ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2019 р. Справа№ 910/11693/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Жук Г.А.

Мальченко А.О.

секретар судового засідання Браславець Ю.Ю.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши матеріали справи за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця»

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 30.08.2019

у справі № 910/11693/19 (суддя Павленко Є.В.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Сісайд Термінал»

про про забезпечення позову

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сісайд Термінал»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про визнання додаткової угоди укладеною

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.08.2019 у справі №910/11693/19 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Сісайд Термінал» про забезпечення позову задоволено. До вирішення спору по суті зобов`язано Акціонерне товариство «Українська залізниця», його посадових та службових осіб, виконувати умови договору від 29.05.2018 № 4/97 про експлуатацію залізничної під`їзної колії. До вирішення спору по суті зобов`язано Акціонерне товариство «Українська залізниця», його посадових та службових осіб виконувати Єдиний технологічний процес роботи товариства з обмеженою відповідальністю «Сісайд Термінал» і станції Миколаїв-Вантажний регіональної філії «Одеська Залізниця» ПАТ «Українська залізниця», затверджений 18.06.2018.

Не погоджуючись із згаданою ухвалою, Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» оскаржило її в апеляційному порядку, просило скасувати повністю із залишенням позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Сісайд Термінал» до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання додаткової угоди від 01.07.2019, укладеної в редакції Товариства з обмеженою відповідальністю «Сісайд Термінал» без розгляду. В обґрунтування своїх вимог зазначило, що оскаржувана ухвала постановлена за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням вимог процесуального права. За твердженнями апелянта, обраний позивачем захід забезпечення позову не спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення, оскільки позов має невизначені оспорювані правовідносини між сторонами, є неадекватним та не відповідає вимогам, на забезпечення яких він вживається. При цьому, судом не наведено жодних обставин щодо утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття такого заходу забезпечення позову, а також щодо співмірної відповідності з урахуванням прав та інтересів сторін. На переконання апелянта, задовольнивши подану позивачем заяву про забезпечення позову, суд фактично вирішив заявлені позовні вимоги та на підставі оскаржуваної ухвали пролонгував договір до 30.02.2022. Крім цього, апелянт навів обставини стосовно неодноразового подання позивачем одноманітних позовів, що вважає зловживанням процесуальними правами.

Заперечуючи проти апеляційної скарги позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому стверджував про безпідставність та необґрунтованість апеляційних вимог, просив не брати їх до уваги, відтак оскаржувану ухвалу як законну та обґрунтовану залишити без змін. Зокрема, зазначив про хибність позиції апелянта щодо пролонгації оскаржуваного Договору, вказуючи на те, що ні в мотивувальній, ні в резолютивній частинах ухвали взагалі не йдеться про задоволення позову та пролонгацію спірного Договору. При цьому, позивач стверджував, що підстави подання позивачем заяви про забезпечення позову чітко зазначено в самій заяві та обумовлено загрозою вчинення РФ «Одеська залізниця» дій, які призведуть до зупинки діяльності Миколаївського морського порту. Позивач також звертав увагу суду на те, що між сторонами відсутній спір з приводу будь-яких положень Договору, окрім строку його дії.

У наданій суду апеляційної інстанції відповіді на відзив, відповідач зазначив, що відповідно до ст. 139 ГПК України заява про забезпечення позову повинна містити пропозиції щодо зустрічного забезпечення, однак як заява позивача, так й оскаржувана ухвала не містять такої інформації, лише наводить інші спростування доводів позивача, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

В судове засідання апеляційної інстанції 12.11.2019 з`явились представники сторін, представник відповідача надав пояснення, в яких підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити за наведених в ній підстав та оскаржувану ухвалу скасувати.

Представник позивача в даному судовому засіданні також надав пояснення, в яких заперечив доводи апеляційної скарги, просив не брати їх до уваги, оскаржувану ухвалу як законну та обґрунтовану залишити без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги підлягає задоволенню.

Як встановлено матеріалами справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Сісайд Термінал» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання укладеною додаткову угоду від 01.07.2019 до підписаного між сторонами Договору № 4/97 від 29.05.2018 про експлуатацію залізничної під`їзної колії у запропонованій позивачем редакції.

29.08.2019 до Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про забезпечення пред`явленого ним позов шляхом зобов`язання Акціонерного товариства «Українська залізниця», його посадових та службових осіб, виконувати умови укладеного між сторонами Договору № 4/97 від 29.05.2018 про експлуатацію залізничної під`їзної колії та Єдиний технологічний процес роботи Товариства з обмеженою відповідальністю «Сісайд Термінал» і станції Миколаїв-Вантажний регіональної філії «Одеська Залізниця» ПАТ «Українська залізниця».

Як вище згадувалось, ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.08.2019 у справі №910/11693/19 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Сісайд Термінал» про забезпечення позову задоволено. До вирішення спору по суті зобов`язано Акціонерне товариство «Українська залізниця», його посадових та службових осіб, виконувати умови Договору № 4/97 від 29.05.2018 про експлуатацію залізничної під`їзної колії. До вирішення спору по суті зобов`язано Акціонерне товариство «Українська залізниця», його посадових та службових осіб виконувати Єдиний технологічний процес роботи товариства з обмеженою відповідальністю «Сісайд Термінал» і станції Миколаїв-Вантажний регіональної філії «Одеська Залізниця» ПАТ «Українська залізниця», затверджений 18.06.2018.

Постановляючи вищезгадану ухвалу, місцевий суд виходив з наявності зв`язку між заявленими заходами забезпечення позову та предметом спору, співмірності та адекватності заходів із позовними вимогами, адже існує спір щодо визнання укладеною Додаткову угоду від 01.07.2019 до підписаного між сторонами Договору № 4/97 від 29.05.2018 про експлуатацію залізничної під`їзної колії у запропонованій позивачем редакції, якою передбачено пролонгацію даного договору до 01.07.2023, а одностороннє припинення правовідносин за цим правочином та невиконання своїх зобов`язань Акціонерним товариством «Українська залізниця» призведе до зриву технологічного процесу господарської діяльності заявника та його контрагентів, спричинення значних збитків та порушення таким чином прав та інтересів заявника (у разі встановлення підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Сісайд Термінал»).

При цьому, за висновками суду, вжиття заходів до забезпечення позову шляхом зобов`язання Акціонерного товариства «Українська залізниця», його посадових та службових осіб виконувати умови укладеного між сторонами Договору в№ 4/97 від 29.05.2018 про експлуатацію залізничної під`їзної колії та Єдиний технологічний процес роботи Товариства з обмеженою відповідальністю «Сісайд Термінал» і станції Миколаїв-Вантажний Регіональної філії «Одеська Залізниця» ПАТ «Українська залізниця», направлене на належне виконання сторонами своїх договірних зобов`язань та встановлюється лише до моменту розгляду та вирішення по суті позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Сісайд Термінал».

Крім цього, місцевий суд вказав, що вжиття заходів забезпечення, які носять тимчасовий характер, не обмежить права та законні інтереси як суб`єктів спірних правовідносин, так і інших осіб, в той час, як їх вжиття забезпечить збереження балансу інтересів сторін спірних правовідносин, унеможливить порушення інтересів інших осіб та узгоджується із критеріями розумності, обґрунтованості та адекватності.

Апеляційний господарський суд не погоджується з такими висновками місцевого суду.

За приписами ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями ч. 1 ст. 137 ГПК України визначено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Рішенням Конституційного Суду України від 16.06.2011 № 5-рп/2011 у справі № 1-6/2011 встановлено, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановлений статтею 55 Конституції України.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких в подальшому гарантується виконання судових рішень.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

В силу приписів ч. 1 ст. 74 ГПК України обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення конкретного позову та на які така сторона посилається.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, яка бере участь в судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, що мають значення для справи.

Належними згідно ст. 76 ГПК України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, що входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженими певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В ході вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника про необхідність вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника про забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник вказував, що 29.05.2018 між сторонами у справі було укладено Договір про експлуатацію залізничної під`їзної колії № 4/97 з терміном дії - до 31.05.2019, а 18.06.2018 - затверджено Єдиний технологічний процес роботи Товариства з обмеженою відповідальністю «Сісайд Термінал» і станції Миколаїв-Вантажний регіональної філії «Одеська Залізниця» ПАТ «Українська залізниця».

В подальшому, 31.05.2019 Регіональною філією «Одеська Залізниця» АТ «Українська залізниця» було надано заявнику проект Додаткової угоди до вищенаведеного договору про продовження строку його дії до 01.07.2019 включно, який у двох примірниках було підписано керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Сісайд Термінал» з протоколом розбіжностей.

04.07.2019 на адресу позивача надійшов лист Регіональної філії «Одеська Залізниця» АТ «Українська залізниця» № ДН-5-07/505 про підписання Додаткової угоди від 31.05.2019 до згаданого Договору без будь-яких розбіжностей та зауважень.

В той же час, 23.07.2019 на адресу заявника надійшов лист Регіональної філії «Одеська Залізниця» від 10.07.2019 № ДН-5-07/536 з повідомленням позивача про пролонгацію дії Договору терміном лише на 1 місяць, а саме: до 01.08.2019, а також про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «Сісайд Термінал» підписаної відповідачем Додаткової угоди до цього Договору в редакції позивача із застереженням про наявність протоколу розбіжностей. Разом із тим самого протоколу розбіжностей регіональною філією «Одеська Залізниця» на адресу заявника не повернуто.

Вказані обставини, на думку заявника, свідчать про існування загрози вчинення Регіональною філією «Одеська Залізниця» АТ «Українська залізниця» дій, які призведуть до зупинки діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Сісайд Термінал», а саме блокування доступу (входу) позивача до Автоматизованої системи Месплан та не погодження заявок на підтвердження планів відвантаження вантажів у залізничні вагони на адресу стивідорних компаній Миколаївського морського порту через станцію Миколаїв-Вантажний та не підтвердження графіків навантаження (пункт 18.1 Договору); не надання операторами технічної контори станції Миколаїв-Вантажний інформації про підходи вагонів з вантажами (п. 18.6 Договору); не підписання зміннодобових планів роботи станції Миколаїв-Вантажний та позивача (п. 18.2 Договору); не надання одразу після прибуття вагонів на станцію Миколаїв-Вантажний інформації про прибуття вагонів на станцію в письмовому вигляді, не надання та не оформлення пам`яток форми ГУ-45 на подавання вагонів на під`їзну колію порту при фактичній подачі вагонів та на забирання вагонів, які забрані з порту (п.18.3 Договору); не забезпечення протягом 1 год. 20 хв. подачі вагонів в порт та забирання вагонів з порту шляхом перестановки вагонів на колії № 7, 8 Парку приймання та № 9, 10 Сортувального парку (п.п. 5, 10 Договору); не проведення передачі та приймання вагонів шляхом технічного та комерційного огляду представниками станції Миколаїв-Вантажний та перешкоджання оглядачам вагонів позивача здійснювати технічний та комерційний огляд вагонів перед подачею в порт та після збирання з порту (п. 9 Договору); не проведення розкредитування перевізних документів на вантажі, які прибувають на адресу стивідорів Миколаївського морського порту (п. 18.4 Договору); не прийняття тепловозів позивача, на які оформлені відповідні дозволи на право виїзду на колії загального користування, на колії № 7, 8 та № 9, 10 (п. 1 Договору); не отримання від представників позивача письмових повідомлень про закінчення вантажних операцій та готовність вагонів до передавання та не проставлення підпису, дати та часу (п. 8 Договору).

Разом з цим, заявник зазначав, що факт зупинки діяльності Миколаївського морського порту Регіональною філією «Одеська Залізниця» АТ «Українська залізниця» вже було зафіксовано з 00 год. 00 хв. 01.06.2019, незважаючи на те, що останнім днем строку дії укладеного між сторонами Договору з урахуванням Додаткової угоди № 1 до нього (без урахування протоколу розбіжностей), було 01.07.2019.

Крім цього, на адресу заявника надійшов лист відповідача про те, що усі дії Товариства з обмеженою відповідальністю «Сісайд Термінал» в частині продовження строку дії Договору, на думку відповідача, є нікчемними, а також повідомив, що з 01.09.2019 не має наміру продовжувати співпрацю із заявником.

Як встановлено матеріалами справи, предметом спору у даній справі є визнання укладеною Додаткову угоду від 01.07.2019 до підписаного між сторонами Договору № 4/97 від 29.05.2018 про експлуатацію залізничної під`їзної колії у запропонованій позивачем редакції.

Оскаржуваною ухвалою суд першої інстанції зобов`язав Акціонерне товариство «Українська залізниця», його посадових та службових осіб виконувати умови укладеного між сторонами Договору № 4/97 від 29.05.2018, дії якого з урахуванням Додаткової угоди № 1 до нього (без урахування протоколу розбіжностей) закінчився 01.07.2019, що фактично є тотожним задоволенню заявлених позовних вимог, оскільки зобов`язання відповідача виконувати умови Договору після закінчення строку його дії свідчить, що суд першої інстанції визнав обґрунтованими вимоги позивача про визнання укладеною Додаткову угоду від 01.07.2019 в частині продовження строку дії Договору, що в свою чергу в подальшому передбачатиме обов`язок відповідача виконувати такий Договір в межам строку його дії.

Тобто, задовольняючи заяву позивача, суд першої інстанції безпідставно не врахував, що під час вирішення питання про забезпечення позову, доведеності позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається, оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав та інтересів сторін.

Проте, позивачем не обґрунтовано належними доказами з документальним підтвердженням необхідності зобов`язання відповідача, його посадових та службових осіб виконувати умови укладеного між сторонами Договору № 4/97 від 29.05.2018, строк дії якого закінчився й не продовжений за згодою сторін або в судовому порядку, як і не доведено, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Місцевий господарський суд не звернув уваги на вищенаведені обставини та відсутність належних та допустимих доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову, в зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про те, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду у разі задоволення позовних вимог позивача.

Крім цього, приймаючи судове рішення про задоволення заяви позивача про забезпечення позову, місцевим судом не взято до уваги, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону. В зв`язку з цим суд має враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені в результаті застосування відповідних заходів, зокрема, відповідача, адже зобов`язання останнього виконувати умови Договору, строк дії якого закінчився, у випадку відмови у задоволенні позову та не досягнення сторонами згоди щодо продовження строку дії цього Договору може призвести до понесення відповідачем значних збитків.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції неправильно застосовано приписи ст. ст. 136, 137 ГПК України, адже застосування визначених ст. 137 ГПК України заходів можливе лише у разі, якщо невжиття заходів до забезпечення позову може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду, що у даному випадку матеріалами справи не підтверджується. Крім цього, вжиті місцевим судом заходи забезпечення позову не сприяють ефективному захисту і відновленню порушених прав та інтересів заявника.

За таких обставин, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що наведені місцевим судом обґрунтування оскарженої ухвали є незаконними, не можуть бути достатніми підставами для задоволення заяви про забезпечення позову, відтак апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого суду - скасуванню.

При цьому, апеляційний суд вважає відсутніми підстави для залишення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Сісайд Термінал» до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання Додаткової угоди від 01.07.2019 укладеною в редакції Товариства з обмеженою відповідальністю «Сісайд Термінал» без розгляду, адже в даному випадку в апеляційному порядку переглядалась лише законність ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 255, 269-270, 275, 277, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» задовольнити, ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.08.2019 у справі № 910/11693/19 - скасувати.

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Сісайд Термінал» про забезпечення позову у справі №910/11693/19 відмовити повністю.

Матеріали оскарження у справі №910/11693/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 18.11.2019

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді Г.А. Жук

А.О. Мальченко