УХВАЛА

12 листопада 2019 року

м. Київ

Справа № 910/12199/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кролевець О.А. - головуючий, Вронська Г.О., Губенко Н.М.,

за участю секретаря судового засідання - Черненка О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Гавлодський Н.В.,

від відповідача: Ізвєков К.В.,

від третьої особи: Ізвєков К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Фонду державного майна України

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.06.2019

(головуючий суддя Тищенко А.І., судді Михальська Ю.Б., Скрипка І.М.)

та рішення Господарського суду міста Києва від 18.03.2019

(суддя Головіна К.І.)

у справі №910/12199/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рибгосп Бурштинський"

до Фонду державного майна України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області

про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Рибгосп Бурштинський" (далі - ТОВ "Рибгосп Бурштинський") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Фонду державного майна України (далі - ФДМУ) про зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ТОВ "Рибгосп Бурштинський" вказувало на порушення ФДМУ частини 4 розділу V Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" (який набрав чинності 07.03.2018), за якими приватизація єдиного майнового комплексу Державного підприємства "Рибне господарство "Галицький" (далі - ДП "Рибне господарство "Галицький") має відбуватись за попередньою процедурою приватизації, визначеною Законом України "Про особливості приватизації майна в агропромисловому комплексі" шляхом продажу акцій акціонерного товариства, а не на аукціоні з умовами, як передбачено новою процедурою, оскільки, план приватизації ТОВ "Рибгосп Бурштинський" (учасника приватизації, орендаря майнового комплексу ДП "Рибне господарство "Галицький") затверджено у 2016 році, отже, внесення єдиного майнового комплексу ДП "Рибне господарство "Галицький" до Переліку єдиних майнових комплексів державних підприємств, що підлягають приватизації у 2018 році, затвердженого наказом Фонду державного майна України №447 від 27.03.2018, є порушенням прав ТОВ "Рибгосп Бурштинський", як учасника приватизаційного процесу розпочатого у 2016 році, а тому просило суд зобов`язати ФДМУ внести зміни до переліку єдиних майнових комплексів державних підприємств і їх структурних підрозділів, у тому числі, що передані в оренду, затвердженого наказом Фонду державного майна України №447 від 27.03.2018, шляхом виключення з такого переліку єдиного майнового комплексу ДП "Рибне господарство "Галицький".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.03.2019, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.06.2019, позов задоволено.

Аргументуючи судові рішення про задоволення позову, суди вказали на те, що внесення єдиного майнового комплексу ДП "Рибне господарство "Галицький" до нового переліку єдиних майнових комплексів державних підприємств і їх структурних підрозділів, які підлягають приватизації у 2018 році, затвердженого наказом Фонду державного майна України №447 від 27.03.2018, є неправомірним та порушує права позивача, як учасника розпочатого у 2016 році приватизаційного процесу єдиного майнового комплексу ДП "Рибне господарство "Галицький", що полягає у позбавленні позивача частки у статутному капіталі новоствореного акціонерного товариства, згідно із затвердженим у 2017 році планом приватизації єдиного майнового комплексу ДП "Рибне господарство "Галицький".

31.07.2019 Фонд державного майна України (далі - ФДМУ) звернувся з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.06.2019 та рішення Господарського суду міста Києва від 18.03.2019 у справі №910/12199/18.

Обґрунтовуючи доводи касаційної скарги скаржник посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій положень ст.ст. 11, 12 Закону України "Про приватизацію державного майна", а також вказує, на те, що судами при розгляді справи, не враховано, що строк дії Акта оцінки майна приватизації ДП "Рибне господарство "Галицький" закінчився, у зв`язку з чим, ФДМУ і було прийнято спірний наказ №477 від 27.03.2018 про затвердження нового плану приватизації на 2018 рік. Крім того, судами не враховано, що строк приватизації майнового комплексу, з урахуванням вимог Закону України "Про приватизацію державного майна" закінчився, а тому просить Верховний Суд скасувати прийняті у справі судові рішення, та прийняти нове рішення про відмову у позові.

Ухвалою Верховного Суду від 12.09.2019 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ФДМУ на постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.06.2019 та рішення Господарського суду міста Києва від 18.03.2019 у справі №910/12199/18 та призначено її до розгляду на 05.11.2019.

За приписами ч. 5 ст. 302 ГПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики.

Для віднесення справи до такої, що містить виключну правову проблему, справа, має відповідати таким критеріям:

1) кількісному - наявність значної кількості подібних справ, які перебувають на розгляді в судах або можуть з`явитися у найближчому майбутньому через наявність невирішеної правової проблеми;

2) якісному - наявність правової проблеми, вирішення якої необхідне для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

За змістом ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до положень ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь - який юридичний спір.

Частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Водночас для забезпечення завдання господарського судочинства статтею 5 ГПК України передбачено способи судового захисту, де вказано, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу закріплено ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Крім того, ст. 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України) визначено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Визначаючи предмет позову, як спосіб захисту права чи інтересу, важливим є перелік способів захисту цивільного права та інтересу, наведений у ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України, за приписами яких способами захисту прав і законних інтересів можуть бути, зокрема, визнання права, припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, тощо. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Задовольняючи вищевказані позовні вимоги у цій справі та зобов`язуючи ФДМУ внести зміни до Переліку єдиних майнових комплексів державних підприємств і їх структурних підрозділів, у тому числі, що передані в оренду, затвердженого наказом Фонду державного майна України № 447 від 27.03.2018, шляхом виключення з такого переліку єдиного майнового комплексу ДП "Рибне господарство "Галицький", суди фактично визнали що заявлені позовні вимоги є належним способом захисту прав позивача.

Однак ст. 9 Закону України "Про Фонд державного майна України" закріплено, що Фонд державного майна України у межах своїх повноважень, на основі та на виконання Конституції та законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України видає накази, що підписує Голова Фонду державного майна України. Накази Фонду державного майна України, видані у межах його повноважень, є обов`язковими для виконання центральними органами виконавчої влади, підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності та громадянами. Накази Фонду державного майна України можуть бути скасовані Кабінетом Міністрів України повністю чи в окремій частині.

Разом з тим ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади зобов`язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Водночас враховуючи те, що судами попередніх інстанцій, позовні вимоги у цій справі було задоволено, а саме зобов`язано ФДМУ внести зміни до Переліку єдиних майнових комплексів державних підприємств і їх структурних підрозділів, у тому числі, що передані в оренду, затвердженого наказом Фонду державного майна України № 447 від 27.03.2018, шляхом виключення з такого переліку єдиного майнового комплексу ДП "Рибне господарство "Галицький", то виникає виключна правова проблема, чи є ефективним обраний позивачем відповідно до вимог чинного законодавства спосіб захисту його права, з урахуванням визначених Конституцією та законами України повноважень відповідача, для відновлення порушеного ним права.

Крім того, колегія суддів враховує, що господарськими судами розглядається велика кількість справ у спорах щодо приватизації майна.

Враховуючи вищевикладене та розглянувши доводи та аргументи касаційної скарги разом з матеріалами справи №910/12199/18 Верховний Суд, дійшов висновку про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Керуючись статтями 234, 300, 302, 303 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Передати справу №910/12199/18 разом з касаційною скаргою Фонду державного майна України на постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.06.2019 та рішення Господарського суду міста Києва від 18.03.2019 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.А. Кролевець

Судді Г.О. Вронська

Н.М. Губенко