РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

31.10.2019Справа № 907/177/19

Суддя Господарського суду міста Києва Стасюк С. В., за участю секретаря судового засідання Цубери Ю. Ю., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства по газифікації та газопостачанню "Закарпатгаз" (змінено найменування на Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Закарпатгаз")

до Акціонерного товариства "Укргазвидобування"

про визнання Технічної угоди про умови приймання-передачі газу газорозподільною системою укладеною в редакції позивача.

Представники сторін:

від позивача: Волощук П. Ю. (дов.№ 007Др-85-0719 від 17.07.2019);

від відповідача : Стернюк В. А. (дов. № 2-450д від 28.12.2018).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

29.03.2019 Публічне акціонерне товариство по газифікації та газопостачанню "Закарпатгаз" (змінено найменування на Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Закарпатгаз") звернулось до Господарського суду Закарпатської області з позовною заявою до Акціонерного товариства "Укргазвидобування" про визнання Технічної угоди про умови приймання-передачі газу газорозподільною системою укладеною в редакції позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно Кодексу газорозподільних систем передбачено, що доступ газодобувних підприємств та виробників біогазу чи іншого виду газу з альтернативних джерел, а також суміжних операторів газорозподільної системи з метою забезпечення передавання видобутого (виробленого) ними газу в ГРМ та відповідно отримання газу з ГРМ надається за умови та на підставі укладеної ними з Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключені їх об`єкти) технічної угоди про умови приймання-передачі газу ГРМ, яка укладається з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Посилаючись на положення Кодексу газорозподільних систем та ст. 179, 181 Господарського кодексу України позивач просить визнати Технічну угоду про умови приймання-передачі газу газорозподільною системою укладеною в редакції позивача.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 09.04.2019 відкрито провадження у справі № 907/177/19, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 06.06.2019 матеріали справи № 907/177/19 передано за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

29.07.2019 до Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи № 907/177/19.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.07.2019 прийнято справу № 907/177/19 до провадження, підготовче засідання призначено на 03.09.2019.

21.08.2019 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач вказує, що спірна Технічна угода не заснована на державному замовленні, виконання якого є обов`язковим для суб`єкта господарювання у випадках передбачених законом, та не існує прямої вказівки закону щодо обов`язковості укладення такої угоди для певної категорії суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

У судовому засіданні 03.09.2019 розгляд справи відкладено на 26.09.2019.

09.09.2019 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив.

18.09.2019 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

26.09.2019 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 640/15157/19.

У судовому засіданні 26.09.2019 оголошено перерву до 03.10.2019.

03.10.2019 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли заперечення на клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.

Суд, розглянувши 03.10.2019 у підготовчому судовому засіданні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі відмовив у його задоволенні.

У судовому засіданні 03.10.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 31.10.2019.

В судовому засіданні 31.10.2019 представник позивача позовні вимоги викладені у позовній заяві підтримав у повному обсязі та просив суд її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 31.10.2019 щодо позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та просив суд у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство по газифікації та газопостачанню "Закарпатгаз" (змінено найменування на Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Закарпатгаз") (надалі по тексту - позивач), листом від 04.02.2019 № 88002.4-Сл-0434-0219 направило на адресу Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (надалі по тексту - відповідач) пропозицію укласти Технічну угоду про умови приймання-передачі газу газорозподільною системою разом з проектом угоди з Додатком №1 та Протоколом погодження відбору проб природного газу.

У відповідь на вказаний лист-пропозицію відповідач направив позивачу лист від 01.03.2019 № 2-24-2-02-517 із підписаною Технічною угодою разом з протоколом розбіжностей.

Протокол розбіжностей до Технічної угоди складено у зв`язку з незгодою відповідача із запропонованою редакцією пункту 5 Технічної угоди - "у разі надходження газу в ГРМ, параметри якого не відповідають параметрам, визначеним в пункті 1 цього розділу, сторони здійснюють перерахунок об`єму газу, який надійшов до ГРМ за період, починаючи з дати останнього погодження сторонами місячного паспорта ФХП природного газу, а Оператор ГРМ отримує від ГДП, ВБГ чи суміжного Оператора ГРМ компенсацію, яка розраховується відповідно до глави 3 розділу VIII Кодексу газорозподільних систем" та запропонував зазначений пункт проекту Технічної угоди видалити, а також внести додаткові пункти (Р.І, п.3, Р.І, п.4) та змінити пункт 6 розділу ІІІ.

Позивач не погоджується із виключенням пункту 5 проекту Технічної угоди, оскільки на його думку вказаний пункт відповідає умовам Кодексу газорозподільних систем та не передбачає будь-яких розрахунків за отриманий природний газ, а виключно встановлює право оператора газорозподільної системи на отримання компенсації за отриманий неналежної якості природний газ, а тому звернувся до суду з вимогою визнати Технічну угоду про умови приймання-передачі газу газорозподільною системою укладеною в редакції позивача.

Правову основу ринку природного газу становлять Конституція України, Закон України "Про ринок природного газу", інші закони України та міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та інші акти законодавства України.

Правові засади функціонування ринку природного газу України, серед іншого засновані на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу.

На виконання статті 41 Закону України "Про ринок природного газу" постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі по тексту - НКРЕКП) від 30.09.2015 № 2494 був затверджений Кодекс газорозподільних систем.

У відповідності до підпункту 2 пункту 1 Кодексу газорозподільних систем (надалі по тексту - Кодекс) цей Кодекс визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем.

Пунктом 5 розділу 3 Кодексу визначено, що взаємовідносини оператора ГРМ з газодобувними підприємствами та виробниками біогазу або інших видів газу з альтернативних джерел, об`єкти яких підключені до ГРМ, а також із суміжними Операторами ГРМ регулюються технічною угодою про умови приймання-передачі природного газу ГРМ, яка укладається з ними відповідно до вимог глави 2 розділу VІ цього Кодексу.

Згідно із пунктом 4 розділу І Кодексу Технічною угодою про умови приймання-передачі газу газорозподільною системою є письмова угода між Оператором ГРМ та суміжним суб`єктом ринку газу, крім споживачів та Оператора ГТС, яка укладається за формою, наведеною у додатку 2 до цього Кодексу, та визначає порядок приймання-передачі природного газу між сторонами.

Главою 3 розділу VІ Кодексу визначено, що Технічна угода про умови приймання-передачі газу ГРМ має містити: 1) персональний ЕІС-код кожної сторони як суб`єкта ринку природного газу; 2) параметри якості природного газу та порядок визначення ФХП природного газу; 3) акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін зі схемою потоків газу на ГРС (ПВВГ); 4) перелік комерційних та дублюючих вузлів обліку (ЗВТ); 5) порядок комерційного обліку природного газу (порядок визначення об`єму/обсягу передачі природного газу в/з ГРМ); 6) порядок перевірки комерційних вузлів обліку газу; 7) порядок взаємодії сторін при виникненні аварійних ситуацій; 8) порядок отримання вихідної інформації від комерційного чи дублюючого вузла обліку.

За технічною угодою про умови приймання-передачі газу ГРМ між сторонами не здійснюються розрахунки за природний газ.

Безпосередньо Кодекс не врегульовує відносини оператора ГРМ з газодобувними підприємствами щодо процедури укладення Технічної угоди, а також не визначає, що форма Технічної угоди викладена у додатку № 2 Кодексу є типовою чи обов`язковою для використання суб`єктами господарювання.

Отже, порядок укладення Технічної угоди про умови приймання-передачі газу газорозподільною системою визначається за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (частини 1 та 2 статті 640 Цивільного кодексу України).

Згідно із частиною 3 статті 179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Суд не встановив та сторонами спору не надано доказів того, що Технічна угода про умови приймання-передачі газу газорозподільною системою, в редакції запропонованій позивачем є заснованою на державному замовленні, виконання якого є обов`язком або, що існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення Технічної угоди для певних категорій суб`єктів господарювання, а тому суд вважає необґрунтованими посилання позивача на норми частини 3 статті 179 та частини 7 статті 181 Господарського кодексу України.

У відповідності до частина 2 статті 179 Господарського кодексу України Кабінет Міністрів України, уповноважені ним або законом органи виконавчої влади можуть рекомендувати суб`єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках - затверджувати типові договори.

Затверджений постановою НКРЕКП Кодекс газорозподільних систем за своєю правовою природою є підзаконним нормативно-правовим актом, який не містить імперативних приписів щодо обов`язковості укладення Технічної угоди про умови приймання-передачі газу газорозподільною системою, а також не визначає Технічну угоду викладену у додатку № 2 Кодексу як примірну чи типову.

Статтею 181 Господарського кодексу України визначено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

У відповідності до частини 3-6 статті 181 Господарського кодексу України сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов`язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо).

Частиною 8 статті 181 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся).

Як встановив суд з матеріалів справи, позивач направив на адресу відповідача пропозицію укласти Технічну угоду про умови приймання-передачі газу газорозподільною системою, проте, проект Технічної угоди був підписаний відповідачем разом із протоколом розбіжностей.

В подальшому між позивачем і відповідачем не була досягнута згода щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, матеріали справи, також не містять будь-яких підтверджень у письмовій формі щодо досягнення такої згоди.

Також у суду відсутні підтвердження того, що сторонами вчинялися будь-які фактичні дії на виконання Технічної угоди, що могло свідчити про її укладення.

Суд також не погоджується з позицією відповідача, що його лист від 01.03.2019 № 2-24-2-02-517 є новою пропозицією до укладення Технічної угоди, оскільки відповідь було не тільки одержано позивачем, але й відправлено відповідачем із запізненням, що суперечить положенням частини 2 статті 645 Цивільного кодексу України.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про те, що сторонами не була досягнута згода з усіх істотних умов господарського договору, а тому позовна вимога про визнання Технічної угоди про умови приймання-передачі газу газорозподільною системою укладеною в редакції позивача є не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Позивач не довів належними та допустимими доказами свою правову позицію.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

1.У позові Публічного акціонерного товариства по газифікації та газопостачанню "Закарпатгаз" (Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Закарпатгаз") до Акціонерного товариства "Укргазвидобування" про визнання Технічної угоди про умови приймання-передачі газу газорозподільною системою укладеною в редакції позивача - відмовити повністю.

2.Витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921,00 грн. покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення. При цьому, згідно з п.п.17.5 п.17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 11.11.2019

Суддя С. В. Стасюк