ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року м. ОдесаСправа № 916/1867/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Ярош А.І.

суддів: Савицького Я.Ф., Діброви Г.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Одеської міської ради

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 02 жовтня 2019 про передачу справи за виключною підсудністю

у справі № 916/1867/19

за позовом: Міністерства оборони України

до відповідача: Одеської міської ради

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача:
Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеси;

Військова частина НОМЕР_1 ;

Військова частина НОМЕР_2 ;

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача:
Комунальне підприємство «Міське капітальне будівництво»

за участю Військової прокуратури Південного регіону України

про визнання незаконним та скасування рішення та скасування реєстрації в Державному реєстрі,

головуючий суддя Волков Р.В.
місце прийняття ухвали: Господарський суд Одеської області, 02.10.19, повний текст 04.10.19;

В С Т А Н О В И В :

03.07.2019 Міністерство оборони України звернулось до Господарського суду Одеської області із позовною заявою до Одеської міської ради, в якій просило визнати незаконним та скасувати рішення Одеської міської ради від 26.07.2017 №2326-VII Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 20,0 га (кадастровий номер :51:001:0083), за адресою: м. Одеса, вул. Інглезі біля будинку номер 13/1 (вул. 25-ї Чапаєвської дивізії, біля будинку номер 13/1), та надання її в постійне користування комунальному підприємству «Міське капітальне будівництво»; скасувати реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про реєстрацію права комунальної власності на вищевказану земельну ділянку за територіальною громадою м. Одеса в особі Одеської міської ради, та право постійного користування за комунальним підприємством «Міське капітальне будівництво» на земельну ділянку, площею 20,0 га (кадастровий номер :51:001:0083), за адресою: м. Одеса, вул. Інглезі, 13-Д.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення Одеської міської ради прийняте з перевищенням наданих законом повноважень, порушує права держави як власника в особі Міністерства оборони України, а тому є незаконним та підлягає оскарженню.

19.09.2019 Міністерством оборони України було подано до суду клопотання, в якому позивач просив передати справу №916/1867/19 за позовом Міністерства оборони України до Одеської міської ради для її подальшого розгляду за виключною підсудністю до Господарського суду м. Києва.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.10.2019 (суддя Волков Р.В.) клопотання представника Міністерства оборони України від 19.09.2019р. за вх.№2-4527/19 задоволено, передано до Господарського суду міста Києва за виключною підсудністю справу №916/1867/19 за позовом Міністерства оборони України до Одеської міської ради за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеси, Військова частина НОМЕР_1 ,Військова частина НОМЕР_2 , та за участі Військової прокуратури Південного регіону України визнання незаконним та скасування рішення та скасування реєстрації в Державному реєстрі.

Ухвала суду обґрунтована ст.ст.1, 8 Закону України Про державну таємницю від 21.01.1994 №3855-XII та ч.5 ст. 30 ГПК України та мотивована наступним.

03.09.2019 Військовою частиною НОМЕР_1 на запит від 30.08.2019 було повідомлено Міністерству оборони України про те, що у військовій частині наявні:

- формуляр на аеродром Одеса-Шкільний, який включає усі характеристики аеродрому, а саме генплан аеродрому ІНФОРМАЦІЯ_1 , межі, схема розташування аеродрому та злітно-посадкової смуги та інше, але документ має гриф «таємно»;

- план антитерористичного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , який включає охорону та оборону аеродрому, аде документ має обмеження для службового користування. Обкладинку формуляру військового аеродрому надано представником Міністерства оборони України до суду із штампом таємно.

За таких обставин, суд першої інстанції з посиланням на ст.30 ГПК України, дійшов висновку про передачу справи, матеріали якої містять державну таємницю, на розгляд місцевого господарського суду, юрисдикція якого поширюється на місто Київ.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, Одеська міська рада звернулась до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Одеської області від 02.10.2019р. у справі №916/1867/19 скасувати повністю, справу №916/1867/19 направити для подальшого розгляду до Господарського суду Одеської області.

Одеська міська рада вважає оскаржувану ухвалу необґрунтованою, незаконною, прийнятою з порушенням норм процесуального права та такою, що підлягає скасуванню.

Зокрема, на думку скаржника, надані до матеріалів справи документи (титульний аркуш Формуляру військового аеродрому), на які позивач посилається, як на відповідні докази, що можуть бути подані у майбутньому, не мають всіх необхідних реквізитів носія секретної інформації, передбачених ст. 10 ЗУ Про державну таємницю, які б давали змогу чітко визначити, що вказана інформація дійсно містить державну таємницю.

Крім того, скаржник звертає увагу, що документи, які Міністерство оборони України має намір надати, містять не державну таємницю, а лише мають гриф для службового користування.

Скаржник зазначає, що документи, які містять гриф «для службового користування», віднесено не до державної таємниці, а до службової інформації.

Однак, ч. 5 ст. 30 ГПК України передбачено, що до виключної підсудності господарського суду міста Києва віднесені справи, матеріали яких містять саме державну таємницю, не будь-яку службову інформацію з обмеженим доступом.

Крім того, скаржник зазначає, що подаючи позов до Господарського суду Одеської області, позивач самостійно визначив господарський суд, якому підсудна дана справа, спосіб захисту порушеного права та перелік документів, обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог, та перелік документів та інших доказів, які у своїй сукупності мають дати змогу суду дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Апелянт зауважує, що формуляр військового аеродрому Шкільний не було подано Міністерством оборони України до суду разом із позовом із позначенням, що вказані матеріали містять державну таємницю та повинні розглядатися господарським судом міста Києва та надано доступ до інформації зі ступенем секретності Таємно.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.10.19 відкрито апеляційне провадження, ухвалено розглянути апеляційну скаргу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

31.10.19 до суду надійшов від Міністерства оборони України відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зазначає, що наявний у Військової частини НОМЕР_3 формуляр аеродрому, має таємну інформацію і зберігається в режимно-секретному органі військової частини.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

За приписами п. 1 ст. 271 ГПК України передбачено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.,

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзив на неї, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що спір між сторонами виник у зв`язку з віднесенням відповідачем частини земель військового аеродрому " ІНФОРМАЦІЯ_1 " площею 20,0 га, кадастровий номер :51:001:0083, які є землями оборони, до земель комунальної власності з державною реєстрацією відповідного права на вказану земельну ділянку.

Згідно до ч.1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У даному випадку позивачем при зверненні до суду обрано спосіб захисту порушеного права у вигляді відновлення становища, яке існувало до порушення, що цілком відповідає нормам п.4 ч.2 ст.16 ЦК України.

Заявлені позовні вимоги спрямовані на відновлення порушеного, на думку позивача, права власності Міністерства оборони України шляхом скасування рішення Одеської міської ради від 26.07.2017 №2326-VII Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 20,0 га (кадастровий номер :51:001:0083), за адресою: м. Одеса, вул. Інглезі біля будинку № 13/1 (вул. 25-ї Чапаєвської дивізії, біля будинку № 13/1), та надання її в постійне користування Комунальному підприємству «Міське капітальне будівництво»; скасування реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про реєстрацію права комунальної власності на вищевказану земельну ділянку за територіальною громадою м. Одеса в особі Одеської міської ради, та право постійного користування за КП «Міське капітальне будівництво» на земельну ділянку площею 20,0 га (кадастровий номер :51:001:0083), за адресою: м. Одеса, вул. Інглезі, 13-Д.

19.09.2019 Міністерством оборони України було подано до суду клопотання, в якому позивач просив передати справу №916/1867/19 за позовом Міністерства оборони України до Одеської міської ради для її подальшого розгляду за виключною підсудністю до Господарського суду м. Києва.

Обґрунтовуючи вказане клопотання, Міністерство оборони зазначає, що отримало від військової частини НОМЕР_1 (безпосереднього експлуатанта військового аеродрому ІНФОРМАЦІЯ_1 ) інформацію про те, що у неї наявні додаткові докази, про належність та розміри земельної ділянки, об`єктів та споруд, а також аеродромного обладнання на території військового аеродрому ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджує його належність до державного військового майна, а саме:

- Формуляр військового аеродрому (в якому зазначені технічні характеристики ґрунтового аеродрому, його довжина, ширина і інші параметри);

- План охорони та оборони військового містечка №10 (військового аеродрому), де також визначені його розміри та межі.

Проте, позивач зазначає, що вказані письмові докази, які мають істотне значення для вирішення цієї справи не можуть бути подані до суду по причині того, що вони є документами з обмеженим доступом (мають гриф таємно і для службового користування), а тому не можуть бути залучені представником Міністерства оборони України до матеріалів справи.

Після передачі матеріалів справи №916/1867/19 до Господарського суду м. Києва, представником Міноборони України формуляр на військовий аеродром Одеса-Шкільний буде надісланий до матеріалів справи засобами фельд`єгерсько-поштового зв`язку (таємною поштою).

В той же час, позивач звертає увагу, що Одеською міською радою не надано жодного документу, який би свідчив про належність та використання земельної ділянки площею 20,0 га (кадастровий номер :51:001:0083), за адресою: м. Одеса, вул. Інглезі,13-Д, протягом 1991-2019рр., а також не наданий проект землеустрою, який був затверджений оспорюваним рішенням ради.

У зв`язку з тим, що позивач для забезпечення реалізації своїх прав, передбачених ст.ст. 4,42,74,80 ГПК України на підтвердження факту знаходження спірної земельної ділянки площею 20,0 га, яку зараховано відповідачем до земель комунальної власності та надано зазначену земельну ділянку у постійне користування КП «МКБ» в межах земельної ділянки військового містечка №10 (м. Одеса), має намір долучити письмові докази (документи), які є інформацією з обмеженим доступом, що неможливо здійснити в Господарському суді Одеської області, а тому виникає необхідність передачі справи №916/1867/19 до Господарського суду м. Києва.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття суд, встановлений законом включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Згідно із частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а за частиною першою статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу.

Відповідно до частин першої, другої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до Глави 2 Господарського процесуального кодексу України підсудність справ визначається за предметними, суб`єктними і територіальними ознаками. Виняток з цього правила становить виключна підсудність справ (ст.30 ГПК України).

Під виключною підсудністю розуміється те, що певна категорія справ за предметом спору або суб`єктним складом її учасників може розглядатися лише певним господарським судом, і в даному випадку правила загальної підсудності застосовуватися не можуть.

Згідно із частиною 5 статті 30 ГПК України спори, у яких відповідачем є Кабінет Міністрів України, міністерство чи інший центральний орган виконавчої влади, Національний банк України, Рахункова палата, Верховна Рада Автономної Республіки Крим або Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації, а також справи, матеріали яких містять державну таємницю, розглядаються місцевим господарським судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ.
Отже, для того щоб справа була підсудна Господарському суду міста Києва на підставі правил виняткової підсудності, матеріали справи повинні містити документи із грифом секретності.

Судовою колегією встановлено, що до клопотання від 25.09.2019 року Міністерством оборони України долучено обкладинку та першу сторінку Формуляру на аеродром «Одеса-Шкільний» в/ч НОМЕР_1 , з грифом «таємно» (а.с.185-186).

Зазначене підтверджується і відповіддю командира в/ч НОМЕР_1 на лист позивача від 30.08.2019 за №351, яким Зазначено, що Формуляр на аеродром «Одеса-Шкільний», який включає усі характеристики аеродрому, має гриф «ТАЄМНО»; план антитерористичного забезпечення в/ч НОМЕР_1 , який включає охорону та оборону аеродрому, має обмеження «для службового користування».

Тому, військова частина НОМЕР_1 не має можливості надати вищевказані документи для здійснення їх розгляду в Господарському суді Одеської області.

Відповідно до ст.21 Закону України Про інформацію, інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація.

Доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію (стаття 5 Закону «Про доступ до публічної інформації» №2939-VI).

Суспільні відносини, пов`язані з віднесенням інформації до державної таємниці, засекречуванням, розсекречуванням її матеріальних носіїв та охороною державної таємниці з метою захисту національної безпеки України регулюються Законом України «Про державну таємницю».

Відповідно до статті 1 Закону України "Про державну таємницю", державна таємниця (далі також - секретна інформація) - вид таємної інформації, що охоплює відомості у сфері оборони, економіки, науки і техніки, зовнішніх відносин, державної безпеки та охорони правопорядку, розголошення яких може завдати шкоди національній безпеці України та які визнані у порядку, встановленому цим Законом, державною таємницею і підлягають охороні державою; допуск до державної таємниці - оформлення права громадянина на доступ до секретної інформації; доступ до державної таємниці - надання повноважною посадовою особою дозволу громадянину на ознайомлення з конкретною секретною інформацією та провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, або ознайомлення з конкретною секретною інформацією та провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, цією посадовою особою відповідно до її службових повноважень.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України Про державну таємницю, до державної таємниці у порядку, встановленому цим Законом, відноситься інформація: 1) у сфері оборони: про зміст стратегічних і оперативних планів та інших документів бойового управління, підготовку та проведення військових операцій, стратегічне та мобілізаційне розгортання військ, а також про інші найважливіші показники, які характеризують організацію, чисельність, дислокацію, бойову і мобілізаційну готовність, бойову та іншу військову підготовку, озброєння та матеріально-технічне забезпечення Збройних Сил України та інших військових формувань; про напрями розвитку окремих видів озброєння, військової і спеціальної техніки, їх кількість, тактико-технічні характеристики, організацію і технологію виробництва, наукові, науково-дослідні та дослідно-конструкторські роботи, пов`язані з розробленням нових зразків озброєння, військової і спеціальної техніки або їх модернізацією, а також про інші роботи, що плануються або здійснюються в інтересах оборони країни; про дислокацію, характеристики пунктів управління, зміст заходів загальнодержавного та регіонального, у разі необхідності міського і районного рівня, щодо приведення у готовність єдиної державної системи цивільного захисту населення і територій до виконання завдань в особливий період та про організацію системи зв`язку (оповіщення) в особливий період, можливості населених пунктів, регіонів і окремих об`єктів щодо евакуації, розосередження населення і забезпечення його життєдіяльності; забезпечення виробничої діяльності об`єктів національної економіки у воєнний час; про геодезичні, гравіметричні, картографічні та гідрометеорологічні дані і характеристики, які мають значення для оборони країни.

Звід відомостей, що становлять державну таємницю, формує Служба безпеки України на підставі рішень державних експертів з питань таємниць. Зазначений Звід та зміни до нього набирають чинності з моменту опублікування в офіційних виданнях України (ст. 12 Закону України Про державну таємницю).

Згідно з п.п. 1.3.2. та 1.5.4. Зводу відомостей, що становлять державну таємницю, який затверджений наказом Служби Безпеки України №440 від 12.08.2005р.(зі змінами та доповненнями) та є діючим на даний час, відомості про дислокацію військових аеродромів є інформацією з грифом ТАЄМНО.

Таким чином, судова колегія доходить висновку, що наявний у військовій частині НОМЕР_1 Формуляр на аеродром ІНФОРМАЦІЯ_1 в якому визначені його межі, місце розташування та технічні характеристики злітно-посадкової смуги має таємну інформацію і зберігається в режимно-секретному органі військової частини НОМЕР_1 .

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 31 Господарського процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, зокрема, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про передачу справи №916/1867/19 за виключною підсудністю до Господарського суду м. Київ.

Викладені в апеляційній скарзі посилання скаржника на те, що надані до матеріалів справи документи (титульний аркуш Формуляру військового аеродрому), на які позивач посилається, як на відповідні докази, що можуть бути подані у майбутньому, не мають всіх необхідних реквізитів носія секретної інформації, передбачених ст. 10 ЗУ Про державну таємницю, які б давали змогу чітко визначити, що вказана інформація дійсно містить державну таємницю, оцінюються колегією суддів як такі, що не можуть спричинити наслідків у вигляді скасування оскаржуваного судового рішення, з огляду на те, що вони не відповідають вимогам закону, що регулює спірні правовідносини.

Колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (рішення у справі "Серявін та інші проти України", пункт 58).

Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно та всебічно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та постановлено ухвалу з дотриманням норм процесуального права, що дає підстави для залишення її без змін.

Таким чином, Південно-західний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що ухвалу Господарського суду Одеської області від 02.10.2019р. по справі №916/1867/19 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Одеської міської ради без задоволення.

Керуючись ст.ст. 269 - 271, 275, 276, 271, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
1. Апеляційну скаргу Одеської міської ради - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Одеської області від 02.10.2019 року у справі №916/1867/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної з дня її прийняття та не підлягає оскарженню у касаційному порядку відповідно до приписів ст.287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.І. Ярош

Суддя Г.І. Діброва

Суддя Я.Ф. Савицький