету України або місцевих бюджетів, перераховуються в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики. Не допускається виплата стягувачу стягнутих сум готівкою або виплата стягнутих сум іншим особам, які не є стягувачами (крім виплати грошових сум заставодержателю, який не є стягувачем, згідно із статтею 51 цього Закону). Забороняється використовувати стягнуті з боржників грошові суми, що підлягають виплаті стягувачам, на цілі, не передбачені цією статтею, а також звертати на них стягнення для виплати іншим особам, які не є стягувачами за виконавчими документами, під час примусового виконання яких такі суми стягнуто (крім випадків, коли стягувач є одночасно боржником в іншому виконавчому провадженні). Стягнуті з боржника кошти, що залишилися після задоволення всіх вимог за виконавчими документами, перераховуються боржнику (крім випадків повернення коштів іншим особам).

У разі якщо стягнуті з боржника грошові суми не витребувані стягувачем протягом одного року з дня їх зарахування на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця, такі суми зараховуються до Державного бюджету України в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики, за умови повідомлення виконавцем стягувача про наявність стягнутих на його користь грошових сум.

Отже, з урахуванням зазначених приписів Закону та встановлених обставин суд не вбачає правових підстав для утримання коштів на депозитному рахунку відділу ДВС після поновлення виконавчих дій в межах виконавчого провадження № 55005369.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Тобто, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зокрема, зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України). Тобто, зобов`язання з безпідставного набуття та збереження майна можуть бути наслідком таких юридичних фактів: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали. При цьому за змістом статті 1212 ЦК України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень статті 1212 ЦК України.

Аналогічної правової позиції дотримується Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду, зокрема, у постановах від 25.04.2019 у справі №904/2342/18 та від 12.02.2019 у справі № 910/20926/16.

Враховуючи, що перерахування коштів боржника на депозитний рахунок Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області в рамках виконавчого провадження №55005369 з примусового виконання рішення Господарського суду Вінницької області від 20.06.2017 на підставі наказу від 04.07.2017 у справі №902/471/17 відбулося за відсутності договірних зобов`язань між боржником та відділом ДВС, до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи статті 1212 ЦК України. При цьому позивач вважає безпідставним утримання на депозитному рахунку відділу ДВС 128 867,01 грн, тобто за виключенням витрат виконавчого провадження та 10 % виконавчого збору (143285,57-100-14318,56), що узгоджується з приписами ст. 27, 42 Закону України "Про виконавче провадження".

Частиною 2 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. Вказана стаття додатково визначає категорію рішень за якими стягувачі звільняються від сплати авансового внеску та коло осіб - стягувачів, які також звільнені від сплати авансового внеску.

Згідно з ч. 3 статті 43 Закону після закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу авансовий внесок повертається стягувачу, якщо інше не передбачено цим Законом.

Порядок фінансування виконавчого провадження та розподілу стягнутих з боржника грошових сум регламентується Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року за № 2832/5, далі - Інструкція).

Так, відповідно до п. З Розділу VI "Фінансування виконавчого провадження" Інструкції авансові внески стягувачів використовуються виконавцем для здійснення витрат виконавчого провадження в порядку, визначеному пунктом 17 розділу VII цієї Інструкції. У разі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа невикористаний авансовий внесок повертається стягувану не пізніше трьох робочих днів з дня винесення відповідної постанови. Якщо витрати виконавчого провадження були здійснені за рахунок авансового внеску стягувача, ці кошти перераховуються стягувачу як повернення авансового внеску за рахунок стягнутих з боржника витрат виконавчого провадження. Про використання авансового внеску виконавець готує звіт, в якому наводить перелік витрат виконавчого провадження, які було здійснено за рахунок авансового внеску, із зазначенням сум коштів, сплачених на фінансування кожної з витрат. Звіт про використання авансового внеску підписується виконавцем та залишається в матеріалах виконавчого провадження.

Статтею 45 Закону передбачено, що при розподілі стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій.

Враховуючи наведені приписи, оскільки в матеріалах справи звіту використання авансового внеску не міститься, то повернення сплаченого стягувачем авансового внеску в розмірі 3410,50 грн підлягає за рахунок стягнутих з боржника витрат виконавчого провадження.

Таким чином, заявлена до стягнення сума основного боргу у розмірі 132277,51 грн (128867,01 грн + 3410,50 грн) є обґрунтованою та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Водночас позивачем також заявлено до стягнення 6746,13 грн - інфляційних втрат та 2250,52 грн - 3% річних.

Визначаючись із вказаними вимогами позивача, суд керується положеннями ст. 625 ЦК України, відповідно до якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи, що при розгляді справи встановлено безпідставність утримання відповідачем певної суми грошових коштів, суд приходить до висновку, що позивач має право на відповідні компенсації в силу вимог ст.625 ЦК України за період безпідставного утримання цих грошових коштів.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, суд дійшов висновку, що ФОП Гринем Андрієм Володимировичем неправильно визначено початковий період нарахування, відтак об`єктивно вірним суд вважає початок нарахувань здійснювати з наступної дати від моменту поновлення виконавчих дій в межах виконавчого провадження № 55005369, тобто з 06.02.2019.

З урахуванням визначеної судом початкової дати нарахування, здійснивши перерахунок інфляційних втрат та 3 % річних на предмет відповідності вимогам чинного законодавства України за допомогою програмного забезпечення ТОВ "ЛІГА ЗАКОН", судом встановлено, що обґрунтованими є суми стягнення 2130, 94 грн - 3% річних та 2246,16 грн - інфляційних втрат.

Отже, позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Гриня Андрія Володимировича в частині стягнення 119,58 грн - 3% річних та 4499,97 грн - інфляційних втрат підлягають відмові у задоволенні в цій частині.

Згідно з ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, позов підлягає частковому задоволенню з мотивів наведених вище.

На переконання суду, вирішення господарського спору саме у такий спосіб призведе до реалізації, серед іншого, саме такого завдання господарського судочинства як справедливе вирішення судом спорів з метою ефективного захисту порушеного права (ч.1 ст.2 ГПК України), відтак рішення відповідатиме положеннями ст.236 ГПК України, засадам верховенства права, обґрунтованості та законності.

Окрім того, задоволення позову сприятиме принципу «res judicata», тобто поваги до остаточного рішення суду.

В силу приписів ст.129 ГПК України витрати на судовий збір підлягають віднесенню на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, суд зазначає, що позивачем при звернені з позовом до суду надмірно сплачено 0,01 грн судового збору, однак за відсутності відповідного клопотання судом не вирішується питання про повернення судового збору, що не позбавляє права останнього заявити дане клопотання після прийняття судового рішення у порядку визначеному ст. 7 ЗУ "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 2, 3, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42 45, 46, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 113, 118, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця Гриня Андрія Володимировича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) 132 277, 51 грн, які знаходяться на депозитному рахунку Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (вул. Винниченка, 29, м. Вінниця, 21009; ), перераховані в рамках виконавчого провадження №55005369 з примусового виконання рішення Господарського суду Вінницької області від 20.06.2017 на підставі наказу від 04.07.2017 у справі №902/471/17.

3. Стягнути з Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (вул. Винниченка, 29, м. Вінниця, 21009; ) на користь Фізичної особи-підприємця Гриня Андрія Володимировича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) 2130, 94 грн - 3% річних, 2246,16 грн - інфляційних втрат та 2049,81 грн судового збору.

4. У задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця Гриня Андрія Володимировича в частині стягнення 119,58 грн - 3% річних та 4499,97 грн - інфляційних втрат відмовити.

5. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

6. Відповідно до положень ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 18 листопада 2019 р.

Суддя А.А. Тварковський

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу (АДРЕСА_1 ); представнику позивача - Голівському В.В. ( вул. Визволення , 8, оф. 41, м. Вінниця, 21050 );

3 - відповідачу (вул. Винниченка, 29, м . Вінниця, 21009 ).