ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"06" листопада 2019 р.м. Одеса Справа № 916/1707/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Смелянець Г.Є.,

при секретарі судового засідання Орлов О.О.

розглянувши у судовому засіданні справу №916/1707/19

за позовом Приватного підприємства "ЄЛС Телеком"

до відповідача Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Одеської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком"

про визнання договорів недійсними -

за участю представників:

від позивача: Вернер М.Г. (директор); Лета М.А . ордер серія ОД № 417662 від 01.08.2019р.

від відповідача: Баєнко Я.В. ордер серія ОД № 505621 від 01.08.2019р.

В С Т А Н О В И В:

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що договори не відповідають вимогам законодавства, зокрема вимогам ч.1 ст.761 ЦК України, якою встановлено, що право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права, вимогам п.1 розділу ІІ Правил надання в користування кабельної каналізації електрозв`язку, затверджених Рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації від 23.08.2012р. №428 (у редакції від 12.07.2016р. №359), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.09.2012р. №1571/21883, якими встановлено, що за зверненням замовника постачальник повинен надати документи, які підтверджують право власності на кабельну каналізацію електрозв`язку.

Відсутність у відповідача права власності або права володіння на ККЕ позивач підтверджує посиланнями на наступне.

По-перше, за відповідачем, як на час укладання договору у 2014р. так і на час укладання договору у 2018р. не було зареєстровано право власності на ККЕ, що передана в користування позивачу, про що свідчить відповідна Інформаційна довідка з Державного реєстру прав на нерухоме майно №93002929 від 27.07.2017р.

При цьому, обов`язковість проведення державної реєстрації права власності на ККЕ за відповідачем, позивач доводить посиланнями на вимоги ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004р., в редакції від 01.01.2014р., яка була чинною на момент укладення між сторонами оспорюваних договорів, та якою встановлено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни будівлі, споруди (їх окремі частини). Оскільки ККЕ відповідно до абз. 20 ст.1 Закону України «Про телекомунікації» є спорудою, визначення якої встановлено у Державному класифікаторі будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженим і введеним в дію наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 №507, то на момент укладення оспорюваних договорів відповідно до ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстрація права власності на такі споруди була і є обов`язковою.

Окрім того, позивач посилається на те, що УДПЕЗ «Укртелеком» було корпоратизовано як цілісний майновий комплекс та вимоги ст. 191 ЦК України, якими встановлено, що підприємство як єдиний майновий комплекс є нерухомістю. Права на земельну ділянку та інші об`єкти нерухомого майна, які входять до складу єдиного майнового комплексу підприємства, підлягають державній реєстрації в органах, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно.

По-друге, позивач вважає, що на момент дії Закону України «Про власність», яким було розмежовано загальнодержавну та комунальну власність, до якої, зокрема, віднесені системи зв`язку та інформації, тому під час приватизації УДПЕЗ «Укртелеком» ККЕ не могла бути передана у власність приватизованому підприємству без відповідного рішення Одеської міської ради. На сьогоднішній день КЕЕ, як нерухомість, яка не має реєстрації прав власності, та розташована на землях комунальної власності м. Одеса, має ознаки безхазяйного нерухомого майна.

По-третє, позивач внаслідок проведеного аналізу законодавства, що було чинним на момент проведення приватизації Укртелеком, дослідження наказу Державного комітету зв`язку та інформатизації України від 25.11.2003р. №230 «Про передачу нерухомого майна ВАТ «Укртелеком» (Одеська дирекція), депутатського запиту до голови ФДМУ від 26.11.2015р. про надання інформації, необхідної для перевірки дотримання вимог законодавства України під час приватизації ВАТ «Укртелеком», відповіді ФДМУ №10-21-22878 від 16.12.2015р., листа ФДМУ №10-21-9106 від 15.05.2019р., який надано на адвокатський запит №21 від 15.04.2019р., вважає, що за ККЕ залишається статус комунального майна, яке використовувало УДПЕЗ «Укртелеком», як державне підприємство, а у такому разі ПАТ «Укртелеком» незаконно та безпідставно розпоряджається ККЕ.

По-четверте, для того, щоб відповідач мав право розпорядження каналами ККЕ відповідно до вимог ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» він зобов`язаний був зареєструвати право власності або оренди на земельні ділянки, на яких розміщена кабельна каналізація електрозв`язку або окремі її елементи. З Інформаційної довідки з Державного реєстру можна встановити, що право оренди або власності на земельній ділянки, право постійного користування, на яких розміщена ККЕ, канали якої надані відповідачем позивачу, за відповідачем не зареєстровано. У відповіді Департаменту комунальної власності ОМР №01-17/2012-ЗПИ від 03.07.2017р., яка надана на адвокатський запит, відсутні земельні ділянки на яких розміщені канали ККЕ, що були надані позивачу.

Окрім того, позивач посилається на невиконання ПАТ «Укртелеком» своїх зобов`язань за договором через відсутність повноважень, на порушення ПАТ «Укртелеком» податкового законодавства під час надання послуг з користування ККЕ, на надання ПАТ «Укртелеком» послуг із зниженням до неприпустимих значень показників якості, на надання послуги технічного нагляду за проведенням робіт у ККЕ за відсутністю кваліфікаційного сертифікату архітектурно-будівельної атестаційної комісії, на порушення відповідача при проведенні інвентаризації прокладених кабелів у ККЕ та її технічного обстеження.

Договір №195-42 від 27.03.2014р. та договір №51Е000-462/18 від 30.03.2018р., що укладені між позивачем і відповідачем, мають бути визнані недійсними в силу ч.1 ст.215 ЦК України з моменту їх укладання (ч.1 ст.236 ЦК України) через недодержання під час його укладення ч.1 ст.203 ЦК України, а саме ст.761 ЦК України, ст.3,5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 0101.2014р.та 07.03.2018р., ст.10 ЗУ «Про телекомунікації», а також Постанови КМУ №135 від 29.01.1996р. «Про затвердження Правил охорони ліній електрозв`язку».

У відзиві на позовну заяву за вх.№15508/19 від 05.08.2019р. відповідач просить відмовити у задоволенні позову, з посиланням при цьому на те, що Законом України «Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж» право на укладення договору має власник, володілець та оператор відповідною інфраструктури. Відповідач відкрито і добросовісно користується ККЕ з моменту її створення, несе витрати в ході експлуатації та укладає договори на користування ККЕ. ПАТ «Укртелеком» є оператором телекомунікацій, його внесено до реєстру операторів та провайдерів. Оскільки відповідач є законним володільцем ККЕ, це надає йому право на укладення договорів на користування ККЕ. Аналогічна правова позиція викладена у відповідній постанові ВС щодо таких самих спірних відносин від 04.05.2018р. у справі №910/10743/17.

Також відповідач посилається на те, що не має можливості зареєструвати право власності на ККЕ відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки державній реєстрації підлягають лише речові права на споруди, які є окремою нерухомою річчю, тобто не є приналежністю головної речі і складовою частиною іншої речі. У даному випадку ККЕ є складовою телекомунікаційної мережі.

Окрім того, відповідач посилається на те, що володіє ККЕ на належній правовій підставі, оскільки частину із спірної ККЕ відповідачу передала держава під час корпоратизації УДПЕЗ «Укртелеком», друга частина побудована відповідачем самостійно, за власні кошти у період після проведення корпоратизації. Про володіння відповідачем ККЕ свідчить проведення обслуговування ККЕ саме відповідачем, проведення ним ремонтів ККЕ, заміна люків, відкачування дощових вод, охорона ККЕ, тощо.

У відповіді на відзив за вх.№17775/19 від 04.09.2019р. позивач посилається на те, що оператор комунікацій не є автоматично власником (володільцем) кабельної каналізації електрозв`язку і навпаки. Відповідач як власник (володілець) ККЕ зобов`язаний не тільки мати документи, що підтверджують його право власності або володіння, а й надати їх за запитом замовника, що не було зроблено не тільки на запит позивача, а й не додано до відзиву на позов.

Посилання відповідача на те, що інвентаризаційні картки є належним доказом права володіння відповідача на відповідні ККЕ спростовуються згідно ст.398 ЦК України. Лист Міністерства юстиції України 19/50-31594 19-50-35 від 19.03.2007р., на який посилається відповідач, прийнятий задовго до введення чинного порядку реєстрації. Відповідачем не наведено які саме канали ККЕ за оскаржуваними договорами були передані ПАТ «Укртелеком» від держави (при цьому не надані акти приймання-передачі які б засвідчували факт такої передачі).

У запереченнях на відповідь на відзив за вх.№18867/19 від 17.09.2019р. відповідач посилається на вимоги п.2 розд.1 Правил надання в користування кабельної каналізації електрозв`язку, затверджених Рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації від 23.08.2012р. №428 (у редакції від 12.07.2016р. №359), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.09.2012р. №1571/21883 та вважає, що договори про надання в користування ККЕ є договорами про надання послуг та крім загальних положень щодо послуг і зобов`язань за Господарським і Цивільним кодексом України підлягають під регулювання спеціальних норм Закону України «Про телекомунікації» і Правил надання в користування ККЕ.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

27.03.2014р. між ПАТ Укртелеком» (Укртелеком) та ПП «ЄЛС Телеком» (Замовник) укладено договір №195-42 про надання в користування кабальної каналізації електрозв`язку ПАТ`Укртелеком», предметом якого є технічні, організаційні та економічні умови прокладення кабелів електрозв`язку Замовника в каналах кабельної каналізації електрозв`язку Укртелекому.

Укртелеком відповідно до умов цього договору надає Замовнику в користування кабельну каналізацію електрозв`язку, що передбачає виконання комплексу організаційно-технічних заходів та надання таких послуг:

а) бронювання місця в ККЕ Укртелекому;

б) погодження робочого проекту

в) технічний нагляд за роботою Замовника в ККЕ Укртелекому

г) надання місця в каналі ККЕ Укртелекому;

г) використання ККЕ Укртелекому

Замовник зобов`язується оплачувати послуги відповідно до умов цього договору, додаткових угод та додатків до нього (п.2.3).

Сторони зобов`язуються дотримуватися вимог з експлуатації та обслуговування технічних засобів, інженерних об`єктів та виробничих споруд, які прокладаються в ККЕ (п.2.4.)

Відповідно до умов п.10.1., п.10.2. сторони домовилися, що договір набуває чинності з 01.01.2014р. і діє протягом трьох років. Термін дії договору продовжується на кожний наступний рік на тих самих умовах, якщо жодна із сторін не заявить письмово іншій стороні про своє небажання продовжити дію договору не менше ніж за чотири місяці до закінчення строку його дії.

Згідно з умовами п.11.1. договору передбачені цим договором права та обов`язки Укртелекому, в тому числі проведення розрахунків, виконуються Одеською філією ПАТ «Укртелеком».

Додатком до цього договору, серед іншого, є Перелік ділянок та технічні дані на прокладення кабелю та Розрахунок плати за використання ККЕ.

30.03.2018р. між сторонами у справі укладений договір про надання в користування кабельної каналізації електрозв`язку ПАТ „Укртелеком" №51Е000-462/18, з умовами, які є аналогічними умовам договору від 27.03.2014р. та із додатками до договору, які також є аналогічними з додатками до договору від 27.03.2014р.

В підтвердження своїх посилань про відсутність у відповідача права власності на ККЕ позивач надав до суду:

- Наказ Державного комітету зв`язку та інформатизації України від 27.12.99р. №155 «Про створення ВАТ «Укртелеком» та затвердження його Статуту»

- Депутатський запит Голові ФДМУ від 26.11.2015р. та відповідь ФДМУ від 16.12.2015р. №10-21-22878 «Щодо надання інформації стосовно приватизації ВАТ «Укртелеком» з мережі Інтернет.

- Адвокатський запит Лета М.А. до Голови ФДМУ №21 від 15.04.2019р. та відповідь ФДМУ від 15.05.2019р. №10-21-9106 «Щодо надання інформації та копій документів»

- Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №93002929 від 27.07.2017р. за параметрами запиту: ПАТ «Укртелеком» в особі Одеської філії .

- Лист ДКВ ОМР від 03.07.2017р. №01-17/242-3ПИ щодо відсутності договорів оренди земельних ділянок для розміщення підземних телекомунікаційних споруд (канальної каналізації електрозв`язку), включаючи охоронну зону на відстані 2 метрів з кожного боку траси між Одеською міською радою та ПАТ «Укртелеком» (Одеською філією ПАТ «Укртелеком»).

- Лист Управління архітектури та містобудування ОМР від 03.07.2017р. №01-13/Ч-78/ЗПИ щодо технічної документації кабельної каналізації електрозв`язку власником якої є ПАТ «Укртелеком»

- Лист ПП «ЄЛС Телеком» №121 від 02.06.2017р. до Одеської філії ПАТ «Укртелеком» щодо надання підтвердження права власності ПАТ «Укртелеком» на ділянки ККЕ на яких надається телекомунікаційна послуга з надання місця в каналі ККЕ.

- Лист ПП «ЄЛС Телеком» №353 від 08.10.2018р. до Одеської філії ПАТ «Укртелеком» з вимогою підтвердження права власності (володіння) на ККЕ ПАТ «Укртелеком» та пропозицією у випадку недосягнення домовленості визнати договір №51Е000-462/18 від 30.03.2018р.

Відповідач надав до суду:

- Довідки про вартість інвентарних об`єктів (клопотання про залучення доказів за вх.№17296/19 від 29.08.2019р.)

- Акти виконання робіт та акти списання ТМЦ (клопотання про залучення доказів за вх.№18209/19 від 18.09.2019р.)

- Акти введення в експлуатацію ділянок ККЕ за оскаржуваними договорами (заява за вх.№20164 від 02.10.2019р.).

При цьому, останні Акти надані відповідачем на виконання вимог ухвали суду від 25.09.2019р., якою задоволено клопотання позивача про витребування у відповідача належним чином засвідчених копій та оригіналів (для огляду) первинних бухгалтерських документів, а саме: актів приймання-передачі (ведення в експлуатацію), на підставі яких, передані Позивачу Відповідачем за оскаржуваними договорами ділянки ККЕ були зараховані на баланс ПАТ „Укртелеком".

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних мотивів.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Позовні вимоги про визнання недійсними договорів ґрунтуються на відсутності у відповідача права власності на кабельну каналізацію електрозв`язку (ККЕ), яка надається позивачу у користування на підставі спірних договорів, що суперечить вимогам ст.761 ЦК України, ст.3,5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 01.01.2014р. та 07.03.2018р., ст.10 ЗУ «Про телекомунікації», а також Постанови КМУ №135 від 29.01.1996р. «Про затвердження Правил охорони ліній електрозв`язку».

При цьому, з аналізу змісту укладених між сторонами договорів господарський суд дійшов висновку, що вказані договори за своєю правовою природою є договорами надання послуг відповідачем позивачу.

Такий висновок суду узгоджується з Правилами надання в користування кабельної каналізації електрозв`язку, які затверджені Рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації від 23.08.2012р. №428 (у редакції від 12.07.2016р. №359), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.09.2012р. №1571/21883.

Так відповідно до п.2 вказаних Правил, бронювання місця в ККЕ це послуга постачальника, яка полягає у закріпленні за замовником місця в каналі ККЕ для подальшого використання згідно з виданими технічними умовами (далі - ТУ) до дати підписання акта прокладання кабелю, але не більше строку дії ТУ; використання ККЕ це послуга постачальника з надання замовнику у користування місця у каналі ККЕ на договірних умовах на певний строк; замовник це суб`єкт господарювання, який отримує у постачальника на договірних засадах послуги з надання в користування ККЕ; надання в користування ККЕ це забезпечення можливості прокладання кабелів електрозв`язку в каналах ККЕ шляхом виконання комплексу організаційно-технічних заходів з метою взаємоз`єднання телекомунікаційних мереж для власних потреб та/або надання телекомунікаційних послуг, що включає надання замовнику послуг з: розробки та видачі ТУ; погодження робочого проекту; технічного нагляду постачальником ККЕ; бронювання місця в ККЕ; надання місця в каналі ККЕ; використання ККЕ; надання місця в каналі ККЕ - послуга постачальника, яка полягає у наданні замовнику місця в каналі/каналах ККЕ з метою прокладання кабелю замовника; погодження робочого проекту це комплекс робіт, що проводиться постачальником з метою визначення відповідності розробленої проектної документації виданим ТУ; постачальник це оператор, провайдер телекомунікацій, що є власниками (володільцями) ККЕ і на договірних умовах надають в користування ККЕ замовникам для власних потреб або для надання телекомунікаційних послуг; резервування місця в ККЕ це гарантування постачальником протягом строку до шістдесяти днів наявності вільної ємності ККЕ для можливості прокладання замовником кабелю електрозв`язку згідно з виданими ТУ. Відлік зазначеного строку починається з дати видачі ТУ замовнику; розробка та видача ТУ це комплекс робіт з підготовки та видачі вихідних даних постачальником для виконання замовником проектних робіт на прокладання кабелів електрозв`язку в каналах ККЕ, у тому числі оглядових пристроях; технічний нагляд це послуга постачальника, яка полягає у здійсненні представником (інспектором) постачальника технічного нагляду за роботою замовника або виконавця робіт у ККЕ при прокладанні, демонтажі, обслуговуванні кабелів електрозв`язку та кабельних муфт.

Таким чином, виходячи з того, що спірні договори за своєю правовою природою є договорами про надання послуг, а не договорами оренди та змішаними договорами, то вимоги ст.761 ЦК України, якими врегульовані орендні правовідносини, не можуть бути застосовані до спірних договорів про надання послуг.

Посилання позивача на невідповідність спірних договорів вимогам п.1 розділу ІІ Правил надання в користування кабельної каналізації електрозв`язку, затверджених Рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації від 23.08.2012р. №428 (у редакції від 12.07.2016р. №359), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.09.2012р. №1571/21883, оскільки не надання постачальником за зверненням замовника документів, які підтверджують право власності або право володіння на ККЕ, свідчить про порушення постачальником вимог п.1 розділу ІІ вказаних Правил та відповідно до вимог законодавства є підставою для розірвання спірних договорів, а не визнання останніх недійсними.

Щодо посилань позивача на відсутність у відповідача права власності (володіння) ККЕ, господарський суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У ст.345 ЦК України встановлено, що фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. У результаті придбання єдиного майнового комплексу державного (комунального) підприємства у процесі приватизації до покупця переходять всі його права та обов`язки. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Судом встановлено, що ВАТ «Укртелеком» створено на підставі наказу Державного комітету зв`язку та інформатизації України від 27.12.99р. №155 «Про створення ВАТ «Укртелеком» та затвердження його Статуту» цілісного майнового комплексу Українського державного підприємства електрозв`язку «Укртелеком» відповідно до указу Президента України від 15.06.1003р. №210/93 «Про корпоратизацію підприємств» та Положення про порядок корпоратизації підприємств, затвердженого постановою КМУ від 05.07.1993р. №508.

Відповідно до п.11 Положення про порядок корпоратизації підприємств», затвердженої постановою КМУ від 05.07.19993р. №508, засновник у тижневий термін розглядає і затверджує акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу підприємства, що підлягає корпоратизації, і в десятиденний термін приймає рішення про створення відкритого акціонерного товариства та затверджує його статут.

Листом ФДМУ від 15.05.2019р. №10-21-9106, який наданий на адвокатський запит від 15.04.2019р. №21, ФДМУ надано позивачу Перелік нерухомого державного майна, що не увійшло до статутного капіталу ПАТ «Укртелеком», але перебуває на його балансі», який був складений за результатами інвентаризації станом на 30.09.2011р. та Перелік державного майна, що не увійшло до статутного капіталу ПАТ «Укртелеком», але перебуває на його балансі, та віднесено до сфери управляння Фонду, що знаходиться в Одеській області.

При цьому, кабельні каналізації електрозв`язку, які були надані позивачу у користування на підставі спірних договорів, у вказаних Переліках відсутні.

Також у листі ФДМУ від 15.05.2019р. №10-21-9106 міститься інформація, що матеріали з корпоратизації ВАТ «Укртелеком», що зберігаються в архіві Фонду та які були передані Державним комітетом зв`язку та інформатизації України, не мітять інформації по кабельним каналізація електрозв`язку.

Водночас у листі ФДМУ від 15.05.2019р. №10-21-9106 наявна інформація про те, що на підставі звернення ВАТ «Укртелеком» були надані переліки нерухомого майна, переданого до статутного капіталу ВАТ «Укртелеком» за підрозділами, по яких були відповідні звернення. Інформація щодо звернень з питань надання переліку нерухомого майна, переданого до статутного капіталу ВАТ «Укртелеком» по Одеській філії відсутні. Тобто, фондом не здійснювалася підготовка переліку нерухомого майна (акта приймання-передачі) , переданого до Статутного капіталу ВАТ «Укртелеком» по Одеській філії.

Відповідно до п.2.1., п.2.2. Положення про впорядкування передачі об`єктів нерухомого майна, приватизованих у складі цілісного майнового комплексу або переданих до статутного фонду господарського товариства, затвердженого Наказом Фонду державного майна від 25.11.2003р. №2097 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2003р. за №1201/8522, при створенні відкритого акціонерного товариства (при перетворенні підприємства у відкрите акціонерне товариство) у процесі приватизації (корпоратизації) передача об`єктів нерухомого майна проводиться на підставі наказів засновників відкритих акціонерних товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації) з актом приймання-передавання нерухомого майна до статутного фонду відкритого акціонерного товариства, який готується за окремою формою, що наведена в додатку 1. У разі перетворення у відкрите акціонерне товариство підприємства із змішаною формою власності нерухоме майно передається актом приймання-передавання нерухомого майна за формою, що наведена в додатку 2. На письмовий запит відкритого акціонерного товариства або осіб, які відповідно до законодавства України є правонаступниками відкритих акціонерних товариств, арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), у разі порушення справи про банкрутство підприємства, засновник відкритого акціонерного товариства готує перелік нерухомого майна, переданого до статутного фонду відкритого акціонерного товариства за формою, що наведена в додатку 3.

У п.5.6. Положення встановлено, що у разі якщо заявник не може надати підтверджувальні документи, які необхідні для підготовки переліку нерухомого майна приватизованого об`єкта або переданого до статутного фонду господарського товариства, крім об`єктів, які приватизувались відповідно до Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", державним органом приватизації створюється комісія, до складу якої входять представники уповноважених осіб, державного органу приватизації, заявника, місцевих органів влади за їх згодою.

Наказом Фонду держаного майна України від 12.01.2017р. №17, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07.02.2017р. за №170/30038 визнаний таким, що втратив чинність наказ Фонду державного майна від 25.11.2003р. №2097 та затверджений Порядок підтвердження державними органами приватизації факту передачі державного майна до статутного капіталу господарських товариств, утворених у процесі приватизації (корпоратизації), який також визначає механізм надання Фондом державного майна України та його регіональними відділеннями (далі - державні органи приватизації) підтвердження факту передачі державного майна до статутного капіталу господарських товариств, утворених у процесі приватизації (корпоратизації).

Таким чином, за відсутності акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу підприємства, а також відомостей щодо переліку майна нерухомого майна, переданого до статутного капіталу ВАТ «Укртелеком» по Одеській філії посилання позивача на відсутність у відповідача права власності або володіння на ККЕ визнаються недоведеними.

При цьому в силу вимог ч.1 ст.74 ГПК України саме на позивача покладений обов`язок доведення обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні пожати докази разом із поданням позовної заяви.

Згідно з ч.1 ст.81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Між тим, клопотання про витребування акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу підприємства, позивачем до суду надано не було.

Посилання позивача на те, що ККЕ, як складова частина інженерної інфраструктури міст, знаходилася не у загальнодержавній, а у комунальній власності та не могла увійти до статутного фонду ВАТ «Укртелеком» без відповідного рішення місцевої ради є лише припущеннями позивача, які всупереч вимог ч.1 ст.74 ГПК України не підтверджені належним чином, а тому не приймаються до уваги господарським судом.

Посилання позивача на те, що спірні договори не відповідають вимогам ст.ст.3,5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 01.01.2014р. та 07.03.2018р., не приймаються до уваги господарським судом в якості підстав для визнання недійсними спірних договорів, оскільки невиконання позивачем вимог Закону щодо проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно (якщо таке нерухоме майно підлягає державній реєстрації) не свідчить про відсутність у позивача відповідного права на це майно.

За таких же обставин господарський суд не приймає до уваги посилання позивача на відсутність у відповідача права оренди, постійного користування або права власності на земельній ділянки, на яких розміщена ККЕ.

Посилання позивача на інші порушення відповідачем спірних договорів не приймаються до уваги господарським судом, із врахуванням при цьому, що предметом доказування у справі про визнання недійсними договорів є невідповідність цих договорів вимогам закону, в даному випадку вимогам ст.761 ЦК України, а не порушення стороною цих договорів свої зобов`язань, які встановлені як умовами договору, так і вимогами чинного законодавства.

З огляду на вищевикладене, господарський суд дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог, а отже і відмову в їх задоволенні.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Відмовити Приватному підприємству «ЄЛС Телеком» у задоволенні позову.

2. Судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3842 грн. покласти на Приватне підприємство «ЄЛС Телеком».

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 18 листопада 2019 р.

Суддя Г.Є. Смелянець