УХВАЛА

м. Київ

18.11.2019Справа № 910/15863/19

Суддя господарського суду міста Києва Ломака В.С., розглянувши заяву Державного підприємства «Одеський авіаційний завод» (65121, місто Одеса, проспект Небесної сотні, будинок 32-А) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВП Агромет» (03049, місто Київ, вулиця Тополева, будинок 4, офіс 19, код ЄДРПО 40996936) про видачу судового наказу про стягнення попередньої оплати в сумі 6 224, 53 грн. та 3% річних у сумі 143, 25 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Одеський авіаційний завод» (далі - заявник) звернулось до господарського суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВП Агромет» (далі - боржник) попередньої оплати в сумі 6 224, 53 грн. та 3% річних у сумі 143, 25 грн.

Розглянувши подану Державним підприємством «Одеський авіаційний завод» заяву про видачу судового наказу, суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні, враховуючи наступне.

Підстави та порядок видачі судового наказу врегульовано положеннями Розділу ІІ Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 1 статті 147 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 1 статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Наказне провадження - це самостійний, особливий, спрощений вид судового провадження під час розгляду господарських справ про стягнення грошової заборгованості за договором, спрямований на швидкий та ефективний захист прав заявника, в якому суд в установлених законом випадках за заявою особи без судового засідання і виклику сторін на підставі достатніх, допустимих і належних доказів видає судовий наказ, який одночасно є і судовим рішенням, і виконавчим документом.

За загальним правилом, при розгляді вимог в порядку наказного провадження суд не розглядає обґрунтованість вимог заявлених стягувачем по суті (пункт 7 частини 1 статті 155 Господарського процесуального кодексу України).

Вимоги щодо форми та змісту судового наказу встановлені статтею 150 Господарського процесуального кодексу України.

Пунктом 4 частини 3 статті 150 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Так, в обґрунтування заявлених вимог заявник зазначає про те, що між ним та боржником було укладено договір поставки у спрощений спосіб, на підтвердження цього заявником надано рахунок № 4813 від 19.06.2018 року (додаток 2), платіжне доручення № 3323 від 02.08.2019 (додаток 3), а також претензію № 170/ЮВ від 17.01.19 (додаток 4) з доказами направлення означеної претензії на адресу боржника (додаток 5).

Разом з тим, як вбачається з платіжного доручення № 3323 від 02.08.2019 (додаток 3), платіж за ним у розмірі 6 224, 53 грн. було здійснено з призначенням: «Оплата за трубу 15*2,8, 20*3,2, 40*30*3, рах. 4813 від 19.06.18, дог. № 273/МТЗ-18 від 14.05.18, тендер 2527861 « 22», у т.ч. ПДВ 1037,42 грн.». Крім того, у претензії № 170/ЮВ від 17.01.19 (додаток 4), заявник посилається на п. 1.1. Договору поставки Товару № 273/МТЗ-1, у якому зазначено, що «продавець ТОВ «ВП Агрометр» зобов`язується передати, а покупець прийняти та оплатити Товар. Конкретна вартість Товару, його номенклатура та вартість визначаються на підставі тендерних пропозицій та вказується у Специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього Договору». Також заявник у претензії № 170/ЮВ від 17.01.19 (додаток 4) вказує про те, що номенклатуру та вартість товару, який був оплачений заявником згідно до платіжного доручення № 3323 від 02.08.2019 (додаток 3) було визначено у Специфікації № 8 від 19.06.2018 року.

В той же час, до заяви про видачу судового наказу Держаним підприємством «Одеський авіаційний завод» не надано Договору поставки Товару № 273/МТЗ-1 та Специфікації № 8 від 19.06.2018 року, а надані заявником докази є суперечливими і не надають можливості встановити за яким саме договором утворився борг, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що заявником не надано документів, якими він обґрунтовує свої вимоги, чим порушено вимоги пункту 4 частини 3 статті 150 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, відповідно до частин 1, 2 статті 150 Господарського процесуального кодексу України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником. У заяві повинно бути зазначено, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника.

Суд, дослідивши матеріали заяви про видачу судового наказу, встановив, що вказана заява не відповідає вимогам пункту 2 частини 2 статті 150 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не містить ідентифікаційного коду Державного підприємства «Одеський авіаційний завод» в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України.

Враховуючи вищезазначене, подана Державним підприємством «Одеський авіаційний завод» заява про видачу судового наказу не відповідає приписам, встановленим пунктом 2 частини 2, а також пунктом 4 частини 3 статті 150 Господарського процесуального кодексу України, а відтак суд дійшов висновку про необхідність відмовити у видачі судового наказу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (частини 2 статті 152 Господарського процесуального кодексу України).

Суд звертає увагу заявника, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини 1 статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (частина 1 статті 153 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статями 150, 152, 153, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Державному підприємству «Одеський авіаційний завод» у видачі судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВП Агромет» стягнення попередньої оплати в сумі 6 224, 53 грн. та 3% річних у сумі 143, 25 грн.

2. Відповідно до частини 2 статті 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та згідно з положеннями статті 256 Господарського процесуального кодексу України та підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її складання.

Суддя В.С. Ломака