ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2019 р. Справа№ 910/7130/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Тищенко А.І.

Скрипки І.М.

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця»

на рішення Господарського суду міста Києва від 02.08.2019

у справі № 910/7130/19 (суддя Смирнова Ю.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 130 562,88 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» (далі, позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі, відповідач або Укрзалізниця) про стягнення 130 562,88 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, здійснюючи перевезення власних вагонів позивача №№52573805, 53503413, 53527883, 53553335, 56175524, 56332075, 51297248, 62604483, 62078555, 62293683, 50059294, 52238276, 52797347, 53519567, 60725116, 61016408, 61605713, 62006986, 62601810, 63252910 не виконав покладеного на нього обов`язку забезпечити збереженість майна та допустив пошкодження (розукомплектування) вказаних залізничних вагонів, у зв`язку з чим вказані вагони були направлені на технічне обслуговування, а позивач поніс збитки на суму 130 562,88 грн., пов`язані з придбанням деталей та технічним обслуговуванням, які не були відшкодовані відповідачем.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.08.2019 у справі №910/7130/19 позов задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з Акціонерного товариства «Українська Залізниця» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» збитки у розмірі 130 562 (сто тридцять тисяч п`ятсот шістдесят дві) грн 88 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1958 (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят вісім) грн 44 коп.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що позивачем належними та допустимими доказами доведений повний склад цивільного правопорушення, необхідний для стягнення з відповідача на користь позивача збитків у розмірі 130 562,88 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, 16.08.2019 (про що свідчить відбиток поштового штемпелю на конверті), Акціонерне товариство «Українська залізниця» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 02.08.2019 у справі №910/7130/19 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс».

Апеляційна скарга мотивована порушенням та неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до наступного:

- ТОВ «Лемтранс» не є відправником та одержувачем вантажу згідно наявних у матеріалах справи накладних, а являється власником (орендарем) порожніх вагонів, а відтак не має права від свого імені заявляти позов у даній справі;

- комерційний акт складається у випадку розкрадання саме вантажу, а не рухомого складу (вагону), працівниками залізниці зафіксований факт несанкціонованого втручання у діяльність залізничного транспорту, а саме крадіжка деталей з вагонів невстановленими особами, однак з боку позивача не було здійснено жодних заходів щодо співпраці з правоохоронними органами, а саме не здійснено жодних заходів та не надано жодних доказів щодо подачі заяви до правоохоронних органів про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» потерпілою стороною та залучення до провадження представника потерпілої особи, а отже факту втрати або псування вантажу не було, що підтверджується відсутністю відповідних комерційних актів;

- виявивши розукомплектовані власні вагони, повідомивши про це їх власника та виконавши ремонт даних вагонів, тим самим забезпечив цілісність майна позивача, тобто здійснив випуск вагонів позивача на колії загального користування у технічно справному стані та не допустив постановку в склад потяга власних вагонів з несправними повітророзподільниками, а тому відсутні підстави стверджувати, що розукомплектування власних вантажних вагонів сталося саме через протиправну поведінку або вину працівників відповідача;

- висновки суду першої інстанції про необхідність покладення відповідальності за завдання матеріальної шкоди позивачу на залізницю суперечать фактичним обставинам справи та вказують на застосування судом положень статей 1166 та 1187 Цивільного кодексу України, які не мають застосовуватись до спірних правовідносин.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

24.09.2019 позивач подав через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду заперечення на апеляційну скаргу, у яких просив суд залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржене рішення суду без змін. Позивач у запереченнях наголосив на наступному: порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус «вантажу», і залізниця не має права розпоряджатись ними на свій розсуд, а зобов`язана доставити ці власні порожні вагони на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній, а одержувач має відносно залізниці права та обов`язки, передбачені Статутом залізниць України, зокрема, право у разі пошкодження або розукомплектування, або втрати частини вагонів із групи - витребувати у залізниці складання комерційного та інших актів та заявити вимоги про відшкодування збитків у встановлених Статутом залізниць розмірах. Однак, незважаючи на факт розукомплектування вагонів, жодного акту представниками АТ «Укрзалізниця» не було складено; обов`язок АТ «Укрзалізниця» забезпечувати збереженість (схоронність) вагонів передбачена пунктами 110, 126 Статуту залізниць України; відповідачем складено Акти форми ВУ-23М, що є належним та допустимим доказом того, що вагони власності (оренди) позивача були пошкоджені; повідомлення в поліцію, про які відповідач зазначає, не спростовують наявності вини відповідача; зміст вимог позивача зосереджений не у тому, що вагони були розукомплектовані невстановленими особами, а у тому, що ПАТ «Укрзалізниця» не забезпечила схоронність (збереження) майна (вагонів) під час їх курсування залізничними коліями; наявність всіх елементів складу правопорушення спростовує доводи відповідача в частині безпідставного застосування позивачем до спірних правовідносин статті 1166 Цивільного кодексу України, оскільки відповідачем не доведено того, що пошкодження вагонів під час їх перевезення залізницею сталося не з вини відповідача; відповідач не надав жодних доказів до матеріалів, які б підтверджували невідповідність технічного стану вагонів, зазначених у позові, при прийнятті їх відповідачем до перевезення, а якщо вони були прийняті до перевезення - це є свідченням того, що вагони перебували у технічно справному стані.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.09.2019 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 02.08.2019 у справі №910/7130/19 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Михальської Ю.Б., суддів: Тищенко А.І., Скрипки І.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.09.2019 у справі №910/7130/19 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 02.08.2019 у справі №910/7130/19, розгляд апеляційної скарги, враховуючи частину 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, ухвалено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання), оскільки предметом розгляду у справі №910/7130/19 є вимоги про стягнення 130 562,88 грн., а відтак вказана справа відноситься до малозначних в розумінні положень пункту 1 частини 5 статті 12 та частини 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України; встановлено позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

У матеріалах справи наявні належні докази повідомлення учасників справи про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

У грудні місяці 2018 року Акціонерне товариство «Українська залізниця» здійснювало перевезення вантажних вагонів власності (оренди) Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс», саме: №№52573805, 53503413, 53527883, 53553335, 56175524, 56332075, 51297248, 62604483, 62078555, 62293683, 50059294, 52238276, 52797347, 53519567, 60725116, 61016408, 61605713, 62006986, 62601810, 63252910 за залізничними накладними №№42175638, 46866547, 46941761, 46866661, 53308219, 46641460, 46976460, 46976460, 53460812, 53321352, 42535559, 46835740, 47019021, 42535567, 42499244, 42665562, 42484386, 47114988, 42499327, 42499350 відповідно.

На станції Роковата (код станції 457905) та станції Кривий Ріг (код станції 467201) було виявлено пошкодження (розкомплектування) вищевказаних вагонів, які в подальшому були направленні на технічне обслуговування внаслідок встановлення відсутності головної та магістральної частини повітророзподільника, про що свідчать відповідні повідомлення форми ВУ-23М №8909 від 14.12.2018, №8775 від 07.12.2018, №8823 від 10.12.2018, №8776 від 03.01.2019, №8957 від 16.12.2018, №8910 від 14.12.2018, №8850 від 11.12.2018, №8851 від 11.12.2018, №9167 від 25.12.2018, №8942 від 15.12.2018, №3839 від 31.12.2018, №3607 від 09.12.2018, №3824 від 01.01.2019, №3892 від 15.12.2018, №3860 від 14.12.2018, №3584 від 08.12.2018, №3861 від 31.12.2018, №3965 від 17.12.2018, №3859 від 14.12.2018, №3857 від 31.12.2018.

Структурним підрозділом «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» були складені акти про пошкодження вагонів (форма ВУ-25М) від 14.12.2018, 07.12.2018, 10.12.2018, 07.12.2018, 16.12.2018, 14.12.2018, 11.12.2018, 11.12.2018, 25.12.2018, 15.12.2018, 15.12.2018, 08.12.2018, 03.12.2018, 15.12.2018, 14.12.2018, 08.12.2018, 14.12.2018, 17.12.2018, 14.12.2018, 14.12.2018.

Відповідно до повідомлень (форма ВУ-36М) №0791 від 31.12.2018, №0795 від 01.01.2019, №0795 від 01.01.2019, №0800 від 03.01.2019, №0782 від 27.12.2018, №0863 від 25.01.2019, №0795 від 01.01.2019, №0795 від 01.01.2019, №0782 від 27.12.2018, №0791 від 31.12.2018, №5090 від 01.01.2019, №5095 від 02.01.2019, №5090 від 01.01.2019, №5090 від 01.01.2019 встановлено, що вагони №№52573805, 53503413, 53527883, 53553335, 56175524, 56332075, 51297248, 62604483, 62078555, 62293683, 50059294, 52238276, 52797347, 53519567, 60725116, 61016408, 61605713, 62006986, 62601810, 63252910 відремонтовані та їх визнано придатними до експлуатації.

З метою складання відповідних актів, а саме комерційних актів форми ГУ-22 та актів про пошкодження вагонів форми ВУ-25М Товариство з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» 21.12.2012 письмово звернулось до начальника станції Кривий Ріг структурного підрозділу «Криворізька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» із заявою за вих.№5771/ДВ від 20.12.2018 та до начальника структурного підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» із заявою за вих.№5772/ДВ від 20.12.2018, що підтверджується відповідними описами вкладень у цінний лист та фіскальними чеками відділення зв`язку від 21.12.2018.

29.01.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» звернулось зі скаргою за вих.№290/ДВ від 23.01.2019 до начальника структурного підрозділу «Криворізька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на дії начальника станції Кривий Ріг структурного підрозділу «Криворізька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» внаслідок того, що вказаною особою не надано відповіді на заяву позивача за вих.№5771/ДВ від 20.12.2018 про оформлення комерційних актів форми ГУ-22.

На вказану скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» отримало відповідь від начальника структурного підрозділу «Криворізька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» за вих.№72 від 04.02.2019, в якій було зазначено, що складання комерційних актів з приводу пошкоджень порожніх вагонів чинним нормативними документами, зокрема, статті 129 Статуту залізниць України та пункту 2 розділу 28 Правил перевезень вантажів залізничним транспортом України, не передбачено.

Також з метою складання відповідних актів, а саме комерційних актів форми ГУ-22 та актів про пошкодження вагонів форми ВУ-25М Товариство з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» 08.01.2019 письмово звернулось з заявою за вих.№5890/ДВ від 28.12.2018 до начальника станції Роковата структурного підрозділу «Криворізька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» та до начальника структурного підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» із заявою за вих.№5891/ДВ від 28.12.2018, що підтверджується відповідними описами вкладень у цінний лист та фіскальними чеками відділення зв`язку від 08.01.2019.

Крім цього, Товариство з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» звернулось зі скаргою за вих.№291/ДВ від 23.01.2019 до начальника структурного підрозділу «Криворізька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на дії начальника станції Роковата структурного підрозділу «Криворізька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» внаслідок того, що вказаною особою було відмовлено позивачу в оформленні комерційних актів форми ГУ-22.

На вказану скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» отримало відповідь від начальника структурного підрозділу «Криворізька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» за вих.№76 від 04.02.2019, в якій було зазначено, що складання комерційних актів з приводу пошкоджень порожніх вагонів чинним нормативними документами, зокрема, статті 129 Статуту залізниць України та пункту 2 розділу 28 Правил перевезень вантажів залізничним транспортом України, не передбачено.

Внаслідок пошкодження (розукомплектування) вагонів Товариство з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» передало структурному підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» аналогічні деталі, які були відсутні на вагонах, для подальшого їх встановлення на вагони, оскільки останні використовуються у господарській діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс».

Відповідно до договору поставки №710/16 від 01.11.2016, специфікацій №17 від 02.10.2017 та №20 від 02.01.2018 до цього договору, позивачем у Товариства з додатковою відповідальністю «Попаснянський ВРЗ» було придбано:

1. головну частину 270.023-1 у кількості 19 шт на загальну суму 98 287,84 грн;

2. магістральну частину 483.010-01 у кількості 3 шт на загальну суму 16 887,13 грн.

Позивачем було оплачено дану продукцію згідно платіжного доручення №1140 від 19.02.2018.

Крім того, на підставі договору поставки №235/16 від 13.04.2016 та специфікації від 17.04.2018 позивачем придбані у Публічного акціонерного товариства «Харківський метизний завод» гайки М12 ГОСТ 5915:2008 у кількості 0,73 кг на загальну суму 26,98 грн.

На підставі рахунку Публічного акціонерного товариства «Харківський метизний завод» №1004 від 12.04.2018, згідно платіжного доручення №3973 від 18.05.2018 позивачем оплачено вказані запчастини.

Також згідно договору поставки №558/14 від 11.12.2014 та специфікації від 27.12.2017 до нього позивачем було придбано у Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «ЛІК-РТІ» прокладки 270.326 ТУУ 600152135.047-97 у кількості 18 шт на загальну суму 268,92 грн, оплата за які була здійснена позивачем згідно платіжного доручення №778 від 05.02.2018 на підставі виставленого рахунку №50 від 17.01.2018.

Крім того на вагони були встановлені шпильки М12x70, які виготовляються у вагонному депо Дніпродзержинськ Дніпропетровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» для встановлення на власні вагони, передача стороннім організаціям відбувається тільки з метою встановлення їх на власний (орендований) рухомий склад Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс».

Для виготовлення шпильки М12х70 на підставі договору поставки №77/15-ПР-М від 09.02.2015 та специфікації від 17.09.2018 позивачем у Приватного акціонерного товариства «Українська гірничо-металургійна компанія» було придбано арматуру 12 мм А240 ДСТУ 3760:2006, ГОСТ 7566-94, яку оплачено згідно платіжного доручення №7507 від 27.09.2018 на підставі виставленого рахунку-фактури №Дн000007960 від 17.09.2018.

Отже, на вагони були встановлені шпильки М12x70 у кількості 80 шт (4,8 кг) на загальну суму 4,95 грн.

Таким чином, позивачем внаслідок пошкодження (розукомплектування) вагонів були понесені витрати на придбання запасних частин на загальну суму 115 475,82 грн.

Відповідно до пункту 21 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 15.03.1999 за №165/3458, ремонт пошкодженого вагона здійснюється на підприємстві, що має право на виконання таких робіт, або на найближчому до місця пошкодження вагоноремонтному підприємстві. Перелік таких підприємств оприлюднюється у товарних конторах станцій обслуговування.

01.02.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» як замовником та Публічним акціонерним товариством «Укрзалізниця» (найменування змінене на Акціонерне товариство «Укрзалізниця») в особі начальника структурного підрозділу «Службі вагонного господарства» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» як виконавцем укладено договір на технічне обслуговування з відчепленням вантажних вагонів №ПР/В-18129/НЮдч. Відповідно до умов цього договору замовник доручає, а виконавець зобов`язується виконувати протягом терміну дії цього договору технічне обслуговування з відчепленням під час експлуатації вагонів, які знаходяться у власності замовника, орендованих вагонів або вагонів, що знаходяться в оперативному управлінні згідно договорів суборенди та даних довідки 2610 ГІОЦ УЗ, на момент передачі повідомлення 1354 з кодом 4, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги в порядку та на умовах, передбачених цим договором, за реквізитами, обумовленими переліком (п. 1.1), виконання технічного обслуговування з відчепленням підтверджується шляхом оформлення повідомлення форми ВУ-23М (з подальшою передачею до ГІОЦ УЗ повідомлення 1353 з кодом робіт 4 в полі 5 - вид ремонту або обслуговування), оформлення повідомлення форми ВУ-36М (з подальшою передачею до ГІОЦ УЗ повідомлення 1354) та оформлення листка обліку комплектації вантажного вагону ВУ-35Р-М (з подальшою передачею до ГІОЦ УЗ повідомлення 4635. Послуги надаються на підставі складеної дефектної відомості ВУ-22 (п.2.4), договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє з 01.01.2018 по 31.12.2018, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором (п. 10.1).

Додатковою угодою №1 ПР/В-18129/НЮдч-Д1 від 22.02.2018 до договору сторонами погоджено перелік одержувачів платежів за договором та перелік МПОВ виконавця, де здійснюється фактичне надання послуг за цим договором, зокрема, ВЧДЕ Батуринська.

Деталі, придбані ТОВ «Лемтранс» для встановлення їх замість відсутніх деталей на розукомплектованих вагонах були передані Структурному підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» та були встановлені на вагони позивача відповідно до актів №52 від 31.12.2018, №53 від 31.12.2018, №2 від 16.01.2019, №16 від 28.02.2019, №51 від 31.12.2018, №3 від 16.01.2019, №5 від 24.01.2019, №10 від 12.02.2019 (акти використання запчастин, які постачає Товариство з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» для технічного обслуговування напіввагонів власником (орендарем) яких є позивач згідно договору №ПР/В-18129/НЮдч від 01.02.2018).

На виконання вищезазначених Правил, у зв`язку з розкомплектуванням вагонів, останні були відправлені до Структурного підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» для проведення ремонтних робіт, за наслідком виконання яких були понесені витрати по встановленню (технічному обслуговуванню вагонів) деталей на вагони на загальну суму 15087,06 грн, що підтверджується актами наданих послуг №69 від 31.12.2018, №2 від 16.01.2019, №16 від 28.02.2019, №67 від 31.12.2018, №3 від 16.01.2019, №5 від 24.01.2019, №10 від 12.02.2019, які підписані уповноваженими представниками та скріплений печатками означеного структурного підрозділу та позивача.

На підставі рахунку структурного підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» №128/253 від 31.12.2018 позивачем було оплачено за виконані структурним підрозділом роботи на суму 9552,58 грн, що підтверджується платіжним дорученням №387 від 17.01.2019, на підставі рахунку №61/253 від 16.01.2019 позивачем було оплачено 7732,42 грн, що підтверджується платіжним дорученням №628 від 28.01.2019, на підставі рахунку №161/253 від 28.02.2019 позивачем було оплачено 3658,14 грн, що підтверджується платіжним дорученням №2054 від 18.03.2019.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що внаслідок незабезпечення схоронності (збереження) майна (вагонів) при перевезенні залізничним транспортом, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу суму збитків, понесених останнім в результаті заміни розукомплектованих деталей на загальну суму 130 562,88 грн (придбані деталі - 115 475,82 грн + технічне обслуговування на суму 15 087,06 грн.).

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457, Статут залізниць України (далі - Статут) визначено обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Згідно пункту 5 Статуту нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Пунктом 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем.

Відповідно до пункту 6.4. Правил реєстрації та експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 28.09.2004 №856, порожні власні вагони перевозяться за перевізними документами, в яких в графі 20 «Найменування вантажу» вказується «Власний вагон (найменування власника) направляється до пункту навантаження (у ремонт тощо)».

Як вірно встановлено судом першої інстанції, Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» здійснювалось перевезення вантажних вагонів власності (оренди) Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс», а саме: №№52573805, 53503413, 53527883, 53553335, 56175524, 56332075, 51297248, 62604483, 62078555, 62293683, 50059294, 52238276, 52797347, 53519567, 60725116, 61016408, 61605713, 62006986, 62601810, 63252910.

Згідно пункту 8 Статуту перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізницями провадиться у вагонах парку залізниць або орендованих у залізниць, а також у власних вагонах, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності, в тому числі розташованим за межами України. Вагони, призначені для перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, повинні відповідати вимогам Правил технічної експлуатації залізниць України та санітарно-гігієнічним і протиепідемічним нормам і правилам.

За приписами пункту 3.4. Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 29.01.2015 №17, власні вантажні вагони, що виходять на колії загального користування, за конструкцією, строком служби, періодом проведення планових видів ремонту і технічним станом повинні відповідати всім вимогам, які встановлюються до вагонів інвентарного парку залізниць, включаючи спеціалізований рухомий склад, та мати відомості про комплектацію вагона.

Відповідно до пункту 4.1. вказаних Правил випуск власних вантажних вагонів на колії загального користування допускається після відповідного огляду їх технічного стану працівниками вагонного господарства, а для перевезення небезпечного вантажу в спеціалізованих вагонах - при пред`явленні відправником вантажу працівникам станцій і вагонного господарства свідоцтва про технічний стан вагона, що гарантує безпеку перевезення цього вантажу. Номер свідоцтва і результати огляду технічного стану вагонів працівник вагонного господарства записує в книзі пред`явлення вагонів вантажного парку до технічного обслуговування (форма ВУ-14).

Матеріалами справи підтверджується, що на станції Роковата (код станції 457905) та станції Кривий Ріг (код станції 467201) було виявлено пошкодження (розкомплектування) вагонів позивача, які полягали у відсутності головної і магістральної частини повітророзподільника.

Відповідно до пункту 6.2.7. Інструкції з експлуатації гальм рухомого складу на залізницях України, затверджена наказом Укрзалізниці №264-Ц від 28.10.1997 (зі змінами та доповненнями згідно наказом №312-Ц від 07.06.2001) забороняється ставити в состав поїзда вагони, гальмівне обладнання яких має хоча б одну з наступних несправностей: несправні повітророзподільники, електроповітророзподільники, електричний ланцюг ЕПГ (у пасажирському поїзді), авторежим, кінцевий або роз`єднувальний кран, випускний клапан, гальмівний циліндр, резервуар, робоча камера.

Згідно з пунктом 6.2.1. зазначеної Інструкції при технічному обслуговуванні вагонів слід перевіряти дію автогальм на чутливість до гальмування і відпускання. Повітророзподільники й електроповітророзподільники, що працюють незадовільно, замінити справними.

Таким чином, відсутність головної та/або магістральної частини повітророзподільника є саме пошкодженням вагону, а їх несправність є забороною для поставки такого вагону в состав поїзду.

За фактом встановлення відсутності вищезазначених деталей, вагони власності (оренди) ТОВ «Лемтранс» були направлені на технічне обслуговування, про що свідчать оформлені відповідні повідомлення форми ВУ-23М.

Згідно пункту 4.6. Правил обслуговування залізничних під`їзних колій, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, обов`язок охорони вагонів і вантажів на під`їзній колії покладається на підприємство. Якщо під`їзна колія обслуговується локомотивом залізниці, то охорону вагонів і вантажів до моменту фактичної подачі вагонів і з моменту збирання вагонів з під`їзної колії організовує залізниця.

Згідно з пунктами 20, 21 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113, пошкодження вантажного вагона - це порушення справного стану вагона або його складових частин унаслідок зовнішніх впливів, що перевищують рівні, установлені ГОСТ 22235-76, а також унесення змін у конструкції вагонів, заварювання дверей, люків, знімання бортів платформ, дверей напіввагонів, знімного устаткування вагонів тощо, свердління (пробивання, пропалювання) отворів для кріплення вантажів у деталях вагонів, а також кріплення до них вантажів за допомогою зварювання без дозволу залізниці.

Ремонт пошкодженого вагона здійснюється на підприємстві, що має право на виконання таких робіт, або на найближчому до місця пошкодження вагоноремонтному підприємстві. Перелік таких підприємств оприлюднюється у товарних конторах станцій обслуговування.

На виконання вищезазначених Правил, у зв`язку з розкомплектуванням вагонів, останні були відправлені до Структурного підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» для проведення ремонтних робіт, що підтверджується повідомленнями про приймання вантажних вагонів із форми ВУ-36М.

Колегією суддів встановлено, що для ремонту пошкоджених вагонів позивачем було придбано та надано структурному підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» необхідні деталі на загальну суму 115 475,82 грн, а також здійснено оплату технічного обслуговування на суму 15 087,06 грн.

Відповідно до пункту 22 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113, сума збитків за пошкодження вагона складається з:

витрат на транспортування пошкодженого вагона від місця пошкодження до місця його ремонту в розмірі провізної плати, визначеної відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 15.11.99 N 551, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.1999 за №828/4121, з урахуванням коригувальних коефіцієнтів, що діють на момент транспортування;

вартості ремонту пошкодженого вагона з урахуванням вартості втрачених та (або) пошкоджених частин;

витрат на перевантаження вантажу з пошкодженого вагона, якщо його неможливо відремонтувати в навантаженому стані, які визначаються за калькуляцією вартості робіт, що надається разом з розрахунком збитків;

плати за користування вагоном за нормативний час перебування пошкодженого вагона в деповському, капітальному ремонті або технічному обслуговуванні з відчепленням (додаток 9), визначеної за ставками плати за користування вагонами згідно з пунктом 14 цих Правил.

Із наявних у матеріалах справи договорів поставки, специфікацій до них, договору на технічне обслуговування з відчепленням вантажних вагонів №ПР/В-18129/НЮдч від 01.02.2018 та платіжних доручень позивача вбачається, що останнім було придбано та оплачено вартість необхідних деталей для ремонту розукомплектованих вагонів, а також технічне обслуговування вагонів (встановлення деталей на вагони) на загальну суму 130 562,88 грн (115 475,82 грн вартість встановлених деталей + 15 087,06 грн вартість технічного обслуговування).

Отже, загальна сума витрат понесених позивачем на ремонт розукомплектованих вагонів склала 130 562,88 грн.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Стаття 224 Господарського кодексу України зобов`язує учасника господарських відносин, який порушив господарські зобов`язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов`язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

За приписами статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у разі порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитки визначаються, як втрата, яку особа отримала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якщо б його право не було порушено (упущена вигода).

Статтею 225 Господарського кодексу України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Проте, позивачу потрібно довести суду факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Суд зазначає, що саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Згідно частин 1, 2 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02.06.2010 у справі №6-469св10.

Як зазначено у пункті 11 Оглядового листа Вищого господарського суду України «Про деякі питання судової практики застосування Статуту залізниць України, інших норм транспортного законодавства» від 29.11.2007 № 01-8/91, порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус «вантажу», і якими залізниця не має права розпоряджатись на свій розсуд, як вона розпоряджається вагонами загального парку залізниць, а зобов`язана доставити ці власні порожні вагони на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній.

Отже, власні (приватні) порожні вагони, які перевозяться залізницею за перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають правовий статус «вантажу».

Відповідно до статті 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не зміг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 23 Закону України «Про залізничний транспорт» встановлено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

За приписами пункту 110 Статуту залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Відповідно до пункту 114 Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було зниженого його вартість.

Згідно з пунктом 126 Статуту за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме протиправної бездіяльності відповідача, що виявилась у незабезпеченні збереженості (схоронності) належного позивачу майна (вагонів), завданої шкоди - пошкодження складових частин вагонів, та причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою. При цьому, відповідачем не доведено суду належними та допустимими доказами, що пошкодження вагонів під час їх перевезення залізницею сталось не з вини відповідача.

Зважаючи на викладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» про стягнення збитків є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, про що вірно зазначив суд першої інстанції в оскарженому рішенні.

Мотиви прийняття або відхилення аргументів, викладених відповідачем в апеляційній скарзі

Колегія суддів зазначає, що пошкодження вагонів підтверджено належними доказами та за фактом встановлення відсутності головної та магістральної частин повітророзподільника вагони власності (оренди) ТОВ «Лемтранс» направлені на технічне обслуговування, про що свідчать оформлені відповідні повідомлення форми ВУ-23М.

Оскільки порожні приватні вагони мають статус «вантажу», відповідно до пункту 2 Правил складання актів повинен бути складений комерційний акт у зв`язку з пошкодженням вантажу (вагону). Однак, відповідач, прийнявши вагони до перевезення без заперечень, після виявлення їх пошкодження відмовив позивачу у оформленні комерційних актів.

Як слідує з наявних у матеріалах справи доказів, протиправність поведінки відповідача полягає у бездіяльності та незабезпеченні схоронності (збереження) належних позивачу вагонів під час їх курсування залізничними коліями, чим порушено положення Статуту залізниць та Закону України «Про залізничний транспорт», внаслідок чого вагони були розукомплектовані і позивачу завдані збитки в розмірі вартості їх ремонту та придбаних позивачем для цілей ремонту запасних частин.

Між протиправною поведінкою відповідача та завданими збитками існує прямий причинно-наслідковий зв`язок, також матеріали справи не містять доказів того, що розукомплектування вантажних вагонів сталося не з вини відповідача, який взяв на себе відповідальність за збереження прийнятих до перевезення вагонів позивача, але не зберіг майно позивача.

Вказаним спростовуються викладені в апеляційній скарзі твердження відповідача про те, що судом помилково застосовано положення статей 1166 та 1187 Цивільного кодексу України.

При цьому колегія суддів зауважує на тому, що у правовідносинах, пов`язаних з відшкодуванням позивачеві шкоди, відповідач виступає саме як перевізник, і те, що пошкодження спірних вагонів було відповідачем виявлено під час дії іншого укладеного ним з позивачем договору, а саме вищезгаданого договору на технічне обслуговування з відчепленням порожніх вагонів, не звільняє відповідача як перевізника від відповідальності у вигляді відшкодування завданих в процесі перевезення збитків.

Також не може бути підставою для звільнення відповідача від вказаного обов`язку і твердження відповідача про нездійснення позивачем дій та заходів щодо співпраці з правоохоронними органами щодо розкомплектування. Складені відповідачем Акти про пошкодження вагона (контейнера) форми ВУ-25М, за відсутності встановлених правоохоронними органами обставин крадіжки у межах кримінального провадження, не можуть вважатися такими, що підтверджують здійснення крадіжки деталей вагонів третіми особами. При цьому, в силу пункту 20 Правил складання актів (пункт 129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334, акт про пошкодження вагона (контейнера) складається у разі пошкодження вагона (контейнера) під час перевезення, навантаження, вивантаження вантажу, виконання маневрових робіт, а також в інших випадках для засвідчення обставин і розмірів пошкодження і є підставою для матеріальної відповідальності винних у пошкодженні згідно із статтею 124 Статуту залізниць України.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10 травня 2011 року, пункт 58).

За таких обставин решту аргументів відповідача (скаржника), окрім викладених у мотивувальній частині постанови, суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про задоволення позову.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Позивачем доведено порушення його прав та законних інтересів зі сторони відповідача.

Заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки останні не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду, вважає апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 02.08.2019 у даній справі підлягає залишенню без змін.

Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 2 частини 1 статті 275, статтями 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 02.08.2019 у справі №910/7130/19 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 02.08.2019 у справі №910/7130/19 залишити без змін.

Матеріали справи №910/7130/19 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених статтею 286 Господарського процесуального кодексу України та у строки, встановлені статтею 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді А.І. Тищенко

І.М. Скрипка