ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2019 року справа № 925/1130/19

м. Черкаси

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Дізарт К"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Центрдорресурс"

про стягнення 610266,86 грн.

Суддя Дорошенко М.В.

Секретар судового засідання Рябенька Я.В.

Представники сторін:

від позивача: адвокат Бердник В.В. за ордером від 21.10.2019 серія СА №1001009;

від відповідача: адвокат Дрогоман О.О. за довіреністю від 09.10.2019.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дізарт К" (далі також позивач) звернулося до Господарського суду Черкаської області із позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "Центрдорресурс" (далі також відповідач) про стягнення 610266,86 грн. заборгованості за укладеним між сторонами договором поставки нафтопродуктів та скрапленого газу за відомостями від 12.10.2018 №4/1210, у тому числі: 465443,29 грн. боргу за поставлений товар, 113682,19 грн. пені, 9663,74 грн. 3% річних та 21477,64 грн. інфляційних нарахувань.

Також позивач у позовній заяві просить господарський суд стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати покласти.

Разом з позовом позивач подав до господарського суду заяву про забезпечення позову.

В обґрунтування позову позивач вказав на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за укладеним між сторонами договором поставки нафтопродуктів та скрапленого газу за відомостями від 12.10.2018 №4/1210 щодо оплати переданого йому позивачем у власність за видатковою накладною від 31.12.2018 №286 товару.

Ухвалою від 23.09.2019 Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву позивача до розгляду, відкрив провадження у справі № 925/1130/19, вирішив розглядати її за правилами загального позовного провадження, призначив у справі підготовче засідання на 11 год. 00 хв. 22.10.2019 у приміщенні Господарського суду Черкаської області і встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Іншою ухвалою від 23.09.2019 Господарський суд Черкаської області відмовив у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову у цій справі.

22 жовтня 2019 року до Господарського суду Черкаської області від представника відповідача надійшли відзив відповідача на позов від 10.10.2019 та заява від 22.10.2019 про передачу справи №925/1130/19 за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

У відзиві на позов від 10.10.2019 відповідач заявив про визнання ним позову в частині стягнення 465443,29 грн. боргу і про заперечення проти решти заявлених у позові вимог з огляду на неправильне визначення позивачем суми боргу, на яку нараховані стягувані суми пені, три проценти річних та інфляційних нарахувань через не врахування здійснених відповідачем часткових оплат пального, а також через нарахування пені більше ніж за встановлені ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Господарський суд у підготовчому засіданні, яке відбулося 22.10.2019, не виходячи до нарадчої кімнати, постановив ухвалу про відмову в задоволенні заяви представника відповідача від 22.10.219 про передачу справи №925/1130/19 за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва, оголосив висновок і мотиви цієї ухвали із занесенням її до протоколу судового засідання.

Ухвалою від 22.10.2019 Господарський суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 10 год. 00 хв. 15.11.2019 в приміщенні Господарського суду Черкаської області.

05 листопада 2019 року до Господарського суду Черкаської області надійшла заява позивача від 04.11.2019 про відмову від позову в частині стягнення пені у сумі 24853,39 грн., нарахованої за період з 09.07.2019 по 02.09.2019.

У судовому засіданні, яке відбулося 15.11.2019 за участю представників позивача та відповідача:

представник позивача підтримав позов з викладених у ньому підстав з урахуванням заяви про відмову від позову від 04.11.2019 в частині стягнення 24853,39 грн. пені;

представник відповідача підтримав заперечення проти позову з викладених у відзиві на позов підстав;

господарський суд розглянув справу по суті і оголосив вступну і резолютивну частини ухваленого ним у нарадчій кімнаті рішення.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, з`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у справі письмові докази, Господарський суд Черкаської області

УСТАНОВИВ:

12 жовтня 2018 року позивач як постачальник і відповідач як покупець уклали між собою договір поставки нафтопродуктів та скрапленого газу за відомостями №4/1210 (далі договір №4/1210), згідно з п.1.1 якого постачальник зобов`язався передати у власність покупця, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити нафтопродукти та скраплений газ відповідно до умов цього договору та додаткових угод до нього.

Договір №4/1210 містить, зокрема, такі умови (пункти):

1.3. Об`єм (кількість літрів), терміни передачі товару у власність покупцю та номенклатурна позиція товару визначаються відомостями на отримання товару за формою, що міститься у додатку № 1 до цього договору, яка погоджена сторонами, та підлягає обов`язковому застосуванню при виконанні умов договору, якщо інше не передбачено додатковими угодами до цього договору, або не випливає з його умов.

1.4. Товар передається у власність покупця через АЗС "Неон Груп", яка знаходиться за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с. Червона Слобода, вул.. Чигиринський шлях, 21.

3.4. Датою переходу права власності на товар є дата його передачі у транспортний засіб покупця, що засвідчується підписом представника покупця у відомості.

4.1. Кількість товару, переданого постачальником та прийнятого покупцем, фіксується відомостями, актами приймання-передачі та/або видатковими накладними. Представник покупця підписує відомість безпосередньо в момент відбору товару на АЗС. Копія відомості направляється постачальником покупцю разом з рахунком та/або видатковою накладною на оплату.

4.2. Підписана відомість є невід`ємною частиною цього договору та разом з видатковими накладними та/або актами приймання-передачі підтверджує кількість прийнятого покупцем товару.

6.2. Ціна товару визначається постачальником в день виписки рахунку та підтверджується рахунком та/або видатковою накладною, якщо інший порядок формування ціни товару не передбачений в окремих додатках (додаткових угодах) до даного договору.

6.3. Оплата товару здійснюється покупцем на підставі виписаних постачальником рахунків та/або видаткових накладних, де вказується конкретний асортимент, кількість та ціна товару.

6.5. Розрахунки за товар здійснюються покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, протягом 7 (семи) календарних днів з моменту виписки рахунку (видаткової накладної). Моментом виписки рахунку (видаткової накладної) вважається дата датування рахунку (видаткової накладної).

7.1. у разі невиконання або неналежного виконання покупцем умов оплати вартості товару згідно з умовами цього договору та додатковими угодами до нього, постачальник має право стягнути з покупця пеню за кожний день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості, що діяла у період наявності такої заборгованості.

11.1. Цей договір вступає в силу з дати його скріплення підписами та відбитками печаток сторін (за їх наявності в сторони) і діє до 31 грудня 2019 року включно, а в частині взаєморозрахунків - до їх повного завершення. Договір вважається пролонгованим на два календарні роки, якщо жодна зі сторін не заявить письмово про його припинення за один календарний місяць до закінчення терміну його дії.

На виконання договору від №4/1210 позивач у період з 05.12.2018 по 29.12.2018 передав відповідачу, а останній прийняв товар (бензин А-92 і дизельне паливо) на загальну суму 515443,29 грн., про що сторони підписали видаткову накладну від 31.12.2018 №286 і, що підтверджується підписаним обома сторонами актом звірки взаєморозрахунків станом на 31.12.2018.

Відповідач свої зобов`язання за договором №4/1210 щодо оплати прийнятого від позивача товару виконав частково, перерахувавши 24.05.2019 позивачу на його рахунок в установі банку лише 50000,00 грн.

Отже борг відповідача перед позивачем за поставлений на виконання договору №4/1210 за видатковою накладною від 31.12.2018 №286 товар становить 465443,29 грн. (515443,29 грн. 50000,00 грн.), що відповідач визнав у відзиві на позов.

За порушення встановленого п. 6.5 договору №4/1210 строку оплати поставленого товару позивач нарахував відповідачу до сплати передбачену п. 7.1 цього ж договору пеню (з урахуванням заяви позивача від 04.11.2019 про часткову відмову від позову) у сумі 88828,80 грн., у тому числі 68744,60 грн. пені, нарахованої на суму боргу в розмірі 515443,29 грн. за період прострочення з 08.01.2019 по 23.05.2019 і 200084,20 грн. пені, нарахованої на суму боргу у розмірі 465443,29 грн. за період прострочення з 24.05.2019 по 08.07.2019, а також передбачені ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України інфляційні нарахування у сумі 21477,64 грн. за січень - травень 2019 року та три проценти річних у сумі 9663,74 грн. за період з 08.01.2019 по 02.09.2019.

Відповідач у добровільному порядку суму основного боргу за поставлений товар та нараховані позивачем суми пені, три проценти річних та інфляційні нарахування не сплатив, що й спричинило даний спір.

За умовами п. 6.3 та п. 6.5 договору №4/1210 оплата товару має здійснюватися протягом 7 календарних днів з моменту виписки рахунку та/або видаткової накладної, а не з моменту одержання покупцем товару.

Статтею 253 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Таким чином, у даному випадку відповідач мав оплатити вказаний у видатковій накладній від 31.12.2018 №286 товар протягом семи днів з 01.01.2019 по 07.01.2019, а враховуючи, що 07.01.2019 припадає на святковий день, то останнім днем семиденного строку оплати товару є 08.01.2019. Тобто перебіг періоду прострочення в оплаті товару почався з 09.01.2019, тому позивач не має права на нарахування відповідачу пені та трьох процентів річних за 08.01.2019.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором; учасники господарських правовідносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Стаття 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у розумінні цього Кодексу визнає господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Частина 2 ст. 20 Господарського кодексу України передбачає право кожного суб`єкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів шляхом присудження до виконання обов`язку в натурі та застосування штрафних санкцій.

З огляду на викладені вище обставини та норми чинного законодавства Господарський суд Черкаської області дійшов таких висновків.

Відповідач не виконав належним чином грошові зобов`язання за договором №4/1210 щодо оплати в установлений цим договором строк прийнятого ним у власність від позивача за видатковою накладною від 31.12.2018 №286 товар, допустивши прострочення в його оплаті і тим самим порушив право позивача на своєчасне одержання повної суми плати за поставлений товар.

Отже, позивач в порядку захисту свого порушеного права вправі вимагати примусового виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором від №4/1210 в натурі шляхом стягнення з нього на свою користь 465443,29 грн. боргу, а також передбаченої п. 7.1 договору №4/1210 №27/12 пені та передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України інфляційних нарахувань і трьох процентів річних.

З урахуванням вказаного позивачем у розрахунку стягуваних сум пені періоду прострочення в оплаті товару та встановленого судом дня початку перебігу періоду прострочення в оплаті товару 09.01.2019, позивач має право на стягнення з відповідача:

- 68236,22 грн. пені, нарахованої на суму боргу 515443,29 грн. за період прострочення з 09.01.2019 по 23.05.2019

- 20530,51 грн. пені, нарахованої на суму боргу 465443,29 грн. за період прострочення з 24.05.2019 по 08.07.2019;

Позивач за період прострочення з 24.05.2019 по 08.07.2019 нарахував відповідачу меншу суму пені 20084,20 грн., на що він має право, тому стягненню з відповідача підлягає саме нарахована позивачем пеня.

Отож загальна сума пені, на стягнення якої позивач за поданим ним позовом має право з відповідача, становить 88320,42 грн. (68236,22 грн. + 20084,20 грн.).

Стягувану суму інфляційних нарахувань за період прострочення з січня по травень 2019 року у сумі 21477,64 грн. позивач нарахував правильно.

Сума трьох процентів річних, на стягнення якої з відповідача позивач має право за період прострочення з 09.01.2019 по 02.09.2019 становить 9621,37 грн. у тому числі: 5719,30 грн. 3% річних за період прострочення з 09.01.2019 по 23.05.2019 від суми боргу 515443,29 грн. і 3902,07 грн. 3% річних за період прострочення з 24.05.2019 по 02.09.2019.

Суд відхиляє як такі, що не відповідають дійсності, доводи відповідача про неправильне визначення позивачем суми боргу, на яку нараховані стягувані суми пені, три проценти річних та інфляційні нарахування та, що нарахування стягуваної пені здійснено більше ніж за встановлені ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

За таких обставин позов підлягає задоволенню лише в частині стягнення з відповідача на користь позивача 465443,29 грн. боргу, 88320,42 грн. пені, 21477,64 грн. інфляційних нарахувань та 9621,37 грн. три проценти річних.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України встановлене право позивача на відмову від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Заява позивача про відмову від позову в частині стягнення пені у сумі 24853,39 грн. підписав директор товариства з обмеженою відповідальністю "Дізарт К" Боброва В.О., який не обмежений у поданні такої заяви.

Відмова позивача від позову в частині стягнення пені у сумі 24853,39 грн. не суперечить законодавству, не порушує права і охоронювані законом інтереси інших осіб, тому підлягає прийняттю господарським судом, а провадження у справі в цій частині позовних вимог закриттю.

За подання позову позивач за платіжним дорученням від 19.09.2019 №4371 сплатив 9154,00 грн.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України пропорційно розміру задоволених позовних вимог частину сплаченого позивачем за подання позову судового збору у сумі 8772,94 грн. необхідно покласти на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 231, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Черкаської області

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Судовий збір у сумі 8772,94 грн. покласти на відповідача.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Центрдорресурс" (вул. Кіквідзе, 10-А, м. Київ, 01103, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Дізарт К" (вул. Чигиринський шлях, 21, с. Червона Слобода, Черкаський район, Черкаська область, 19604, ) 465443,29 грн. (чотириста шістдесят п`ять тисяч чотириста сорок три гривні 29 коп.) боргу, 88320,42 грн. (вісімдесят вісім тисяч триста двадцять гривень 20 коп.) пені, 21477,64 грн. (двадцять одна тисяча чотириста сімдесят сім гривень 64 коп.) інфляційних нарахувань, 9621,37 грн. (дев`ять тисяч шістсот двадцять одна гривня 37 коп.) три проценти річних та 8772,94 грн. (вісім тисяч сімсот сімдесят дві гривні 94 коп.) судового збору.

Прийняти відмову товариства з обмеженою відповідальністю "Дізарт К" від позову в частині стягнення пені у сумі 24853,39 грн.

Закрити провадження у цій справі в частині позовної вимоги про стягнення 24853,39 грн. пені.

В решті позову відмовити.

Це рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Це рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 18.11.2019.

СУДДЯ М.В. Дорошенко