СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2019 р. Справа № 905/30/16

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Пуль О.А., суддя Білоусова Я.О. , суддя Тарасова І.В.;

за участі секретаря судового засідання Крупи О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства Укртрансгаз (вх.№2811Д/2) на рішення господарського суду Донецької області від 02.04.2019 у справі №905/30/16 (повний текст рішення підписано 15.04.2019 колегією суддів у складі: головуючого судді Величко Н.В., судді Левшина Г.В., судді Юркова Ю.В., у приміщенні господарського суду Донецької області),

за позовом Акціонерного товариства Укртрансгаз, м.Київ,

до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Маріупольгаз, м.Маріуполь Донецької області,

про стягнення 13926861,78 грн, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2016 позивач звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Маріупольгаз про стягнення (з урахуванням заяви №2658/6 від 25.02.2016 про збільшення позовних вимог) 13926861,78 грн, з яких: 8447612,00 грн заборгованості щодо оплати послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами, у тому числі: залишок заборгованості у розмірі 1086457,58 грн за лютий 2015 року відповідно до акту наданих послуг від 28.02.2015 №02-15-/Н11; за березень 2015 року у розмірі 2792641,06 грн відповідно до акту наданих послуг від 31.03.2015 №03-15-/Н11; за квітень 2015 року у розмірі 3017021,64 грн відповідно до акту наданих послуг від 30.04.2015 №04-15-/Н11; за травень 2015 у розмірі 955125,26 грн відповідно до акту наданих послуг від 31.05.2015 № 05-15-/Н11; за червень 2015 у розмірі 596366,46 грн відповідно до акту наданих послуг від 30.06.2015 №06-15-/Н11; 2953835,78 грн пені за прострочення зобов`язань щодо оплати наданих у січні червні 2015 року послуг (по зобов`язанням січня 2015 з 21.02.2015 по 25.05.2015, по зобов`язанням лютого 2015 з 21.03.2015 по 20.09.2015, по зобов`язанням березня 2015 з 21.04.2015 по 20.10.2015, по зобов`язанням квітня 2015 з 21.05.2015 по 20.11.2015, по зобов`язанням травня 2015 з 21.06.2015 по 20.12.2015, по зобов`язанням червня 2015 з 21.07.2015 по 20.01.2016); 950358,99 грн 7% штрафу, 223193,04 грн 3% річних за прострочення зобов`язань щодо оплати наданих у січні червні 2015 року послуг (по зобов`язанням січня 2015 з 21.02.2015 по 25.05.2015, по зобов`язанням лютого 2015 з 21.03.2015 по 08.02.2016, по зобов`язанням березня 2015 з 21.04.2015 по 08.02.2016, по зобов`язанням квітня 2015 з 21.05.2015 по 08.02.2016, по зобов`язанням травня 2015 з 21.06.2015 по 08.02.2016, по зобов`язанням червня 2015 з 21.07.2015 по 08.02.2016); 1351861,97 грн - інфляційних за прострочення зобов`язань щодо оплати наданих у січні червні 2015 року послуг (по зобов`язанням січня 2015 з 01.03.2015 по 31.05.2015, по зобов`язанням лютого 2015 з 01.04.2015 по 31.01.2016, по зобов`язанням березня 2015 з 01.05.2015 по 31.01.2016, по зобов`язанням квітня 2015 з 01.06.2015 по 31.01.2016, по зобов`язанням травня 2015 з 01.07.2015 по 31.01.2016, по зобов`язанням червня 2015 з 01.08.2015 по 31.01.2016). Вимоги мотивовані порушенням з боку відповідача порядку та строків розрахунків за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 27.09.2011 №/Н11. Спірним періодом нарахування заборгованості та фінансових санкцій є січень-червень 2015 року. Нормативно вимоги обґрунтовано ст.536, 526, 530, 612, 625, 953 Цивільного кодексу України, ст.193, частиною 3 ст.198, частиною 2 ст.231 Господарського кодексу України.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 11.01.2016 прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі №905/30/16.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 31.05.2016 призначено судову економічну експертизу, на вирішення експерту, зокрема, поставлено питання щодо документального підтвердження заявлених до стягнення Публічним акціонерним товариством Укртрансгаз суми боргу, та розрахунок суми 3% річних, пені, інфляційних за несвоєчасне погашення заборгованості згідно з умовами договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н11 від 27.09.2011 у межах періодів, визначених позивачем у розрахунках позовних вимог.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 03.03.2018 провадження у справі №905/30/16 поновлено, постановлено справу розглядати за правилами загального підготовчого провадження; призначено підготовче засідання.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 27.09.2018 змінено найменування позивача з Публічного акціонерного товариства Укртрансгаз на Акціонерне товариство Укртрансгаз.

26.06.2018 від відповідачем до господарського суду Донецької області заявлено клопотання про зменшення позовних вимог в частині стягнення штрафних санкцій (пені), в якому просив суд зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій (пені) на 90%.

26.06.2018 відповідач звернувся до господарського суду Донецької області з клопотанням про розстрочку виконання рішення суду, в якій просив розстрочити виконання рішення суду у справі на один рік рівними платежами. До клопотання надано копії: звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за січень-грудень 2017 року, постанови НКРЕКП від 15.12.2016 про внесення змін до постанови НКРЕКП від 24.03.2016 №439 «про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для ПАТ «Маріупольгаз», листа НКРЕКП від 24.04.2017 №4193/16.1.2/7-17, звіту з праці за 1 квартал 2018, довідку про наявність дебіторської заборгованості перед ПАТ «Маріупольгаз» станом на 01.04.2018 від 23.06.2018, довідку про наявність кредиторської заборгованості ПАТ «Маріупольгаз» перед постачальниками станом на 01.04.2018 від 23.06.2018 та інші документи на підтвердження обґрунтування зазначеного клопотання.

Рішенням господарського суду Донецької області від 02.04.2019 позовні вимоги Акціонерного товариства Укртрансгаз до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Маріупольгаз про стягнення 13926861,78 грн задоволено частково. Закрито провадження у справі №905/30/16 у частині вимог про стягнення основного боргу у розмірі 138210,63 грн за відсутністю предмету спору. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Маріупольгаз на користь Акціонерного товариства Укртрансгаз заборгованість у розмірі 3482787,69 грн, пеню у розмірі 1011435,81 грн, 3% річних у розмірі 83325,75 грн, інфляційні втрати в розмірі 256203,80 грн, витрати з оплати судового збору у розмірі 65224,87 грн. У решті вимог відмовлено. Розстрочено виконання рішення на 6 (шість) місяців рівними частинами, по 816496,32 грн щомісяця, починаючи з травня 2019 року.

Приймаючи оскаржуване рішення, господарський суд виходив з того, що на момент виникнення спірних правовідносин умови договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н11 від 27.09.2011 у редакції додаткової угоди №2 від 17.01.2013 є чинним і обов`язковим для виконання сторонами. Відповідач, до 30.06.2015 включно, мав статус гарантованого постачальника природного газу для категорії населення відповідно до виданої НКРЕ ліцензії здійснення господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом. Судом встановлено, що відповідач розраховувався з позивачем у порядку, обумовленому сторонами пунктом 5.6 договору, здійснював оплату з рахунку із спеціальним режимом використання проведену відповідно до Алгоритму розподілу коштів. Окрім розрахунків безпосередньо за договором, сторони проводили розрахунки за надані послуги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій №20 від 11.01.2005, наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України №493/688 від 03.08.2015 Про затвердження Порядку розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію. Усього, відповідачем сплачено позивачу, станом на 20.07.2015 (по зобов`язанням січня червня 2015 року), 8205027,89 грн, залишились не сплаченими 4668847,03 грн, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що відповідач розраховувався за отримані послуги з порушенням строків для остаточного розрахунку, погодженого сторонами у пункті 5.6 договору. Згідно з актом звірки розрахунків, станом на 31.10.2015, підписаного бухгалтерами позивача та відповідача без розбіжностей, за надані у 2015 році послуги за договором №/Н11 ПАТ Маріупольгаз має перед ПАТ Укртрансгаз заборгованість у розмірі 8446070,77 грн. За 2015 рік згідно з договором на користь ПАТ Укртрансгаз перераховано на підставі спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету, а також частково оплачено послуги за транспортування магістральними трубопроводами природного газу для населення у 2015 році згідно з договором, що підтверджується банківськими виписками. Судом ураховано висновок судового експерта №805 за результатами проведення судової економічної експертизи від 22.12.2017, зокрема, експертом визначено, що за договором №/Н11 від 27.09.2011 заборгованість ПАТ Маріупольгаз складала: станом на 01.01.2,34 грн; станом на 08.02.2,01 грн. При цьому суд, як і експерт при проведенні експертизи, не взяв до уваги платіжні документи на загальну суму 3051573,15 грн, зокрема, спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України № 235/у від 21.01.2016, платіжне доручення №43 від 25.01.2016 на суму 58671,71 грн, спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України №905/у від 17.03.2016, платіжне доручення №44 від 15.04.2016 на суму 660,70 грн., платіжні доручення №1149 від 29.02.2016 на суму 800000,00 грн, № 2147 від 21.04.2016 на суму 2192240,74 грн, оскільки платежі проведено банком після дати 08.02.2016, неврахування вищенаведених платежів відповідає приписам ухвали суду про призначення експертизи щодо наведення розрахунків експерта, які мають бути виконані в межах періодів, визначених позивачем у розрахунках позовних вимог. Також господарський суд не взяв до уваги оновлений розрахунок позивача, оскільки він не підписаний особою, що його склала, як і не надано документального підтвердження повноважень такої особи. Господарський суд дійшов висновку, що, підписавши спільні протокольні рішення, сторони у такий спосіб змінили порядок і строк проведення розрахунків за надані послуги з транспортування природного газу за договором. У частині погашення основної заборгованості за договором у розмірі 138210,63 грн, яка сплачена після порушення справи та стосується спірного періоду (сплата за борг лютого 2015 року), суд дійшов висновку про закриття провадження у цій частині за відсутністю предмету спору відповідно до пункту 2 частини 1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України. Судові витрати у цій частині покладаються на відповідача.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, АТ Укртрансгаз звернулось до Східного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення господарського суду Донецької області від 02.04.2019 у справі №905/30/16 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі. Витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при оскарженні судового рішення у даній справі, покласти на відповідача.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник зазначає, що позивач не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 1913251,16 грн основного боргу, 139867,29 грн 3% річних, 950358,99 7% штрафу та 1095658,17 грн інфляційних втрат, оскільки суд першої інстанції не взяв до уваги, що факт підписання спільних протокольних рішень свідчить не про зміну порядку і строків здійснення відповідачем розрахунків по спірному договору, а про погодження на отримання коштів від відповідача, які будуть перераховані з Державного бюджету відповідно до постанови КМУ від 11.01.2005 №20, також, ураховуючи той факт, що спільні протокольні рішення є не виконанням зобов`язання з оплати послуг з транспортування природного газу, а лише наміром виконати таке зобов`язання шляхом отримання коштів відповідно до положень вказаної постанови Кабінету Міністрів України. Позивачем та відповідачем не вносились зміни до договору щодо строків виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором, а також порядку здійснення розрахунків, а тому зобов`язання перед позивачем та умови договору не зазнали змін у розумінні положень ст.653 Цивільного кодексу України. Умови договору в частині порядку проведення відповідачем розрахунків з позивачем за надані послуги з транспортування природного газу є чинними. Позивач вважає, що висновок суду першої інстанції щодо зміни порядку та строків розрахунку за договором не відповідає обставинам справи та не відповідає нормам процесуального права, зокрема, ст.79, 86, 236 Господарського процесуального кодексу України. Також позивач вважає необґрунтованим рішення суду першої інстанції в частині встановлення судом підстав для розстрочки виконання рішення, у зв`язку з чим рішення прийнято з порушенням норм матеріального права: ст.193, 218 Господарського кодексу України, ст.526, 530, 612, 614, 617 Цивільного кодексу України та порушенням норм процесуального права: ст.76-79 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.09.2019 поновлено АТ Укртранснафта строк на подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Донецької області від 02.04.2019 у справі №905/30/16. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ Укртранснафта рішення господарського суду Донецької області від 02.04.2019 у справі №905/30/16. Повідомлено учасників справи про призначення розгляду апеляційної скарги на 17.10.2019 о 10:45 год. Витребувано у учасників справи оригінали документів для огляду у судовому засіданні, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення і мають значення для справи; витяги з Єдиного держреєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на день розгляду апеляційної скарги. Встановлено учасникам справи строк до 04.10.2019, для подання письмових заяв, клопотань тощо.

11.10.2019 від відповідача до суду надійшов відзив (вх.№9730) на апеляційну скаргу, який колегія суддів залишила без розгляду, оскільки вказаний відзив містить заперечення відповідача щодо висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, а не заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги, як це передбачено вимогами процесуального законодавства, а також, ураховуючи те, що відзив на апеляційну скаргу поданий 08.10.2019, тобто з пропуском встановленого в ухвалі суду строку на його подання 04.10.2019 без обґрунтування причин неможливості подання його у строк.

17.10.2019 позивач до суду надав додаткові пояснення (вх.№9845) у справі. Колегія суддів зазначає, що ці пояснення стосуються суті заявлених вимог і є доповненнями до апеляційної скарги, які не приймаються судом у силу приписів ст.266 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 17.10.2019 представник позивача уточнив вимоги апеляційної скарги та просив рішення господарського суду Донецької області від 02.04.2019 у справі №905/30/16 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважає її безпідставною та необґрунтованою, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення. Відповідач вважає, що суд правильно узяв до уваги порядок розрахунків за спірним договором за умовами пункту 5.6 договору, а також те, що за спільними протокольними рішеннями відбувалась зміна порядку та умов оплати, але не погоджується з тим, що судом не узято до уваги сплату заборгованості у сумі 3051573,15 грн, а саме: за спільним протокольним рішенням №235/у від 21.01.2016 за платіжним дорученням №43 від 25.01.2016 на суму 58671,71 грн, за спільним протокольним рішенням №905/у від 17.03.2016 за платіжним дорученням №44 від 15.04.2016 на суму 660,70 грн, за платіжним дорученням №1149 від 29.02.2016 на суму 800,00 грн, за платіжним дорученням №2147 від 21.04.2016 на суму 2192240,74 грн. Відповідач вважає, що згідно з актом звірки станом на 31.10.2018 заборгованість за спірний період відсутня. При цьому з апеляційною скаргою відповідач до суду не звертався.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.10.2019 повідомлено учасників справи про оголошення перерви у судовому засіданні до 11.11.2019 до 11:30 год. Зобов`язано позивача надати уточнення вимог апеляційної скарги у письмовому вигляді.

Після перерви суд продовжив розгляд справи зі стадії, на якій було оголошено перерву.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду виходить з такого.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, 27.09.2011 між Дочірньою компанією "Укртрансгаз" НАК Нафтогаз України, правонаступником якого є Акціонерне товариство "Укртрансгаз" (газотранспортне підприємство), та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Маріупольгаз" (замовник) укладено договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н11, відповідно до пункту 1.1 якого, з урахуванням додаткової угоди №2 від 17.01.2013, газотранспортне підприємство зобов`язується надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій (ГРС), а замовник зобов`язується внести плату за надані послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами у розмірі, у строки та порядку, передбаченому умовами цього договору.

Згідно з пунктом 1.2 договору у редакції додаткової угоди №2 від 17.01.2013, річний плановий обсяг транспортування природного газу замовника складає 195143,000 тис. куб.м. Газ замовника, транспортування якого за цим договором здійснює газорозподільне підприємство, призначений для задоволення потреб населення та юридичних осіб, яким природний газ відпускається за роздрібними цінами, диференційованими залежно від річних обсягів споживання, які затверджені НКРЕ для населення.

Додатковою угодою №5 від 10.06.2015 до договору сторони виклали пункт 1.2. розділу 1 Предмет договору у новій редакції та визначили, що обсяг транспортування природного газу замовника з 01.01.2013 по 31.12.2015 складає 501376,736 тис.куб.м, у тому числі … у 2015 році до 143793,016 тис.куб.м. Газ замовника, транспортування якого за цим договором здійснює газорозподільне підприємство, призначений для задоволення потреб населення та юридичних осіб, яким природний газ відпускається за роздрібними цінами, диференційованими залежно від річних обсягів споживання, які затверджені НКРЕ для населення та релігійних організацій.

У пункті 4 сторонами погоджено, що ця додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання, умови додаткової угоди застосовуються до відносин сторін, які виникли до її укладення, а саме, з 01.01.2013.

Відповідно до пункту 3.1 договору у редакції додаткової угоди №2 від 17.01.2013, послуги з транспортування газу оформлюються газотранспортним підприємством і замовником актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами.

Газотранспортне підприємство до 15 числа місяця, наступного за звітним, направляє замовнику два примірники акта наданих послуг за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою газотранспортного підприємства. Замовник протягом 2 днів з дати одержання акта наданих послуг зобов`язується повернути газотранспортному підприємству один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом відповідні розрахунки за вартість послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюється відповідно до даних газотранспортного підприємства (пункти 3.2, 3.3 договору у редакції додаткової угоди №2 від 17.01.2013).

У пункті 3.4 договору у редакції додаткової угоди №2 від 17.01.2013 визначено, що акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з газотранспортним підприємством.

Відповідно до пункту 5.5 договору у редакції додаткової угоди №2 від 17.01.2013 оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу.

Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводяться замовником до 20 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

У платіжних дорученнях замовник повинен обов`язково вказувати номер договору, дату його підписання та звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата. У випадку, якщо в платіжних дорученнях замовника не зазначено номер договору, дата його підписання, звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата, газотранспортне підприємство зараховує кошти, що надійшли від замовника, у першу чергу як погашення заборгованості за надані послуги з транспортування газу, що виникла перша за часом у попередніх періодах.

У пункті 5.6 договору у редакції додаткової угоди №2 від 17.01.2013 сторони обумовили, що у випадку, якщо замовник є гарантованим постачальником, то замовник здійснює оплату послуг з транспортування газу в місяці, у якому здійснюється транспортування газу, шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок газотранспортного підприємства в порядку, установленому алгоритмом розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання газопостачальних підприємств, який затверджується національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до 20 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Відповідно до пункту 5.7 договору у редакції додаткової угоди №2 від 17.01.2013, у разі надходження коштів від замовника в сумі, що перевищує вартість фактично наданих послуг з транспортування газу у звітному місяці, переплата зараховується газотранспортним підприємством: - у разі наявності заборгованості за надані послуги як погашення заборгованості в попередніх місяцях; -у разі відсутності заборгованості за надані послуги як оплата послуг у місяці, наступному за звітним.

У разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 договору, із замовника стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (пункт 7.3 договору у редакції додаткової угоди № 2 від 17.01.2013).

Згідно з пунктом 11.1 договору у редакції додаткової угоди №2 від 17.01.2013, цей договір набирає чинності з дня його підписання сторонами, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01.10.2011 і діє у частині транспортування газу до 31.12.2013, а в частині проведення розрахунків за надані газотранспортним підприємством послуги до повного виконання замовником своїх зобов`язань за цим договором. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Усі зміни та доповнення до договору оформлюються письмово, підписуються уповноваженими особами та скріплюються печатками обох сторін (пункт 11.2 договору).

Матеріали справи не містять доказів про припинення дії цього договору або про перегляд його умов до 31.12.2013, у зв`язку з чим господарський суд дійшов правильного висновку, що договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н11 від 27.09.2011 у редакції додаткової угоди №2 від 17.01.2013 автоматично продовженим на кожний наступний календарний рік.

На момент виникнення спірних правовідносин умови договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н11 від 27.09.2011 у редакції додаткової угоди №2 від 17.01.2013 є чинними і обов`язковими для виконання обома сторонами.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України та ст.174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтею 901 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається у процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст.903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та у порядку, що встановлені договором.

Приписами ст.629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Положення ст.526 Цивільного кодексу України передбачають, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На виконання умов договору позивач надав, а відповідач прийняв без заперечень послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами для задоволення потреб населення та юридичних осіб, яким природний газ відпускається за роздрібними цінами, диференційованими залежно від річних обсягів споживання, які затверджені НКРЕ для населення та релігійних організацій, у тому числі:

-за актом №01-15-/Н11 від 31.01.2015 у січні 2015 року обсяг газу 23935,268 тис.куб.м, вартістю 3845918,87 грн з ПДВ;

- за актом №02-15-/Н11 від 28.02.2015 у лютому 2015 року обсяг газу 19708,748 тис.куб.м, вартістю 3166801,63 грн з ПДВ;

- за актом №03-15-/Н11 від 31.03.2015 за березень 2015 року обсяг газу 17380,141 тис.куб.м, вартістю 2792641,06 грн з ПДВ;

- за актом №04-15-/Н11 від 30.04.2015 за квітень 2015 року обсяг газу 10781,238 тис.куб.м, вартістю 3017021,64 грн з ПДВ;

- за актом №05-15-/Н11 від 31.05.2015 за травень 2015 року обсяг газу 3413,112 тис.куб.м, вартістю 955125,26 грн з ПДВ;

-за актом №06-15-/Н11 від 30.06.2015 за червень 2015 року обсяг газу 2131,098 тис.куб.м, вартістю 596366,46 грн з ПДВ.

Усього, на суму 14373874,92 грн.

Колегія суддів зазначає, що господарським судом правильно встановлено, що відповідач - ПАТ Маріупольгаз, до 30.06.2015 включно, мав статус гарантованого постачальника природного газу для категорії населення відповідно до виданої НКРЕ ліцензії здійснення господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом серія АГ №507428 (до 06.04.2015), серія АЕ №295548 (з 07.04.2015) та постанови Кабінету Міністрів України №705 від 25.07.2012 Про визначення гарантованих постачальників природного газу, якою передбачено, що гарантованими постачальниками природного газу є суб`єкти господарювання, що в установленому порядку отримали ліцензію на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом та провадять діяльність на затвердженій Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, території з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом для споживачів України (крім промислових споживачів, річний обсяг споживання природного газу яких перевищує 3 млн. куб. метрів, та підприємств, що здійснюють виробництво теплової енергії).

Згідно з пунктом 5.6 договору у випадку, якщо замовник є гарантованим постачальником, то замовник здійснює оплату послуг з транспортування газу в місяці, у якому здійснюється транспортування газу, шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок Газотранспортного підприємства в порядку, установленому Алгоритмом розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання газопостачальних підприємств, який затверджується національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до 20 (двадцятого) числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Відповідно до статей 4, 18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, затвердженого Указом Президента України від 23.11.2011 N1059, та постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 N247 "Про вдосконалення порядку розрахунків за спожитий природний газ" Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики затверджено постановою від 02.08.2012 №1000 Алгоритм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання гарантованих постачальників природного газу.

Цей Алгоритм установлює порядок розподілу публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України", публічним акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" та Публічним акціонерним товариством акціонерний банк "Укргазбанк" коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання гарантованого постачальника, що надходять за використаний природний газ від усіх категорій споживачів, а також механізм розрахунку гарантованими постачальниками нормативів перерахування коштів на поточні рахунки газотранспортних, газорозподільних підприємств, гарантованих постачальників та на поточні рахунки із спеціальним режимом використання підприємств, що здійснюють продаж природного газу гарантованим постачальникам.

Дія цього Алгоритму не поширюється на відносини, пов`язані з остаточним розрахунком гарантованого постачальника природного газу та його структурних підрозділів із власником природного газу, газотранспортними, газорозподільними підприємствами відповідно до умов укладених договорів та погашенням заборгованості споживачів за спожитий природний газ (пункт 1.2 Алгоритму).

Відповідно до пункту 2.1 цього Алгоритму гарантовані постачальники та їх структурні підрозділи відкривають в установах уповноважених банків, зокрема, поточний рахунок із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ від категорії "населення", а саме, від населення та юридичних осіб, яким природний газ відпускається за роздрібними цінами, диференційованими залежно від річних обсягів споживання, які затверджені НКРЕ для населення (далі - юридичні особи); поточний рахунок із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ від категорії "ТКЕ - населення", а саме, від суб`єктів господарювання, які виробляють теплову енергію, зокрема із застосуванням блочних (модульних) котелень, установленими на даху та прибудованими (у разі використання природного газу для виробництва і надання населенню та релігійним організаціям послуг з опалення та гарячого водопостачання і за умови ведення такими суб`єктами окремого приладового та бухгалтерського обліку тепла і гарячої води) (далі - ТКЕ - населення).

Згідно з пунктом 2.6 Алгоритму усі споживачі оплачують вартість спожитого ними природного газу шляхом перерахування коштів на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ, відкриті в установах уповноваженого банку гарантованими постачальниками та їх структурними підрозділами.

НКРЕ розглядає подані гарантованим постачальником нормативи перерахування коштів та приймає рішення щодо їх затвердження. Затверджені нормативи перерахування коштів доводяться НКРЕ до відома уповноваженого банку не пізніше ніж за п`ять робочих днів до початку розрахункового періоду (пункт 2.9 Алгоритму).

Господарським судом обґрунтовано встановлено, що нормативи перерахування коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання гарантованих постачальників природного газу, відкритих в установах уповноважених банків, що надійшли від категорії споживачів "населення": на січень 2015 року затверджені постановою НКРЕ №1082 від 30.12.2014; на лютий 2015 року постановою НКРЕ №63 від 23.01.2015; на березень 2015 року постановами НКРЕ №204 від 20.02.2015 та №77 від 04.03.2015; на квітень 2015 року постановою НКРЕ №1211 від 08.04.2015; на травень 2015 року постановою НКРЕ №1287 від 23.04.2015; на червень 2015 року постанова №1604 від 22.05.2015; на липень 2015 року постанови НКРЕ №1997 від 06.07.2015 та №2047 від 20.07.2015; на серпень 2015 року - №2142 від 06.08.2015, на вересень 2015 року - постанова НКРЕ №2255 від 03.09.2015; на жовтень 2015 - постанова НКРЕ №2537 від 02.10.2015.

Відповідач з урахуванням умов пункту 5.6 договору мав провести остаточний розрахунок за надані послуги наступним чином:

по зобов`язанням січня 2015 року до 20.02.2015;

по зобов`язанням лютого 2015 року до 20.03.2015;

по зобов`язанням березня 2015 року до 20.04.2015;

по зобов`язанням квітня 2015 року до 20.05.2015;

по зобов`язанням травня 2015 року до 20.06.2015;

по зобов`язанням червня 2015 року до 20.07.2015 та з урахуванням раніше перерахованих коштів згідно з Алгоритмом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як свідчать матеріали справи, відповідач розраховувався з позивачем у відповідності до умов пункту 5.6 договору №/Н11 від 27.09.2011, здійснював оплату з рахунку із спеціальним режимом використання проведену відповідно до Алгоритму розподілу коштів (реєстри платіжних доручень засвідчені банком та відповідні платіжні доручення з листуванням про зміну призначення платежу).

Окрім розрахунків безпосередньо за договором, сторони проводили розрахунки за надані послуги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій № 20 від 11.01.2005, наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України №493/688 від 03.08.2015 Про затвердження Порядку розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, які визначають механізм перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" та ПАТ "Укртрансгаз", а також за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету від погашення податкового боргу, в тому числі реструктуризованого або розстроченого (відстроченого) з податку на додану вартість, що сплачується виробниками електроенергії і вугледобувними підприємствами (далі - субвенція).

Як убачається з матеріалів справи, а саме: з банківських реєстрів, листування про зміну призначення платежу у платіжних документах, вимог Алгоритму та постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій №20 від 11.01.2005, що за послуги з транспортування природного газу за спірним договором позивач перерахував відповідачу:

- за січень 2015 року - (з урахуванням листа Ощадбанку від 01.04.2016 №б/н про виправлення призначення платежу (а.с.18, том 3) за платіжними дорученнями від 09.01.2015 №168493690 на суму 174918,52 грн, від 12.01.2015 №168656436 на суму 279712,50 грн, від 13.01.2015 №168817072 на суму 317264,13 грн, від 14.01.2015 №168939617 на суму 80054,26 грн, від 15.01.2015 №169052520 на суму 261689,64 грн, від 16.01.2015 №169187226 на суму 152512,97 грн, від 17.01.2015 №169345600 на суму 111059,87 грн, від 19.01.2015 №169490278 на суму 40621,89 грн, від 20.01.2015 №169682768 на суму 27305,90 грн, від 21.01.2015 №169804990 на суму 47093,03 грн, від 22.01.2015 №169992109 на суму 105377,51 грн, від 23.01.2015 №170088442 на суму 87403,79 грн, від 26.01.2015 №170255183 на суму 42354,33 грн, від 27.01.2015 №170882607 на суму 35521,45 грн, від 28.01.2015 №171010294 на суму 21068,15 грн, від 29.01.2015 №171121357 на суму 70509,15 грн, від 30.01.2015 №171230536 на суму 21229,90 грн;

- за лютий 2015 року за платіжними дорученнями від 17.02.2015 №173143775 на суму 101919,27 грн, від 18.02.2015 №173339859 на суму 116624,77 грн, від 19.02.2015 №173449456 94372,37 грн, від 20.02.2015 №173577373 на суму 53677,53 грн, від 23.02.2015 №173731875 на суму 64015,99 грн, від 24.02.2015 №173905860 на суму 93673,58 грн, від 25.02.2015 №174048921 на суму 46317,62 грн, від 26.02.2015 №174191061 на суму 53904,44 грн;

- за березень 2015 року за платіжними дорученнями від 02.03.288 на суму 58440,89 грн, від 03.03.2015 №175221961 на суму 49954,86 грн, від 04.03.2015 №175375372 на суму 153620,56 грн, від 05.03.2015 №175505773 на суму 100792,29 грн, від 06.03.2015 №175656054 на суму 92857,94 грн, від 10.03.2015 №175854072 на суму 82209,13 грн, від 11.03.2015 №176084070 на суму 169236,37 грн, від 12.03.2015 №176301591 на суму 374751,04 грн сплачено 89610,00 грн (лист від 23.03.15 №04-540 про зміну призначення платежу (а.с.78, том 1), від 13.03.2015 №176484011 на суму 148882,61 грн, від 16.03.2015 №176647588 на суму 163016,17 грн, від 17.03.2015 №176865926 на суму 104535,00 грн, від 18.03.2015 №177025345 на суму 120923,15 грн, від 19.03.2015 №177175705 на суму 116801,90 грн, від 20.03.2015 №177321743 на суму 53549,12 грн, від 23.03.2015 №177492870 на суму 110279,69 грн, від 24.03.2015 №177699549 на суму 66056,15 грн, від 25.03.2015 №177851348 на суму 43993,44 грн, від 26.03.2015 №177984544 на суму 42345,86 грн, від 27.03.2015 №178542843 на суму 53871,69 грн, від 30.03.2015 №178590776 на суму 40191,43 грн, від 31.03.2015 №178717006 на суму 52897,14 грн. Крім того, за спільним протокольним рішенням № 500/у від 13.03.2015 згідно з платіжним дорученням від 30.03.2015 перераховано позивачу 541448,80 грн з призначенням платежу: ПКМУ від 11.01.2005 №20, за транспортування природного газу 2015, договір від 27.09.2011 №/Н11;

- за квітень 2015 року за платіжними дорученнями від 01.04.2015 №178914611 на суму 78924,62 грн, від 10.04.2015 №180000712 на суму 508853,03 грн, від 14.04.2015 №180191122 на суму 126881,89 грн, від 15.04.2015 №180432087 на суму 100390,08 грн, від 16.04.2015 №180621837 на суму 67994,49 грн, від 17.04.2015 №180858661 на суму 58614,54 грн, від 20.04.2015 №180959866 на суму 17292,68 грн, від 21.04.2015 №181261929 на суму 32067,52 грн, від 22.04.2015 №181449000 на суму 11677,16 грн, від 23.04.2015 №181519880 на суму 29611,44 грн, від 24.04.2015 №181733871 на суму 10280,83 грн, від 27.04.2015 №181805025 на суму 14522,98 грн, від 28.04.2015 №182535727 на суму 24652,83 грн, від 29.04.2015 №182642842 на суму 8680,59 грн, від 30.04.2015 №182805183 на суму 9361,95 грн. За спільним протокольним рішенням №854/у від 17.04.2015 згідно з платіжним дорученням від 23.04.2015 перераховано позивачу 285535,47 грн з призначенням платежу: ПКМУ від 11.01.2005 №20, за транспортування природного газу 2015, договір від 27.09.2011 №/Н11;

-за травень 2015 року за платіжними дорученнями від 05.05.2015 №182931993 на суму 18123,58 грн, від 06.05.2015 №183306486 на 36448,25 грн, від 07.05.2015 №183496897 на суму 53335,88 грн, від 08.05.2015 №183596476 на суму 50627,90 грн, від 12.05.2015 №183812872 на суму 78932,71 грн, від 13.05.2015 № 184118541 на суму 120439,69 грн, від 14.05.2015 №184219637 на суму 75437,83 грн, від 15.05.2015 №184377243 на суму 45546,75 грн, від 18.05.2015 №184566662 на суму 38899,87 грн (з урахуванням листа від 29.05.2015 №04-2072 про зміну призначення платежу (а.с.125-126, том 1), від 19.05.2015 №184873931 на суму 55513,28 грн, від 20.05.2015 №185038011 на суму 21742,38 грн, від 21.05.2015 №185103443 на суму 57365,68 грн, від 22.05.2015 №185359108 на суму 19.193,71 грн, від 25.05.2015 №185476012 на суму 28324,71 грн, від 26.05.2015 №185675996 на суму 22601,94 грн, від 27.05.2015 №186296129 на суму 8789,25 грн, від 28.05.2015 №186397865 на суму 20563,08 грн, від 29.05.2015 №18643637 на суму 7629,71 грн. За спільним протокольним рішенням №1053/у від 15.05.2015 згідно з платіжним дорученням від 25.05.2015 №11 перераховано позивачу 458786,98 грн з призначенням платежу: ПКМУ від 11.01.2005 №20, за транспортування природного газу 2015, договір від 27.09.2011 №/Н11;

-за червень 2015 року за платіжними дорученнями від 02.06.2015 №186595185 на суму 16818,86 грн, від 03.06.2015 №186856365 на суму 15642,15 грн, від 04.06.2015 №186938683 на суму 23396,64 грн, від 05.06.2015 №187118639 на суму 18274,24 грн, від 06.06.2015 №187308781 на суму 24.006,77 грн, від 09.06.2015 №187548140 на суму 41917,80 грн, від 10.06.2015 №187681060 на суму 41586,79 грн, від 11.06.2015 №187839891 на суму 52419,76 грн, від 12.06.2015 №187989269 на суму 28118,82 грн, від 15.06.2015 №188192975 на суму 19406,06 грн, від 16.06.2016 №188256774 на суму 63160,93 грн, від 17.06.2015 №188476765 на суму 24839,94 грн, від 18.06.2015 №188543788 на суму 28793,06 грн, від 19.06.2015 №188659616 на суму 12961,00 грн, від 22.06.2015 №188828438 на суму 20798,02 грн, від 23.06.2015 №189121287 на суму 27089,43 грн, від 24.06.2015 №189253932 на суму 14298,54 грн, від 25.06.2015 №189338833 на суму 14.011,21 грн, від 26.06.2015 №189464692 на суму 11258,79 грн, від 30.06.2018 №190140502 на суму 14858,07 грн, від 01.07.2015 №190346920 на суму 16640,89 грн. За спільним протокольним рішенням №1377/у від 17.06.2015 згідно з платіжним дорученням від 02.07.2015 перераховано позивачу 113180,92 грн з призначенням платежу: ПКМУ від 11.01.2005 № 20, за транспортування природного газу 2015, договір від 27.09.2011 №/Н11. Крім того, відповідач у листі від 15.07.2015 №04-1409 (а.с.131, том 4) просив позивача переплату ПАТ Маріупольгаз за договором на транспортування природного газу від 27.09.2011 №/Б11 у сумі 2187,07 грн зарахувати в оплату заборгованості за договором від 27.09.2011 №/Н11 транспортування природного газу в 2015 році.

З матеріалів справи убачається, що за 2015 рік згідно з договором від 27.09.2011 №/Н11 на користь ПАТ Укртрансгаз перераховано на підставі спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету №1580/у від 16.07.2015 суму 88421,17 грн (платіжне доручення №24.07.2015 №22 (а.с.83, том 2), №1742/у від 18.08.2015 суму 49781,91 грн (платіжне доручення від 26.08.2015 №26 (а.с.80, том 2), №1878/у від 14.09.2015 суму 17.085,79 грн (платіжне доручення від 17.09.2015 №31 (а.с.76, том 2), № 2086/у від 15.10.2015 суму 8149,42 грн (платіжне доручення від 19.10.2015 №36 (а.с.72, том 2), №2593/у від 23.11.2015 суму 59662,76 грн (платіжне доручення від 25.11.2015 №41(а.с.66, том 2), №2950/у від 17.12.2015 суму 138210,63 грн (платіжне доручення від 21.12.2015 №42 (а.с.61, том 2).

Матеріали справи також містять банківські виписки (а.с.148-215, том 1), згідно з якими відповідач перерахував позивачу за транспортування магістральними трубопроводами природного газу для населення у 2015 році відповідно до договору №/Н11 від 27.09.2011: 08.07.2015 110249,74 грн (на виконання постанови НКРЕ № 1997 від 06.07.2015), 09.07.2015 29749,09 грн (на виконання постанови НКРЕ № 1997 від 06.07.2015), 10.07.2015 33274,09 грн (на виконання постанови НКРЕ № 1997 від 06.07.2015), 13.07.2015 47705,90 грн (на виконання постанови НКРЕ № 1997 від 06.07.2015), 22.07.2015 161049,60 грн (на виконання постанови НКРЕ № 2047 від 20.07.2015), 23.07.2015 19441,69 грн (на виконання постанови НКРЕ № 2047 від 20.07.2015), 24.07.2015 11790,66 грн (на виконання постанови НКРЕ № 2047 від 20.07.2015), 27.07.2015 9079,89 грн (на виконання постанови НКРЕ № 2047 від 20.07.2015), 28.07.2015 9375,85 грн (на виконання постанови НКРЕ № 2047 від 20.07.2015), 29.07.2015 6217,00 грн (на виконання постанови НКРЕ № 2047 від 20.07.2015), 30.07.2017 8527,16 грн (на виконання постанови НКРЕ № 2047 від 20.07.2015), 31.07.2015 4947,12 грн (на виконання постанови НКРЕ № 2047 від 20.07.2015), 07.08.2015 20657,99 грн (на виконання постанови НКРЕ № 2142 від 06.08.2015), 10.08.2015 2814,67 грн (на виконання постанови НКРЕ № 2142 від 06.08.2015), 11.08.2015 3332,68 грн (на виконання постанови НКРЕ № 2142 від 06.08.2015), 12.08.2015 1624,42 грн (на виконання постанови НКРЕ № 2142 від 06.08.2015), 13.08.2015 2392,25 грн (на виконання постанови НКРЕ № 2142 від 06.08.2015, лист від 25.08.2015 № 04-1663 про зміну призначення платежу), 14.08.2015 2486,29 грн (на виконання постанови НКРЕ №2142 від 06.08.2015), 17.08.2015 1171,43 грн (на виконання постанови НКРЕ №2142 від 06.08.2015), 18.08.2015 1444,34 грн (на виконання постанови НКРЕ №2142 від 06.08.2015), 19.08.2015 997,24 грн (на виконання постанови НКРЕ №2142 від 06.08.2015), 20.08.2015 1474,42 грн (на виконання постанови НКРЕ №2142 від 06.08.2015), 21.08.2015 1544,98 грн (на виконання постанови НКРЕ №2142 від 06.08.2015),25.08.2015 3017,42 грн (на виконання постанови НКРЕ №2142 від 06.08.2015), 26.08.2015 4452,67 грн (на виконання постанови НКРЕ №2142 від 06.08.2015), 27.08.2015 2501,40 грн (на виконання постанови НКРЕ №2142 від 06.08.2015), 28.09.2015 2442,10 грн (на виконання постанови НКРЕ №2142 від 06.08.2015), 31.08.2015 2360,17 грн (на виконання постанови НКРЕ №2142 від 06.08.2015), 01.09.2015 2544,72 грн (на виконання постанови НКРЕ №2142 від 06.08.2015), 07.09.2015 6374,02 грн (на виконання постанови НКРЕ №2255 від 03.09.2015), 08.09.2015 1703,17 грн (на виконання постанови НКРЕ №2255 від 03.09.2015), 09.09.2015 2195,81 грн (на виконання постанови НКРЕ №2255 від 03.09.2015), 10.09.2015 2153,55 грн (на виконання постанови НКРЕ №2255 від 03.09.2015), 11.09.2015 2345,36 грн (на виконання постанови НКРЕ №2255 від 03.09.2015), 14.09.2015 1801,81 грн (на виконання постанови НКРЕ №2255 від 03.09.2015), 15.09.2015 2757,57 грн (на виконання постанови НКРЕ №2255 від 03.09.2015), 16.09.2015 1332,05 грн (на виконання постанови НКРЕ №2255 від 03.09.2015), 17.09.2015 1490,02 грн (на виконання постанови НКРЕ №2255 від 03.09.2015), 18.09.2015 1201,04 грн (на виконання постанови НКРЕ №2255 від 03.09.2015), 21.09.2015 1175,31 грн (на виконання постанови НКРЕ №2255 від 03.09.2015), 22.09.2015 1704,46 грн (на виконання постанови НКРЕ №2255 від 03.09.2015), 23.09.2015 1311,03 грн (на виконання постанови НКРЕ №2255 від 03.09.2015), 24.09.2015 1259,52 грн (на виконання постанови НКРЕ №2255 від 03.09.2015), 25.09.2015 807,81 грн (на виконання постанови НКРЕ №2255 від 03.09.2015), 28.09.2015 796,56 грн (на виконання постанови НКРЕ №2255 від 03.09.2015), 29.09.2015 1134,07 грн (на виконання постанови НКРЕ №2255 від 03.09.2015), 30.09.2015 1352,88 грн (на виконання постанови НКРЕ №2255 від 03.09.2015), 01.10.2015 670,11 грн (на виконання постанови НКРЕ №2255 від 03.09.2015), 05.10.2015 2061,93 грн (на виконання постанови НКРЕ №2537 від 02.10.2015), 06.10.2015 1460,25 грн (на виконання постанови НКРЕ №2537 від 02.10.2015), 07.10.2015 835,97 грн (на виконання постанови НКРЕ №2537 від 02.10.2015), 08.10.2015 - 1238,36 грн (на виконання постанови НКРЕ №2537 від 02.10.2015), 09.10.2015 1288,01 грн (на виконання постанови НКРЕ №2537 від 02.10.2015), 12.10.2015 1551,77 грн (на виконання постанови НКРЕ №2537 від 02.10.2015), 13.10.2015 2878,01 грн (на виконання постанови НКРЕ №2537 від 02.10.2015), 15.10.2015 1743,95 грн (на виконання постанови НКРЕ №2537 від 02.10.2015), 16.10.2015 1320,25 грн (на виконання постанови НКРЕ №2537 від 02.10.2015), 19.0.2015 1222,08 грн (на виконання постанови НКРЕ №2537 від 02.10.2015), 20.10.2015 1554,11 грн (на виконання постанови НКРЕ №2537 від 02.10.2015), 21.10.2015 710,29 грн (на виконання постанови НКРЕ №2537 від 02.10.2015), 22.10.2015 1178,46 грн (на виконання постанови НКРЕ №2537 від 02.10.2015), 23.10.2015 1104,58 грн (на виконання постанови НКРЕ №2537 від 02.10.2015), 26.10.2015 772,66 грн (на виконання постанови НКРЕ №2537 від 02.10.2015), 27.10.2015 1.359,62 грн (на виконання постанови НКРЕ № 2537 від 02.10.2015), 28.10.2015 904,80 грн. (на виконання постанови НКРЕ №2537 від 02.10.2015), 29.10.2015 842,94 грн (на виконання постанови НКРЕ №2537 від 02.10.2015), 30.10.2015 391,56 грн (на виконання постанови НКРЕ №2537 від 02.10.2015), 02.11.2015 585,38 грн.

Отже, матеріалами справи, а саме, первинними бухгалтерськими документами, підтверджується, що відповідач розрахувався за спірний період (січень-червень 2015 року) частково у сумі 8205027,89 грн, допустивши прострочення виконання зобов`язання за спірний період. Ці факти підтверджені і проведеною судовою експертизою, якою встановлено суму заборгованості за спірний період у розмірі 3620998,32 грн та суму нарахувань за прострочення зобов`язань за договором у розмірі 1011435,81 грн пені, 83325,75 грн 3% річних, 256203,80 грн інфляційних втрат.

Згідно з актом звірки розрахунків, станом на 31.10.2015 (а.с.22, том 2), підписаного бухгалтерами позивача та відповідача без розбіжностей, за надані у 2015 році послуги за договором №/Н11 ПАТ Маріупольгаз має перед ПАТ Укртрансгаз заборгованість у розмірі 8446070,77 грн, у тому числі і за спірний період.

Акт звірки розрахунків, станом на 31.10.2018 (а.с.21, том 5), підписаний представниками позивача та відповідача (з розбіжностями), за надані у 2015-2017 роках послуги за спірним договором ПАТ Маріупольгаз, містить відомості про відсутність заборгованості у спірний період.

Посилання на вищезазначені акти звірки розрахунків колегія суддів не бере до уваги, оскільки акт звірки взаємних розрахунків є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють облік операцій. Сам по собі акт звірки не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом, а тому акт звірки не може вважатися належним доказом у справі, зокрема, у підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо.

Як свідчать матеріали справи, позивач звернувся з позовом до господарського суду Донецької області 25.12.2015, за розрахунком позивача, доданого до позову, заборгованість відповідача по зобов`язанням січня 2015 року склала 0 грн, а прострочення виконання склало 94 дні; по зобов`язанням лютого 2015 року заборгованість відповідача складала 1942133,42 грн, прострочення - 257 днів; по зобов`язанням березня 2015 року заборгованість 2792641,06 грн, прострочення 226 днів; заборгованість за квітень 2015 року 3017021,64 грн, прострочення 196 днів; заборгованість за травень 2015 року 955125,26 грн, прострочення 165 днів; заборгованість за червень 2015 року 596366,46 грн, прострочення 135 днів.

У заяві про збільшення позовних вимог № 2658/6 від 25.02.2016 (а.с.1-13, том 2) позивач вказував, що після пред`явлення ПАТ Укртрансгаз позовної заяви, відповідачем додатково сплачено 138210,63 грн за послуги, надані позивачем у лютому 2015 року, у зв`язку з чим просив стягнути з відповідача 8447612,00 грн заборгованості щодо оплати послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами, у тому числі:

- залишок заборгованості у розмірі 1086457,58 грн за лютий 2015 року відповідно до акту наданих послуг від 28.02.2015 №02-15-/Н11, прострочення виконання - 306 днів;

- за березень 2015 року у розмірі 2792641,06 грн відповідно до акту наданих послуг від 31.03.2015 №03-15-/Н11, прострочення 294 дні;

- за квітень 2015 року у розмірі 3017021,64 грн відповідно до акту наданих послуг від 30.04.2015 № 04-15-/Н11, прострочення 264 дні;

- за травень 2015 у розмірі 955125,26 грн відповідно до акту наданих послуг від 31.05.2015 № 05-15-/Н11, прострочення 233 дні;

- за червень 2015 у розмірі 596366,46 грн відповідно до акту наданих послуг від 30.06.2015 № 06-15-/Н11, прострочення 203 дні.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги перерахування коштів, здійснених за платіжними дорученнями, в яких не вказано звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата, зокрема, на підставі спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету №235/у від 21.01.2016 у розмірі 58671,71 грн з призначенням платежу: ПКМУ від 11.01.2005 №20, за транспортування природного газу 2015, договір від 27.09.2011 №/Н11 (платіжне доручення №43 від 25.01.2016 (а.с.56, том 2); з поточного рахунку відповідача на користь позивача у розмірі 800000,00 грн за платіжним дорученням №1149 від 29.02.2016 з призначенням платежу: згідно з договором від 27.09.2011 №/Н11 за 2015 рік та без зазначення конкретного періоду (місяця) оплати (а.с.8, том 4); за платіжним дорученням №2147 від 21.04.2016 у розмірі 2192240,74 грн з призначенням платежу: «згідно з договором від 27.09.2011 №/Н11 за 2015 рік та без зазначення конкретного періоду (місяця) оплати» (а.с.9, том 4).

Оскільки ані позивачем, ані відповідачем не надано належних доказів у спростування висновків експерта, тому, приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції, правильно оцінив як доказ у справі висновок судового експерта №805 за результатами проведення судової економічної експертизи від 22.12.2017, призначеної судом ухвалою від 31.05.2016, урахував підсумки проведеної експертизи, якою встановлено, що за договором №/Н11 від 27.09.2011 заборгованість ПАТ Маріупольгаз складала: -станом на 01.01.2,34 грн;-станом на 08.02.2,01 грн, у тому числі залишок заборгованості минулих періодів (до 01.01.2015) - 4826613,68 грн; залишок заборгованості за отримані послуги у січні червні 2015 року (предмет позову) 3620998,32 грн (по зобов`язанням січня 2015 року заборгованість 0,00 грн; по зобов`язанням лютого 2015 року заборгованість 790230,04 грн; по зобов`язанням березня 2015 заборгованість 572950,90 грн; по зобов`язанням квітня 2,05 грн; по зобов`язанням травня 2015 року 196913,78 грн; по зобов`язанням червня 2015 року 82887,55 грн).

Позивач оскаржує рішення суду в частині відмови у позові, вважаючи, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що факт підписання спільних протокольних рішень свідчить не про зміну порядку і строків здійснення відповідачем розрахунків по спірному договору, а про погодження на отримання коштів від відповідача, які будуть перераховані з Державного бюджету відповідно до постанови КМУ від 11.01.2005 №20, також, ураховуючи той факт, що спільні протокольні рішення є не виконанням зобов`язання з оплати послуг з транспортування природного газу, а лише наміром виконати таке зобов`язання шляхом отримання коштів відповідно до положень вказаної постанови Кабінету Міністрів України.

Колегія суддів не погоджується з такими доводами заявника апеляційної скарги, оскільки, підписавши спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, у такий спосіб ПАТ «Укртрансгаз» виявило згоду здійснити розрахунки відповідно до Порядку від 03.08.2015 №493/688, а, отже, погодилося зі зміною порядку та строків проведення розрахунків за наданий ним газ за договором від 27.09.2011 №/Н11.

Крім того, як убачається зі змісту Порядку від 11.01.2005 №20, держава взяла на себе бюджетне зобов`язання із відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних із газопостачанням населенню, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.

Запроваджуючи механізм взаємних розрахунків між підприємствами паливно-енергетичного комплексу, визначений Порядком, держава забезпечує відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних із газопостачанням населенню, яке використовує житлові субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг. Тобто, держава офіційно визнає неспроможність підприємств паливно-енергетичного комплексу забезпечити вчасні розрахунки у цій частині (залежно від рівня наданих пільг і субсидій, отриманих населенням на відповідній ліцензованій території діяльності).

Визнаючи неможливість розрахунків у цій частині підприємствами паливно-енергетичного комплексу, держава, приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінює характер регулювання відповідних правовідносин, що склалися між сторонами на підставі укладених між ними договорів.

Таким чином, правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами у цій частині (у розмірі наданих пільг і субсидій, отриманих населенням на відповідній території діяльності відповідача) зазнають імперативного регульованого впливу держави, яка приймає законодавчі акти щодо виділення відповідних субвенцій на фінансування пільг та субсидій; соціального захисту відповідних категорій громадян та їх гарантій. Отже, на виконання таких законодавчих актів держава в особі відповідних державних органів приймає підзаконні нормативні акти, до яких належить і Порядок від 11.01.2005 № 20.

Тому, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсуватиме за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема адміністративного (бюджетного), застосування, чинність яких не залежить від того, чи передбачали сторони у договорі відповідні умови.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд, зокрема, у справах № 906/790/16, № 905/1100/18 тощо.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України та статтею 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У частині 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом статті 625 цього Кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 1 статті 653 цього Кодексу у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

Статтею 12 Господарського кодексу України передбачено, що держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного і соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Основними засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб`єктів господарювання є, зокрема, регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій.

Як свідчать матеріали справи, на виконання спільних протокольних рішень було здійснено погашення заборгованості за передачу природного газу відповідно до укладеного договору за спірний період, що підтверджується копіями платіжних доручень.

Підписавши спільні протокольні рішення, сторони погодилися з тим, що між ними встановлюється інший (не той, що був передбачений у договорі) порядок розрахунків, а, отже, господарський суд дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення 1913251,16 грн основного боргу, 139867,29 грн 3% річних, 950358,99 7% штрафу та 1095658,17 грн інфляційних втрат.

Отже, перевіривши суми, на підставі чого, за яким рахунком були сплачені за договором, з урахуванням дати оплати платежів, установивши при цьому здійснення оплати за природний газ власними коштами відповідно до умов договору та за спільними протокольними рішеннями, суд першої інстанції обґрунтовано перерахував 3% річних та інфляційні.

Щодо стягнення штрафу на рівні 7% від суми боргу за прострочення понад 30 днів виконання зобов`язань з оплати наданих позивачем у січні-червні 2015 року послуг на підставі частини 2 ст.231 Господарського кодексу України у розмірі 950358,99 грн, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до частини 2 ст.549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно з частиною 2 ст.231 Господарського кодексу України у разі, якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Відповідно до додатку №1 до розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.03.2005 №64 Про проведення перевірки фінансово-господарської діяльності підприємств державного сектору економіки АТ Укртрансгаз належить до підприємств державного сектору економіки.

У той же час місцевий господарський суд правильно урахував, що застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, санкції у вигляді штрафу, передбаченого абзацом 3 частини 2 ст.231 Господарського кодексу України, можливо за сукупності таких умов: якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачено договором або законом; якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки; якщо допущено прострочення виконання негрошового зобов`язання, пов`язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04.02.2014 у справі №3-1гс14.

Відповідно до частини 3 ст.510 Цивільного кодексу України, якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу грошима, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, оскільки за договором №/Н11 від 27.09.2011 у відповідача виникли саме грошові зобов`язання, тому санкції у вигляді штрафу, передбаченого абзацом 3 частини 2 ст.231 Господарського кодексу України, до спірних правовідносин застосовані бути не можуть, у зв`язку з чим господарський суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову в цій частині.

Отже, рішення у частині відмови у задоволенні позову АТ "Укртрансгаз" про стягнення з ПАТ "Маріупольгаз" 1913251,16 грн (частини) основного боргу, 139867,29 грн 3% річних, 950358,99 7% штрафу та 1095658,17 грн інфляційних втрат прийнято із додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування не убачається.

Щодо твердження заявника апеляційної скарги про необґрунтованість оскаржуваного рішення в частині встановлення судом першої інстанції для надання відповідачу розстрочки виконання рішення колегія суддів зазначає таке.

Частиною 1 статті 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

За приписами частин 3, 4 ст.331 Господарського процесуального кодексу України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Суд апеляційної інстанції зазначає, що відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом.

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України №5-пр/2013 від 26.06.2013, розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Майновий стан суб`єкта господарювання визначається сукупністю належних йому майнових прав та майнових зобов`язань, що відображається у бухгалтерському обліку його господарської діяльності відповідно до вимог закону (частина перша статі 145 Господарського кодексу України).

Надання відстрочення виконання рішення є правом господарського суду. Закон не обмежує це право точним переліком господарських спорів або обставин, за яких суд має право надання відстрочки.

Відповідно до пункту 1.2 договору у редакції додаткової угоди №2 від 17.01.2013, річний плановий обсяг транспортування природного газу замовника складає 195143,000 тис.куб.м. Газ замовника, транспортування якого за цим договором здійснює газорозподільне підприємство, призначений для задоволення потреб населення та юридичних осіб, яким природний газ відпускається за роздрібними цінами, диференційованими залежно від річних обсягів споживання, які затверджені НКРЕ для населення.

Судова колегія зазначає, що необхідною умовою задоволення заяви про надання розстрочки виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін.

При цьому у силу статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд першої інстанції надав належну правову оцінку доводам і доданим до заяви про розстрочення виконання рішення суду доказам відповідача, урахував фінансовий стан відповідача, розмір спірних нарахувань порівняно з сумою основного боргу, встановлений договором порядок розрахунків, на який відповідач, в силу норм чинного законодавства, не має впливу, а також те, що транспортування газу за договором здійснювалось саме для задоволення потреб населення.

Поряд з цим, місцевий господарський суд задля дотримання балансу інтересів сторін, зазначивши, що надання розстрочення виконання рішення не призведе до істотного порушення гарантованих ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року прав позивача на отримання коштів і тим самим, захисту майнового права та його інтересу, обґрунтовано зменшив строк розстрочки виконання рішення господарського суду до 6 місяців, з чим погоджується апеляційний господарський суд.

З огляду на викладене, господарський суд Донецької області правомірно частково задовольнив заяву відповідача про розстрочення виконання рішення у даній справі на 6 місяців.

Твердження заявника апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема, прийняття оскаржуваного рішення без урахування доводів та доказів, наданих позивачем, не знайшли підтвердження у матеріалах справи та спростовуються вищенаведеним.

Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

За таких підстав, колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи заявника апеляційної скарги, викладені ним в апеляційній скарзі, не знайшли підтвердження у ході судового розгляду, тоді як господарським судом у повній мірі з`ясовані та правильно оцінені обставини у справі, прийняте рішення (в оскаржуваній частині) є законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги не убачається. Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не допущено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення в оскаржуваній частині.

Керуючись статтями 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Укртрансгаз залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 02.04.2019 у справі №905/30/16 у частині, що оскаржується, залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 19.11.2019 .

Головуючий суддя О.А. Пуль

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя І.В. Тарасова