УХВАЛА

м. Київ

18.11.2019Справа № 910/16028/19

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Аріян» (м. Київ)

про забезпечення позову

Особи, які можуть отримати статус учасника справи:

1. ОСОБА_1 (м. Благовіщенське Кіровоградської області)

2. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Журавльова Лариса Михайлівна (м. Київ)

3. Приватний виконавець Телявський Анатолій Миколайович (м. Київ)

Суддя Ващенко Т.М.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аріян» (далі - заявник) звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про забезпечення позову шляхом:

зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 697, здійсненого 09.09.19. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М. про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аріян» на користь громадянина ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 220160,57 доларів США, що за курсом НБУ станом на 09.09.19. становить 5521627,10 грн відповідно до кредитного договору № СМ- 007/004/2005 від 08.12.05. (з додатковими угодами), а також договору № 205-20-08/19 про відступлення прав вимоги від 20 серпня 2019 року за невиплачену в строк заборгованість за період з моменту укладення кредитного договору № СМ-007/004/2005 від 08.12.05. по дату нарахування заборгованості; та стягнення на підставі виконавчого напису № 698, здійсненого 09.09.19. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М. про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аріян» на користь громадянина ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 145908,19 доларів США, що за курсом НБУ станом на 09.09.19. становить 3659377,41 грн. відповідно до кредитного договору № СМ-БМЕ 004/358/2007 від 18.12.07. (з додатковими угодами), а також договору № 205-20-08/19 про відступлення прав вимоги від 20 серпня 2019 року за невиплачену в строк заборгованість за період з моменту укладення кредитного договору № СМ-8МЕ 004/358/2007 від 18.12.07. по дату нарахування заборгованості, до набрання рішенням Господарського суду міста Києва у даній справі законної сили.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, проаналізувавши норми процесуального законодавства України, суд встановив наступне.

08.12.05. між громадянином Ірану ОСОБА_2 та Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» було укладено кредитний договір № СМ- 007/004/2005.

На забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між ТОВ «аріян» та Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» було укладено договір іпотеки № РСМ-007/004/2005 від 08.12.05.

18.12.07. між громадянином Ірану ОСОБА_2 та Акціонерним товариством «ОТП Банк» було укладено кредитний договір № CM-SME 004/358/2007.

18.12.07. між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аріян» було укладено Договір іпотеки № PM-SME 004/358/2007 (майнова порука), яким забезпечено виконання зобов`язань ОСОБА_2 перед ЗАТ «ОТП Банк» за кредитним договором № CM-SME 004/358/2007 від 18.12.07.

За твердженням заявника Акціонерне товариство «ОТП Банк» продало право вимоги за вказаними кредитними договорами Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інтайм Фінанс», яка відступила право вимоги фізичній особі ОСОБА_1 .

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М. було вчинено:

- виконавчий напис № 697, здійснений 09.09.19. про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аріян» на користь громадянина ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 220160,57 доларів США, що за курсом НБУ станом на 09.09.19. становить 5521627,10 грн відповідно до кредитного договору № СМ- 007/004/2005 від 08.12.05. (з додатковими угодами), а також договору № 205-20-08/19 про відступлення прав вимоги від 20 серпня 2019 року за невиплачену в строк заборгованість за період з моменту укладення кредитного договору № СМ-007/004/2005 від 08.12.05. по дату нарахування заборгованості;

- виконавчий напис № 698, здійснений 09.09.19. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М. про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аріян» на користь громадянина ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 145908,19 доларів США, що за курсом НБУ станом на 09.09.19. становить 3659377,41 грн. відповідно до кредитного договору № СМ-БМЕ 004/358/2007 від 18.12.07. (з додатковими угодами), а також договору № 205-20-08/19 про відступлення прав вимоги від 20 серпня 2019 року за невиплачену в строк заборгованість за період з моменту укладення кредитного договору № СМ-8МЕ 004/358/2007 від 18.12.07. по дату нарахування заборгованості.

Отже ОСОБА_1 є стягувачем за виконавчими написами нотаріуса, з оскарженням яких заявник має намір звернутись з позовом до Господарського суду міста Києва, а заявник є боржником.

При цьому судом також встановлено, що однією зі сторін за основним зобов`язанням (кредитними договорами) також є фізична особа.

Заявник вказує, що він вважає, що означені виконавчі написи нотаріуса є такими, що не підлягають виконанню та має намір на звернення до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про визнання означених написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню.

В постанові від 16 серпня 2019 року у справі № 916/142/19 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду вказав наступне.

Право особи на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду, в тому числі додержання правил юрисдикції у господарських судах.

Отже розгляд заяви та вжиття заходів забезпечення позову здійснюються виключно судом компетентним розглядати спір по суті. При цьому першочерговим при надходженні на розгляд суду заяви про забезпечення позову є надання оцінки щодо порядку звернення з нею до суду за умови дотримання яких здійснюється її розгляд по суті.

Тобто в першочерговою у будь якому випадку є оцінка дотримання процесуального порядку (юрисдикції) звернення із заявою про забезпечення позову до суду.

Положеннями Господарського процесуального кодексу України визначено такі види юрисдикції (підсудності): предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів (статті 20-23 ГПК України), інстанційна юрисдикція (статті 24-26 ГПК України) та територіальна юрисдикція (підсудність) (статті 27-31 ГПК України).

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

За приписами частини другої статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Зазначене право на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також установленими ним передумовами для звернення до суду.

У силу статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За змістом частини третьої статті 22 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Підвідомчість визначається як коло справ, віднесених до розгляду і вирішення господарських судів з огляду на пряму вказівку закону. Підвідомчість визначає також властивості (характер) спірних правовідносин, у силу яких їх вирішення віднесене до компетенції господарського суду.

В основу визначення підвідомчості покладено два критерії: суб`єктний склад правовідносин і характер діяльності суб`єктів (характер спірного правовідношення).

Відповідно до першого критерію господарський суд вирішує господарські спори, що виникають між підприємствами, організаціями (юридичними особами), а також громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності, а у випадках, передбачених чинним законодавством, може вирішувати спори і розглядати справи за участю державних та інших органів, а також громадян, які не є суб`єктами підприємницької діяльності.

Подання позовної заяви за правилами ГПК України означає, що позовна заява повинна бути подана за правилами предметної та суб`єктної юрисдикції справ відповідно до статті 20 цього Кодексу.

Спір не підлягає вирішенню в господарських судах України, якщо: він не є підвідомчим господарському суду, тобто предмет спору не охоплюється статтею 20 ГПК України; спір за предметною ознакою підвідомчий господарському суду, але одна зі сторін не може бути учасником господарського процесу, а її право чи інтерес не підлягають судовому захисту у господарському суді.

За приписами частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду;

справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів;

справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах;

справи у спорах щодо цінних паперів, в тому числі пов`язані з правами на цінні папери та правами, що виникають з них, емісією, розміщенням, обігом та погашенням цінних паперів, обліком прав на цінні папери, зобов`язаннями за цінними паперами, крім боргових цінних паперів, власником яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та векселів, що використовуються у податкових та митних правовідносинах;

справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

справи у спорах, що виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов`язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності;

справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України;

справи за заявами про затвердження планів санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство;

справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем;

справи про оскарження рішень третейських судів та про видачу наказу на примусове виконання рішень третейських судів, утворених відповідно до Закону України «Про третейські суди», якщо такі рішення ухвалені у спорах, зазначених у цій статті;

справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах;

вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами;

справи у спорах про захист ділової репутації, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем або самозайнятою особою;

інші справи у спорах між суб`єктами господарювання;

справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа - підприємець.

За своїм суб`єктним складом спір у справі за позовом заявника до фізичної особи про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, не підпадає під дію ст. 4 ГПК України.

При цьому спори про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників до стягувачі, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.08.19. у справі № 519/77/18).

За таких обставин, суд відмовляє у прийнятті заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Аріян» про забезпечення позову.

Крім того, суд роз`яснює право заявнику звернутись з відповідними заявою про забезпечення позову та позовом до суду за встановленою чинним законодавством юрисдикцією - до відповідного місцевого загального суду.

Заявник має право на повернення з Державного бюджету України судового збору, сплаченого за подання до суду даної заяви, у випадку звернення із відповідним клопотанням про повернення судового збору.

За таких обставин, керуючись ст. ст. 4, 20, 175, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Аріян» у прийнятті заяви про забезпечення позову. Заяву з доданими до неї документами повернути заявнику.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 18.11.19. та не підлягає оскарженню.

Суддя Т.М. Ващенко