номер провадження справи 34/77/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2019 Справа № 908/2483/19

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Науменка А.О.,

при секретареві судового засідання Махно О.О.,

розглянувши матеріали справи № 908/2483/19

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", ідентифікаційний код юридичної особи 20077720 (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6)

до відповідача Комунального підприємства "Дніпрорудненські теплові мережі", ідентифікаційний код юридичної особи 32597943 (71630, Запорізька область, Василівський район, м. Дніпрорудне, вул. Героїв праці, буд. 11)

про стягнення 49417,35 грн,

за участю уповноважених представників:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Трегуб Н.І., розпорядження № 36 від 01.07.2019;

Свідерський К.Е, довіреність № 01/1039 від 06.09.2019

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою № 14/4-1318 від 23.08.2019 (вх. № 2664/08-07/19 від 10.09.2019) про стягнення з Комунального підприємства "Дніпрорудненські теплові мережі" 49417,35 грн, у тому числі: 38960,04 грн пені, 5565,74 грн 3% річних, 4891,57 грн інфляційних втрат.

Позов заявлено на підставі ст.ст. 11-16, 258, 525, 526, 530, 611, 625, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 216-217, 231, 264-265 Господарського кодексу України.

У позові позивач зазначає, що на виконання умов договору постачання природного газу №5243/1617-БО-13, укладеного між сторонами, позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 5250427,11 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу. Оплату за переданий позивачем природний газ відповідач здійснив несвоєчасно, чим порушив п. 6.1 договору. З урахуванням суми та строку прострочення сплати основного боргу, позивач згідно з п. 6.1 договору та ст. 625 Цивільного кодексу України, нарахував відповідачеві 38960,04 грн пені, 5565,74 грн 3% річних та 4891,57 грн інфляційних втрат.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.09.2019 справу № 908/2483/19 передано на розгляд судді Науменку А.О.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 10.09.2019 у справі № 908/2483/19 позовна заява прийнята судом до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 04.10.2019 о 10 год. 30 хв.

Розгляд справи відкладався на 04.10.2019, 21.10.2019, 06.11.2019.

В судовому засіданні 06.11.2019 здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - програмно-апаратного комплексу "Оберіг".

Представник позивача в судове засідання не з`явився. У клопотанні від 01.11.2019 позивач просив розглянути справу за відсутності представника Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Представники відповідача в судовому засіданні підтверджували факт прострочення оплати та просили суд зменшити розмір пені до 10 000 грн, посилаючись на те, що природний газ, що постачався за договором, використовуваласься споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживалася бюджетними установами, організаціями. Підприємство згідно ліцензій є виконавцем послуг з постачання теплової енергії у м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області. Відповідач не заперечує проти факту прострочки, але просить зменшити розмір пені, у зв`язку із тим, що у спірний опалювальний період 2016-2017 років відповідач не мав можливості нараховувати пеню за прострочення виконання зобов`язань з постачання теплової енергії бюджетним установам та організаціям, які мали велику заборгованість з постачання теплової енергії

У письмових запереченнях від 23.10.2019 позивач заперечує проти клопотання відповідача про зменшення розміру пені, оскільки відповідачем не надано доказів проведення судової, позасудової роботи з контрагентами щодо прискорення розрахунків за отриманий товар, а несвоєчасність оплати прямо перешкоджає виконанню покладених на позивача державою обов`язків і впливає на своєчасність надання послуг з поставки газу для інших споживачів природного газу.

В судовому засіданні 06.11.2019 судом прийнято рішення, проголошено його вступну та резолютивну частини.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників відповідача, суд

УСТАНОВИВ:

27.10.2016 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (змінено найменування на Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", постачальник) та Комунальним підприємством "Дніпрорудненські теплові мережі" (споживач) укладено договір № 5243/1617-БО-13 постачання природного газу (далі договір № 5243/1617-БО-13).

Згідно із п. 1.1. договору № 5243/1617-БО-13 постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2016-2017 роках природний газ (надалі - газ), а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Відповідно до п. 1.2. договору № 5243/1617-БО-13 газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями.

Пунктами 5.1, 5.2. договору № 5243/1617-БО-13 встановлено ціну на газ і порядок та умови проведення розрахунків.

Розділом 12 договору № 5243/1617-БО-13 передбачено, що цей договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації газу з 01 жовтня 2016 року до 31 березня 2017 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Договір підписаний з боку обох сторін та скріплений печатками підприємств.

Додатковими угодами №№ 1-5 вносились зміни до договору № 5243/1617-БО-13.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з такого.

Правовідносини сторін є господарськими.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

За своєю правовою природою, договір № 5243/1617-БО-13 є договором купівлі-продажу.

Статтею 691 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно з нормою ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

На виконання умов договору позивач поставив протягом жовтня 2016 року - березня 2017 року, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 5250427,11 грн, що підтверджуються актами приймання - передачі природного газу: від 31.10.2016 за жовтень 2016 року на суму 231866,98 грн; від 30.11.2016 за листопад 2016 року на суму 1028987,10 грн; від 31.12.2016 за грудень 2016 року на суму 1494214, 89 грн; від 31.01.2017 за січень 2017 року на суму 108423,31 грн; від 28.02.2019 за лютий 2017 на суму 918375,82 грн; від 31.03.2017 за березень 2017 на суму 492751,01 грн.

Таким чином, позивачем передано відповідачу природний газ на загальну суму 5250427,11 грн.

Відповідно до пункту 6.1 договору № 5243/1617-БО-13 оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідач зобов`язання за договором поставки природного газу не виконав належним чином, за поставлений у жовтні 2016 - березні 2017 роках природний газ розраховувався несвоєчасно, з порушенням строків встановлених договором № 5243/1617-БО-13.

Сплата поставленого позивачем відповідачу газу із простроченням підтверджується банківськими виписками, копії яких містяться в матеріалах справи (а.с. 63-181) та не заперечується самим відповідачем.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 8.2 договору № 5243/1617-БО-13 передбачено, що у разі прострочення споживачем оплати, згідно з п. 6.1 договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем суму основного боргу сплачено відповідачу, але з простроченням.

Враховуючи прострочення сплати основного боргу за поставлений у жовтні 2016 року - березні 2017 року газ, позивачем відповідачу нараховано та заявлено до стягнення 38960,04 грн пені, 5565,74 грн 3% річних та 4891,57 грн інфляційних втрат.

Розрахунки позивачем вказаних сум, у т.ч. заявлені позивачем періоди нарахування (а.с. 15-19) перевірені судом, визнані обґрунтованими та такими, що заявлені до стягнення правомірно.

Суд задовольняє позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача 5 565, 74 грн 3% річних (з 26.11.2016 по 13.08.2017) та 4891, 57 грн інфляційних втрат (за лютий 2017, травень-липень 2017).

Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача 38960,04 грн пені підлягають задоволенню частково, в сумі 19480,02 грн, враховуючи часткове задоволення судом клопотання відповідача та зменшення розміру пені на 50%.

Частиною першою статті 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Правовий аналіз зазначених приписів свідчить про те, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов та на розсуд суду.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафу (аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 27.02.2019 зі справи № 910/9765/18).

Як встановлено судом, позивач та відповідач є господарюючими суб`єктами і вони несуть відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності. Зменшення (за клопотанням сторони) заявленого розміру пені, який нараховується за неналежне виконання стороною свої зобов`язань кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно з приписами статті 74 ГПК України, статті 233 ГК України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту на підставі належних і допустимих доказів.

Дослідивши подане відповідачем клопотання про зменшення розміру пені за несвоєчасну сплату отриманого газу, перевіривши доводи, які містяться у такому клопотанні та оцінивши подані докази, врахувавши сплату основного боргу у спірний період у повному обсязі та незначні строки прострочення, а також беручи до уваги, що поставлений позивачем газ використовувався відповідачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживалася бюджетними установами/організаціями, які мали заборгованість перед відповідачем у спірний період, у зв`язку із чим, згідно фінансових показників відповідач мав збитки у 2016-2017 роках і не мав права стягувати з бюджетних установ та організацій штрафні санкції, зважаючи на особливості здійснення господарської діяльності у сфері постачання та реалізації енергоносіїв та законодавчо обумовлену специфіку взаємовідносин між суб`єктами, що здійснюють господарську діяльність в енергетичній галузі, неможливість відповідача самостійно впливати на своєчасність розрахунків за природний газ, суд дійшов висновку про зменшення розміру пені на 50% відсотків та стягнення з відповідача на користь позивача 19480,02 грн пені.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1921,00 грн. покладаються на відповідача у справі.

Керуючись ст.ст. 129, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд - УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Дніпрорудненські теплові мережі", ідентифікаційний код юридичної особи 32597943 (71630, Запорізька область, Василівський район, м. Дніпрорудне, вул. Героїв праці, буд. 11) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", ідентифікаційний код юридичної особи 20077720 (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6) 19480 (дев`ятнадцять тисяч чотириста вісімдесят) грн 02 коп. пені, 5565 (п`ять тисяч п`ятсот шістдесят п`ять) грн 74 коп. 3% річних, 4891 (чотири тисячі вісімсот дев`яносто одна) грн 57 коп. інфляційних втрат та 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн 00 коп. судового збору.

3. Відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення з Комунального підприємства "Дніпрорудненські теплові мережі", ідентифікаційний код юридичної особи 32597943 (71630, Запорізька область, Василівський район, м. Дніпрорудне, вул. Героїв праці, буд. 11) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", ідентифікаційний код юридичної особи 20077720 (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6) 19480 (дев`ятнадцять тисяч чотириста вісімдесят) грн 02 коп. пені.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 17.5 Розділу ХI Перехідних положень ГПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга може бути подана до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Запорізької області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 11.11.2019.

Суддя А.О. Науменко