РІШЕННЯ

15 листопада 2019 року Справа № 913/504/19

Господарський суд Луганської області у складі судді Масловського С.В., розглянувши матеріали позовної заяви №06-05/1-59 від 25.07.2019

за позовом Державного підприємства "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" (місцезнаходження: м. Сєвєродонецьк -3, 93404)

до відповідача Фізичної особи - підприємця Непочатової Тетяни Миколаївни (місцезнаходження: АДРЕСА_1 )

про стягнення 5309 грн 52 коп.

без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" звернулось до Господарського суду Луганської області з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , в якому просить суд стягнути заборгованість за договором постачання теплової енергії в гарячій воді №396 від 17.10.2004 в сумі 5309 грн 52 коп., з яких: 4203 грн 03 коп. - основний борг, 235 грн 62 коп. - 3% річних та 870 грн 87 коп.- інфляційні втрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань по оплаті послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за жовтень 2015 - квітень 2016, жовтень 2016 - березень 2017, жовтень 2017- березень 2018, жовтень 2017 - березень 2018 за договором постачання теплової енергії в гарячій воді №396 від 17.10.2004. У зв`язку з простроченням оплати послуг позивач відповідно до ст. 625 ЦК України нарахував - 3% річних в загальній сумі 235 грн 62 коп. та інфляційні втрати в загальній сумі 870 грн 87 коп.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 16.09.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Враховуючи, що відповідачем не подано відзив на позовну заяву у встановлений судом строк, суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши наявні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суду Луганської області -

ВСТАНОВИВ:

03.11.2004 між ОСОБА_2 , як орендодавцем, та ОСОБА_3 , як орендарем, укладено договір оренди приміщення №1, відповідно до умов якого орендар орендує салон - перукарню загальною площею 115 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_2 . (п.1.1.). строк дії договору складає 12 місяців з моменту передачі об`єкта орендарю (п.4.1.); договір автоматично пролонгується на тих самих умовах, якщо у 30 денний строк до закінчення строку дії даного договору про його припинення не буде заявлено однією із сторін (п.4.2.).

17.10.2004 між Державним підприємством "Сєвєродонецька ТЕЦ", як енергопостачальною організацією, та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , як споживачем, було укладено договір №396 про постачання теплової енергії в гарячій воді, відповідно до умов якого енергопостачальна організація бере на себе зобов`язання постачати теплову енергію споживачу у вигляді гарячої води в потрібній йому обсягах, а споживач зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами в терміни, передбачені цим договором.

Умовами договору сторони погодили, що теплова енергія постачається споживачу у вигляді гарячої води на опалення в період опалюваного сезону у приміщення за адресою АДРЕСА_3 загальною площею 94,3 м кв. (п.2.1.); розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться за рахунками, виписаними на підставі показань приладів обліку або розрахунковим способом, виключно в грошовій формі відповідно до діючих тарифів за розрахунковий період (місяць), встановлених відділом цін Луганської обласної облдержадміністрації (п.6.1.); розрахунковим періодом є календарний місяць (п.6.2.); цей договір набуває чинності з 17.10.2004 та діє д 17.10.2005 (п. 10.1.); договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін. Припинення дії договору не звільняє споживача від обов`язку повної сплати спожитої теплової енергії (п.10.2.).

Відповідно до долученого позивачем до матеріалів справи акту про відключення квартири (не жилого приміщення, секції, під`їзду, будинку) від внутрішньобудинкових мереж центрального опалення і гарячого водопостачання, від 16.03.2010, приміщення за адресою: АДРЕСА_3 (салон-перукарня) відключене від внутрішньобудинкових мереж ЦО та ГВП у зв`язку з проведенням реконструкції системи опалення та переведенням її на автономне опалення з 01.01.2010.

У той же час, в приміщеннях квартири, що належить споживачеві, знаходиться 10,2 м опалювальних стояків з тепловіддачею ізольованих стояків згідно проекту 0,596 Гкал за рік, про що вказано у акті.

25.10.2010 між сторонами у справі було укладено угоду № 1 про зміну та доповнення договору № 396 від 17.10.2004, за якою предметом договору є поставка споживачу теплової енергії в період з 25.10.2010 по 25.10.2011 у межах 0,596 Гкал, орієнтовна вартість якої складає 414,43 грн.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 26.01.2012 у справі №1/202/2011 позов задоволено повністю. Стягнуто з фізичної особи-підприємця Непочатової Тетяни Миколаївни на користь Державного підприємства "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" - 4789 грн 93 коп. боргу за договором №396 від 03.11.2004 про постачання теплової енергії в гарячій воді за період з 25.10.2010 по 25.10.2011, 578 грн 00 коп. інфляційних нарахувань за період січень 2010 - вересень 2011, 254 грн 44 коп. 3 % річних з 16.12.2009 по 30.10.2011, та 1411 грн 50 коп. судового збору.

Відповідно до долучених позивачем постанов НКРЕКП вартість 1 Гкал теплової енергії, що поставлялась відповідачу складала:

з 01.05.2015 (тариф для потреб інших споживачів, крім населення) - 1707,73 грн (без ПДВ) відповідно до постанови НКРЕКП України "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб бюджетних установ, релігійних організацій та інших споживачів (крім населення) ДП "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" від 30.04.2015 №1384;

з 01.11.2015 (тариф для потреб інших споживачів, крім населення) - 1642,61 грн (без ПДВ) відповідно до постанови НКРЕКП України "Про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП" від 29.10.2015 №2690;

з 01.02.2016 (тариф для потреб інших споживачів, крім населення) - 1617,14 грн (без ПДВ) відповідно до постанови НКРЕКП України "Про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП" від 28.01.2016 №54;

з 01.10.2016 (тариф для потреб інших споживачів, крім населення) - 1429,43 грн (без ПДВ) відповідно до постанови НКРЕКП України "Про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП" від 29.09.2016 №1757;

з 02.12.2016 (тариф для потреб інших споживачів, крім населення) - 1780,97 грн (без ПДВ) відповідно до постанови НКРЕКП України "Про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП" від 02.12.2016 №2126;

з 24.02.2017 (тариф для потреб інших споживачів, крім населення) - 1792,58 грн (без ПДВ) відповідно до постанови НКРЕКП України "Про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП" від 01.02.2017 №151.

З 12.10.2018 вартість 1 Гкал теплової енергії, що поставлялась відповідачу складала (тариф для потреб інших споживачів, крім населення) - 2067,74 грн (без ПДВ) відповідно до наказу "Про застосування тарифів на теплову енергію для бюджетних та інших споживачів" №137 від 17.10.2018 та рішення "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її транспортування та постачання на 2018 рік для категорій: населення, бюджетні установи та інші споживачі м. Сєвєродонецька, яких обслуговує ДП "Сєвєродонецька ТЕЦ" № 750 від 10.10.2018.

З 01.01.2019 вартість 1 Гкал теплової енергії, що поставлялась відповідачу складала (тариф для потреб інших споживачів, крім населення) - 1635,40 грн (без ПДВ) відповідно до наказу "Про застосування тарифів на теплову енергію для бюджетних та інших споживачів" №01 від 08.01.2019 та рішення "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її транспортування та постачання на 2018 рік для категорій: населення, бюджетні установи та інші споживачі м. Сєвєродонецька, яких обслуговує ДП "Сєвєродонецька ТЕЦ" №1031 від 28.12.2018.

Опалювальний сезон 2015-2016 років було розпочато на підставі рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради від 08.09.2015 № 449 "Про початок опалювального сезону 2015-2016 років" (а.с.88).

Завершено опалювальний сезон 2015-2016 років 05.04.2016 на підставі рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради від 05.04.2016 № 140 "Про завершення опалювального періоду 2015-2016 років" (зворот а.с.88).

Опалювальний сезон 2016-2017 років було розпочато на підставі рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради від 11.10.2016 № 537 "Про початок опалювального сезону 2016-2017 років" (а.с.89).

Завершено опалювальний сезон 2016-2017 років 01.04.2017 на підставі розпорядження Сєвєродонецької міської ради від 06.04.2017 № 184 "Про завершення опалювального періоду 2016-2017 років" (зворот а.с.89).

Опалювальний сезон 2017-2018 років було розпочато на підставі розпорядження Сєвєродонецької міської ради від 18.10.2017 № 516 "Про початок опалювального сезону 2017-2018 років" (а.с.90).

Завершено опалювальний сезон 2017-2018 років 08.04.2018 на підставі рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради від 06.04.2018 № 217 "Про завершення опалювального періоду 2017-2018 років" (зворот а.с.90).

Опалювальний сезон 2018-2019 років було розпочато на підставі розпорядження Сєвєродонецької міської ради від 10.10.2018 №752 "Про початок опалювального сезону 2018-2019 років" (а.с.91).

Завершено опалювальний сезон 2018-2019 років 10.04.2019 на підставі рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради від 25.03.2019 №379 "Про завершення опалювального періоду 2018-2019 років" (зворот а.с.91).

На підтвердження факту постачання теплової енергії на централізоване опалення в опалювальні періоди 2015-2018 років до будинку за адресою: проспект Гвардійський, 31а позивачем долучено акти про включення теплоустановок від №0157 від 22.10.2015, №0157 від 21.10.2016, №0157 від 27.10.2017, №0157 від 12.11.2018.

За надані послуги з централізованого опалення відповідачу були направлені рахунки-акти за адресою пр. Гвардійський, 31-а (117-121), м. Сєвєродонецьк, на загальну суму 4203 грн 03 коп, а саме.: № 396 від 31.10.2015 за жовтень 2015 на суму 67,10 грн; № 396 від 30.11.2015 за листопад 2015 на суму 193,64 грн; № 396 від 31.12.2015 за грудень 2015 на суму 200,10 грн; № 396 від 31.01.2016 за січень 2016 на суму 200,10 грн; № 396 від 29.02.2016 за лютий 2016 на суму 177,92 грн; № 396 від 31.03.2016 за березень 2016 на суму 184,30 грн; № 396 від 30.04.2016 за квітень 2016 на суму 25,42 грн; № 396 від 31.10.2016 за жовтень 2016 на суму 61,79 грн; № 396 від 30.11.2016 за листопад 2016 на суму 168,52 грн; № 396 від 31.12.2016 за грудень 2016 на суму 176,89 грн; № 396 від 31.01.2017 за січень 2017 на суму 216,96 грн; № 396 від 28.02.2017 за лютий 2017 на суму 196,19 грн; № 396 від 31.03.2017 за березень 2017 на суму 218,38 грн; № 396 від 31.10.2017 за жовтень 2017 на суму 49,31 грн; № 396 від 31.11.2017 за листопад 2017 на суму 197,24 грн; № 396 від 31.12.2017 за грудень 2017 на суму 218,38 грн; № 396 від 31.01.2018 за січень 2018 на суму 218,38 грн; № 396 від 28.02.2018 за лютий 2018 на суму 197,24 грн; № 396 від 31.03.2018 за березень 2018 на суму 218,38 грн; № 396 від 30.11.2018 за листопад 2018 на суму 154,39 грн; № 396 від 31.12.2018 за грудень 2018 на суму 251,89 грн; № 396 від 31.01.2019 за січень 2019 на суму 199,22 грн; № 396 від 28.02.2019 за лютий 2019 на суму 179,94 грн; № 396 від 31.03.2019 за березень 2019 на суму 192,79 грн. № 396 від 30.04.2019 за квітень 2019 на суму 38,56 грн, які підписані повноважним представником позивача, скріплені печаткою позивача, належним чином засвідчені копії яких наявні в матеріалах справи.

Позивачем до матеріалів справи також долучено копії направлених відповідачу претензій №08-14-165 від 28.09.2016, №08-14-12 від 06.06.2017, №08-14-36 від 26.01.2018, №08-14-196 від 18.05.2018, №08-14-30 від 06.02.2019, №08-14-102 від 04.06.2019 про сплату боргу за надані послуги.

Як стверджує позивач, відповідач заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період жовтень 2015 - квітень 2019 не оплатив, що стало підставою для звернення з відповідним позовом до суду для відновлення своїх порушених прав та інтересів.

Приписами ч. 1 ст. 11 ЦК України врегульовано, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, і такою дією є фактичне постачання теплової енергії та її отримання відповідачем.

Відповідно до ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

У відповідності до норм ч. 6 та ч. 7 ст. 276 ГК України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Правове регулювання правовідносин, пов`язаних з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії з метою забезпечення енергетичної безпеки України, підвищення енергоефективності функціонування систем теплопостачання, створення і удосконалення ринку теплової енергії та захисту прав споживачів та працівників сфери теплопостачання здійснюється Законом України "Про теплопостачання".

У відповідності до ст. 1 Закону України "Про теплопостачання" теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Згідно з ст. 13 Закону України від 24.06.2004 № 1875-IV "Про житлово-комунальні послуги" (далі - Закон № 1875), в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 16 Закону № 1875 комунальні послуги надаються споживачам безперебійно, виключно за винятком часу перерв на міжопалювальний період для систем опалення, рішення про початок та закінчення якого приймається виконавчими органами відповідних місцевих рад або місцевими державними адміністраціями виходячи з кліматичних умов згідно з правилами та іншими нормативними документами.

Пунктом 5 ч. 3 ст. 20 Закону №1875 встановлено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, є грошовим зобов`язанням.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За правилами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За положеннями ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що позивачем, як енергопостачальною організацією, на виконання умов договору постачання теплової енергії в гарячій воді №396 від 17.10.2004 було поставлено відповідачу, як споживачу, теплову енергію за період жовтень 2015 - квітень 2016, жовтень 2016 - березень 2017, жовтень 2017 - березень 2018, листопад 2018 - квітень 2019 на загальну суму 4203 грн 03 коп., на підставі чого позивачем було виписано відповідачу рахунки - акти згідно п. 6.1. договору №396 від 17.10.2004 та направлено на адресу відповідача: Гвардійський проспект , 31-а (117-121), м. Сєвєродонецьк Луганської області. Відповідач свої зобов`язання по оплаті поставленої теплової енергії не виконав. Докази протилежного у матеріалах справи відсутні.

За таких обставин суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача суми основної заборгованості за договором постачання теплової енергії в гарячій воді №396 від 17.10.2004 є законною, обґрунтованою, доведеною належним та допустимими доказами, та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі, а саме в сумі 4203 грн 05 коп.

Позивач на підставі ст.625 Цивільного кодексу України просить стягнути з відповідача 3% річних за несвоєчасну оплату за постачання теплової енергії за жовтень 2015 - квітень 2016, жовтень 2016 - березень 2017, жовтень 2017 - березень 2018, листопад 2018 - квітень 2019 в загальній сумі 235 грн 62 коп. та інфляційні втрати за несвоєчасну оплату за постачання теплової енергії за жовтень 2015 - квітень 2016, жовтень 2016 - березень 2017, жовтень 2017 - березень 2018, листопад 2018 - квітень 2019 в загальній сумі 870 грн 87 коп.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктом 1 ст.612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Виходячи зі змісту ч.2 ст.193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

За положеннями частини 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому суд вважає за доцільне зазначити, що за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Верховного Суду від 31 січня 2018 у справі № 915/14/17).

Суд зазначає, що індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур`єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, господарський суд дійшов висновку про те, що позивачем арифметично невірно визначено розмір 3% річних за заявлений період.

За розрахунком суду, зробленого за допомогою програми "Законодавство", в межах періоду заявленого позивачем розмір 3% річних за несвоєчасну оплату поставленої теплової енергії за жовтень 2015 - квітень 2016, жовтень 2016 - березень 2017, жовтень 2017 - березень 2018, листопад 2018 - квітень 2019 складає в загальній сумі 235 грн 55 коп.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 3% річних за несвоєчасну оплату поставленої теплової енергії за жовтень 2015 - квітень 2016, жовтень 2016 - березень 2017, жовтень 2017 - березень 2018, листопад 2018 - квітень 2019 є законною, обґрунтованою, доведеною належними та допустимими доказами, але такою, що підлягає задоволенню частково в розмірі 235 грн 55 коп.

Судом було перевірено розрахунок інфляційних витрат та встановлено, що він є вірним, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних витрат за несвоєчасну оплату поставленої теплової енергії за жовтень 2015 - квітень 2016, жовтень 2016 - березень 2017, жовтень 2017 - березень 2018, листопад 2018 - квітень 2019 в загальному розмірі 870 грн 87 коп. є законними, обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими, доведеними належним та допустимими доказами, але такими, що підлягають задоволенню частково, а саме: основна заборгованість в сумі 4203 грн 03 коп., інфляційні втрати в сумі 870 грн 87 коп., 3% річних в сумі 235 грн 55 коп.

Відповідно до ст. 129 ГПК України оплата судових витрат покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1920 грн 98 коп.

Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Непочатової Тетяни Миколаївни (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь Державного підприємства "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" (місцезнаходження: м. Сєвєродонецьк, Сєвєродонецька ТЕЦ, 93404, ) основну заборгованість в сумі 4203 (чотири тисячі двісті три) грн 03 коп., інфляційні втрати в сумі 870 (вісімсот сімдесят) грн 87 коп., 3% річних в сумі 235 (двісті тридцять п`ять) грн 55 коп. та судовий збір в сумі 1920 (одна тисяча дев`ятсот двадцять) грн 98 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст.256 Господарського процесуального кодексу України та порядку, визначеному п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 15.11.2019

Суддя С.В. Масловський