УХВАЛА

про розгляд скарги на дії державного виконавця

м. Київ

23.10.2019Справа № 910/10998/19

Господарський суд міста Києва у складі: головуючого судді - Князькова В. В.,

за участю секретаря судового засідання Скокіна О. Л.,

розглянувши у відкритому судового засіданні скаргу Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація»

на дії головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві

у справі за позовом Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація», м.Київ

до відповідача: фізичної особи-підприємця Подрєзова Максима Миколайовича, м. Київ

про стягнення грошових коштів,

За участю представників:

від стягувача (скаржника): не з`явився

від боржника: не з`явився

від ВДВС: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.09.2019 (суддя Балац С. В.) закрито провадження у справі № 910/10998/19 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

10.09.2019 Господарським судом міста Києва видано наказ про стягнення з фізичної особи-підприємця Подрєзова Максима Миколайовича на користь Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» судового збору в сумі 1 921,00 грн.

Згідно з повідомленням головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ярмоленко К. Ю. від 20.09.2019 наказ Господарського суду міста Києва від 10.09.2019 у справі № 910/10998/19 повернуто стягувачу без виконання на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю в наказі суду відомостей про дату народження боржника.

08.10.2019 через відділ діловодства суду надійшла скарга Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» на дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ярмоленко К. Ю., в якій скаржник просить суд:

- визнати неправомірними дії державного виконавця, що полягають у безпідставній відмові у відкритті виконавчого провадження, та скасувати видане державним виконавцем повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 20.09.2019;

- зобов`язати державного виконавця відкрити виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 10.09.2019 у справі № 910/10998/19 та вчинити всі необхідні дії з виконання наказу відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

В обґрунтування поданої скарги стягувач посилається на відсутність законних підстав у державного виконавця для повернення виконавчого документу у зв`язку з відсутністю в ньому відомостей про дату народження боржника. Зокрема, скаржник вказує, що боржник за наказом є фізичною особою-підприємцем, а тому державний виконавець не був позбавлений можливості отримати достій обсяг інформації про боржника у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва № 05-23/2559 від 08.10.2019, у зв`язку з відпусткою судді Балаца С. В., призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/10998/19.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.10.2019 справу № 910/10998/19 передано судді Князькову В. В. для розгляду скарги на дії державного виконавця.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.10.2019 розгляд скарги стягувача на дії головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ярмоленко К. Ю. призначено на 23.10.2019.

У судове засідання представники стягувача та боржника не з`явились, про причини своєї неявки суд не повідомили. Державний виконавець у судове засідання також не з`явилась, письмових пояснень по суті скарги не надала.

Статтею 339 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Частиною 2 статті 342 Господарського процесуального кодексу України визначено, що неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

З огляду на неявку представників стягувача, божника та державного виконавця у судове засідання, господарський суд зазначає, що неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду скарги за наявними у справі матеріалами.

Щодо дотримання скаржником процесуального строку для подання до суду скарги на дії державного виконавця господарський суд зазначає, що згідно з пунктом «а» частини першої статті 341 Господарського процесуального кодексу України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права.

Згідно з матеріалами справи повідомлення державного виконавця від 20.09.2019 отримано стягувачем 02.10.2019, про свідчить реєстраційний штамп Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» за вхідним № 4970 від 02.10.2019.

Зважаючи на викладене, вбачається, що стягувач звернувся до суду 08.10.2019 з дотриманням процесуального строку, встановленого пунктом «а» частини першої статті 341 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга стягувача, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи, господарський суд зазначає про таке.

За приписами частини першої статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписом частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Наказ, судовий наказ, ухвала суду мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом (ч. ч. 1, 3 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України).

Вимоги до виконавчого документа встановлено статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Пунктом 6 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, зокрема, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею.

Як встановлено судом, згідно з повідомленням головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ярмоленко К. Ю. від 20.09.2019 наказ Господарського суду міста Києва від 10.09.2019 у справі № 910/10998/19 повернуто стягувачу без виконання на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю в наказі суду відомостей про дату народження боржника.

У цьому випадку суд звертає увагу на положення частини першої статті 4 Закону України «про виконавче провадження», відповідно до яких у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

В свою чергу, вимоги до змісту резолютивної частини рішення визначено у ч. ч. 5, 6 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких у резолютивній частині рішення зазначаються: висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог; розподіл судових витрат; строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України. У разі необхідності у резолютивній частині також вказується про: порядок і строк виконання рішення; надання відстрочки або розстрочки виконання рішення; забезпечення виконання рішення; повернення судового збору; призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дата, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру, понесених нею судових витрат; дата складення повного судового рішення.

У частині 1 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» також вказано, що у виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

У наказі Господарського суду міста Києва від 10.09.2019 у справі № 910/10998/19 судом було зазначено відомі суду дані про особу боржника, зокрема: прізвище, ім`я та по батькові боржника - фізичної особи-підприємця Подрєзова Максима Миколайовича , його адресу реєстрації, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також реєстраційний номер облікової картки платника податків останнього.

Також судом в наказі від 10.09.2019 викладено інші обов`язкові реквізити виконавчого документа, визначені у статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» (як-то дату набрання рішенням суду законної сили, строк пред`явлення виконавчого документу до виконання, номер судової справи тощо).

Щодо відсутності у наказі суду відомостей про дату народження боржника господарський суд зазначає, що матеріали судової справи № 910/10998/19 такої інформації не містять. При цьому господарський суд позбавлений як повноважень, так і обов`язку встановлювати такі дані стосовно фізичної особи-підприємця в межах розгляду судової справи.

Водночас, пунктом 2 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено обов`язок виконавця здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

У частині 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено права виконавця, до яких віднесено, у тому числі: право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення (ч. 5 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Отже державний виконавець, на якого законом покладено обов`язок з виконання судового рішення, не позбавлений можливості самостійно встановити інформацію про боржника, якщо таку інформацію не відомо суду. При цьому, відомості, зазначені в наказі суді від 10.09.2019, є достатніми для того, щоб ідентифікувати особу боржника, який є фізичною особою-підприємцем та відомості про якого внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Ураховуючи наведене вище, господарський суд дійшов висновку, що у державного виконавця не було достатніх та обґрунтованих підстав для направлення стягувачу повідомлення від 20.09.2019 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

У цьому контексті судом також враховано, що Європейський суд з прав людини (далі - Суд), рішення якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судом як джерело права, неодноразово наголошував щодо недопустимості невиконання або затягування виконання рішення національного суду в порушення прав іншої сторони.

Судом також зазначалось, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично (рішення Суду у справі Чіжов проти України, заява №6962/02).

За приписами статті 343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи викладене вище, господарський суд дійшов висновку про задоволення скарги в частині вимог про визнання неправомірними дій державного виконавця та скасування повідомлення головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ярмоленко К. Ю. від 20.09.2019 про повернення стягувачу без прийняття до виконання наказу Господарського суду міста Києва від 10.09.2019 у справі № 910/10998/19.

Одночасно з цим, розглянувши вимоги скаржника про зобов`язання державного виконавця вчинити «всі необхідні дії з виконання наказу у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження», господарський суд зазначає, що з урахуванням положень ч. 3 ст. 18, ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» суд може за наявності достатніх правових підстав визнати неправомірними дії державного виконавця або визнати неправомірним необґрунтоване зволікання з вчиненням відповідних дій, однак не може перебирати на себе функцію органу державної виконавчої служби, яка не покладена на суд законом.

Як було роз`яснено у пункті 9.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов`язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов`язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Оскільки обов`язок державного виконавця з виконання рішення суду встановлений безпосередньо нормами Закону України «Про виконавче провадження», то у суду відсутні підстави для зобов`язання державного виконавця вчиняти відповідні дії, а скарга в цій частині вимог є необґрунтованою та передчасною.

У даному випадку, враховуючи встановлений судом факт неправомірного повернення виконавчого документу стягувачу, господарський суд вважає за необхідне зобов`язати державного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) шляхом вирішення в межах компетенції питання щодо прийняття наказу Господарського суду міста Києва від 10.09.2019 у справі № 910/10998/19 до виконання.

За таких обставин, скарга Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» підлягає частковому задоволенню з викладених вище підстав.

Керуючись ст. ст. 234, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» на дії головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ярмоленко К. Ю. - задовольнити частково.

2. Визнати неправомірним та скасувати повідомлення головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ярмоленко К. Ю. від 20.09.2019 про повернення стягувачу без прийняття до виконання наказу Господарського суду міста Києва від 10.09.2019 у справі № 910/10998/19.

3. Зобов`язати головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ярмоленко К. Ю. усунути порушення прав (поновити порушене право) Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» шляхом вирішення в межах компетенції питання щодо прийняття наказу Господарського суду міста Києва від 10.09.2019 у справі № 910/10998/19 до виконання.

4. У задоволенні іншої частини скарги - відмовити.

У судовому засіданні підписано вступну та резолютивну частини ухвали.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 28.10.2019.

Суддя В. В. Князьков