УХВАЛА

про відмову у поновленні пропущеного строку для пред`явлення

виконавчого документа до виконання

м. Київ

12.11.2019Справа № 919/1230/13

За позовом Державного підприємства "Адміністрація морських портів України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлантик Фиш"

про стягнення 8093,09 грн.

Щодо розгляду заяви № 2438 від 24.10.2019 року "Про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання" Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі філії "Дельта-лоцман" Державного підприємства "Адміністрація морських портів України"

Суддя Котков О.В.

Представники учасників сторін:

від позивача (заявника) Кірюхін В. О. (адвокат);

від відповідача (боржника) не з`явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням Господарського суду міста Севастополя від 27.11.2013 року позов задоволено повністю; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлантик Фиш" на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" заборгованість за договором № 52/П-12 від 31.07.2012 року у розмірі 8093,09 грн., з яких: 8014,42 грн. - основна заборгованість, 78,67 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором та витрати зі сплати судового збору у розмірі 1720,50 грн.

25.12.2013 року на виконання вищезазначеного рішення Господарського суду міста Севастополя було видано відповідний наказ.

29.10.2019 року через відділ діловодства суду від Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі філії "Дельта-лоцман" Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" надійшла заява № 2438 від 24.10.2019 року "Про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання", в якій заявник просить суд поновити строк для пред`явлення наказу Господарського суду міста Севастополя від 25.12.2013 року у справі № 919/1230/13 до виконання.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.10.2019 року заяву № 2438 від 24.10.2019 року "Про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання" передано на розгляд судді Коткова О.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.10.2019 року розгляд заяви № 2438 від 24.10.2019 року "Про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання" Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі філії "Дельта-лоцман" Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" у справі № 919/1230/13 призначено на 12.11.2019 року.

В судовому засіданні 12.11.2019 року представник позивача (заявника) надав усні пояснення щодо поданої заяви, заяву підтримав та просив суд її задовольнити.

Представник відповідача (боржника) в судове засідання 12.11.2019 року не з`явився.

Розглянувши заяву № 2438 від 24.10.2019 року "Про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання" Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі філії "Дельта-лоцман" Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", суд дійшов висновку, що вказана заява не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до статті 329 Господарського процесуального кодексу України у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Пропуск процесуального строку - це юридичний факт, який настає внаслідок бездіяльності уповноваженої особи в момент настання (або закінчення) цього строку з поважних причин чи з причини, що не можуть бути визнані такими, і такий, що породжує відповідні правові наслідки.

Наведена норма пов`язує можливість поновлення процесуального строку з обов`язковою наявністю поважної причини (чи причин) пропуску відповідного строку. Крім того, Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду поновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку.

З правової конструкції вказаної частини статті 329 Господарського процесуального кодексу України слідує, що пропущений строк для пред`явлення наказу до виконання може бути відновлено з причин, визнаних господарським судом поважними.

Вказана норма пов`язує можливість відновлення процесуального строку з обов`язковою наявністю поважної причини (чи причин) пропуску відповідного строку. Це стосується й тих випадків, коли таке відновлення здійснюється з ініціативи господарського суду, що має зазначити відповідну причину (причини) в судовому рішенні, в якому йдеться про відновлення строку. Якщо відновлення процесуального строку здійснюються за заявою сторони чи прокурора, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього.

Поновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким останній користується виходячи із поважності причин пропуску строку та наявності обставин, які об`єктивно перешкоджали стягувачу реалізувати своє право на пред`явлення наказу до виконання протягом законодавчо встановленого терміну.

При цьому, Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду поновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, тобто у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування заяви про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

В той же час, поновлення процесуального строку являє собою визнання судом дійсним права вчинити певну процесуальну дію, втраченого внаслідок пропуску заінтересованою особою процесуального строку, який встановлено для його здійснення, з причин, які визнано судом поважними. Поважними визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами. Якщо поновлення процесуального строку здійснюються за заявою сторони чи прокурора, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього за загальними правилами Господарського процесуального кодексу України. Клопотання чи заява про поновлення процесуального строку повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

За таких обставин, господарський суд поновлює процесуальний строк, якщо визнає причини пропуску строку поважними. При цьому ж, причини поважності пропуску строку для пред`явлення наказу до виконання оцінюються судом, виходячи з обґрунтування поважності цих причин, наданих доказів за правилами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування поданої заяви заявник посилається на те, що 25.12.2013 року на виконання рішення Господарського суду м. Севастополя від 27.11.2013 року у справі № 919/1230/13 Господарським судом м. Севастополя було видано наказ про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлантик Фиш" на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі філії "Дельта-лоцман" державного підприємства "Адміністрація морських портів України" заборгованості за договором № 52/П-12 від 31.07.2012 року у розмірі 8093,09 грн., з яких: 8014,42 грн. - основної заборгованості, 78,67 грн. - пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 1720,50 грн. Зазначений наказ дійсний для пред`явлення до виконання до 16.12.2014 року включно.

10.02.2014 року стягувачем подано на адресу відділу ДВС Гагаринського районного управління юстиції у місті Севастополі заяву про відкриття виконавчого провадження № 602.

05.01.2015 року стягувач отримав "Постановление судебного пристава-исполнителя отдела приставов по Гагаринскому району Управлення Федеральной службы судебных приставов по Севастополю об отказе в возбуждении исполнительного производства" (мовою оригіналу) від 30.09.2014 року № 92015/14/19555 разом з оригіналом вищезазначеного наказу.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 23.05.2014 року було відкрито виконавче провадження на підставі наказу Господарського суду м. Севастополя від 25.12.2013 року № 919/1230/13, але в зв`язку із "несоответствием требованиям законодательства Российской Федерации постановления должностного лица службы судебных приставов." було відмовлено в "возбуждении исполнительного производства" (мовою оригіналу).

Заявник вказує, що після повернення 05.01.2015 року виконавчого документу виконавчою службою РФ не мав змоги повторно пред`явити наказ Господарського суду м. Севастополя від 25.12.2013 року у справі № 919/1230/13 до виконання з причин, що не залежали від стягувача. При цьому, заявник вказав, що на момент повернення виконавчого документа, строк пред`явлення його до виконання вже було пропущено, отже причина його пропуску, на думку заявника, є поважною, а вказаний строк таким, що підлягає поновленню.

Як стверджує заявник, 25.09.2019 року боржник здійснив перереєстрацію з тимчасово окупованої території міста Севастополя, місцезнаходженням боржника є: 03148, м. Київ, вул. Картвелішвілі, 7/2, що відноситься до територіальної юрисдикції Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, на підтвердження чого надав відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Судом встановлено, що з відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, наданих заявником в обґрунтування поданої заяви, не можливо встановити факт здійснення реєстрації місцезнаходження боржника у м. Києві саме 25.09.2019 року, з огляду на те, що у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань такі відомості відсутні. Будь-яких інших доказів, які б підтверджували, що місцезнаходженням боржника з 25.09.2019 року є: 03148, м. Київ, вул. Картвелішвілі, 7/2 матеріали заяви не містять.

Частиною 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно з частиною 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

У відповідності до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

За загальним правилом, обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості.

Отже, при розгляді заяви про поновлення пропущеного строку заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку з поданням відповідних доказів.

В даному випадку, за висновком суду, заявник у своїй заяві не довів факту наявності обставин, що не залежали від волевиявлення стягувача та пов`язаних з дійсними істотними перешкодами чи труднощами, які унеможливили пред`явлення наказу до виконання у передбачений законом строк, оскільки "Постановление судебного пристава-исполнителя отдела приставов по Гагаринскому району Управлення Федеральной службы судебных приставов по Севастополю об отказе в возбуждении исполнительного производства" (мовою оригіналу) від 30.09.2014 року № 92015/14/19555 разом з оригіналом наказу стягувач отримав 05.01.2015 року, заявником не підтверджено здійснення 25.09.2019 року перереєстрації місцезнаходження боржника у м. Києві, тобто з даною заявою заявник звернувся до суду більше, ніж через 4 (чотири) роки, тому, за висновками суду, причини пропуску строку для пред`явлення наказу до виконання, на які посилається заявник в обґрунтування заяви, не є об`єктивними причинами, які унеможливили пред`явлення наказу до виконання у передбачений законом строк та повністю залежали від волевиявлення заявника.

За приписами статтей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Беручи до уваги вищезазначене, оцінивши доводи та обставини, наведені у заяві про поновлення строку для пред`явлення наказу до виконання, дослідивши подані заявником докази, суд дійшов до висновку про відсутність поважних причин пропуску строку на пред`явлення наказу до виконання, а тому заява № 2438 від 24.10.2019 року "Про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання" Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі філії "Дельта-лоцман" Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" у справі № 919/1230/13 є необгрунтованою, у зв`язку з чим суд відмовляє в її задоволенні.

Керуючись ст. 234, 235, 329 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

В задоволені заяви № 2438 від 24.10.2019 року "Про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання" Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі філії "Дельта-лоцман" Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" у справі № 919/1230/13 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили 12 листопада 2019 року.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку передбаченому ст. 255 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 19 листопада 2019 року.

Суддя О.В.Котков