ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"18" листопада 2019 р.м. Одеса Справа № 916/1094/16

Господарський суд Одеської області у складі колегії судді головуючий суддя Погребна К.Ф., суддя Волков Р.В., суддя Невінгловська Ю.М. розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „Басарі" про забезпечення позову за вх. № 2-5575/19 від 14.11.2019р. по справі №916/1094/16

за позовом Одеської міської ради (65004, м.Одеса, пл.Думська,1)

до відповідачів 1. Юридичного департаменту Одеської міської ради (65004, м. Одеса, пл.Думська, 1), 2. Товариства з обмеженою відповідальністю „Басарі" (65007, м. Одеса, вул.Водопровідна 1А/1), 3. Дочірнього підприємства „Компроміс" (65007, м. Одеса, вул.Водопровідна 1А/1),

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ),

про визнання незаконними та скасування свідоцтв про право власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування запису, зобов`язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку

ВСТАНОВИВ:

Господарським судом Одеської області у складі колегії судді головуючий суддя Погребна К.Ф., суддя Волков Р.В., суддя Невінгловська Ю.М. розглядається справа №916/1094/16 за позовом Одеської міської ради до Юридичного департаменту Одеської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю „Басарі", Дочірнього підприємства „Компроміс" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування свідоцтв про право власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування запису, зобов`язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку.

14.11.2019р. за вх.№2-5575/19 до суду від ТОВ "Басарі" надійшла заява про забезпечення позову, в якій заявник просить суд встановити Одеській міській раді обов`язок вчинити певні дії, а саме зобов`язати Одеську міську раду сформувати в порядку ст.79-1 Земельного кодексу України земельну ділянку, розташовану за адресою: м.Одеса, пл.Грецька, 1-А , шляхом виготовлення на територіальну громаду міста Одеси в особі Одеської міської ради відповідної технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки та реєстрації зазначеної земельної ділянки в Державному земельному кадастрі. Вказану заяву обґрунтовано тим, що за твердженням Одеської міської ради по справі №916/1094/16, вона звернулась до суду як власник земельної ділянки з метою захисту своїх прав саме як власника земельної ділянки, та просить суд повернути територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради земельну ділянку, розташовану у м. Одесі, площа Грецька, 1-А. ТОВ "Басарі" вважає, що у разі задоволення позовних вимог позивача рішення суду про повернення земельної ділянки не можливо буде виконати, оскільки не зазначено площу цієї земельної ділянки, її межі не винесені в натуру на місцевості, кадастровий номер, тощо. Заявник вважає, що земельна ділянка, розташована за адресою: м. Одеса, пл. Грецька, 1-А , не визначена як об`єкт цивільних прав відповідно до вимог ст.79-1 ЗК України.

У відповідній заяві ТОВ "Басарі" посилається на лист Держземагентства в Одеській області №28-15-0.5-8623/2-14 (копія якого міститься в матеріалах справи), відповідно до якого власник на земельну ділянку за адресою: м. Одеса, пл. Грецька, 1, або 1-А, не встановлений. Також, з відповідного листа Держземагентства в Одеській області №28-15-0.5-8624/2-14 вбачається, що земельні ділянки за адресою: м . Одеса, пл. Грецька , 1 , або 1-А, не сформовано (копія

Крім того, ТОВ "Басарі" посилається на роздруківку з публічної кадастрової карти України https://map.land.gov.ua, згідно якої станом на момент подачі заяви до суду земельної ділянки за адресою: м. Одеса, пл. Грецька, 1-А , не сформовано. Підсумовуючи наведене, спираючись на положення ч.1 ст.79, ч.ч.1, 3, 4, 9, 10 ст.79-1, ст.125 ЗК України, ст.24 Закону України "Про державний земельний кадастр", п.п.109, 110 Порядку ведення державного земельного кадастру, затв. Постановою КМУ №1051 від 17.10.2012р., заявник вважає, що існує нагальна проблема вжиття заходів забезпечення позову, з метою виконання в майбутньому рішення суду, а саме необхідністю сформувати земельну ділянку шляхом виготовлення на територіальну громаду міста Одеси в особі Одеської міської ради технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки та реєстрації зазначеної земельної ділянки в Державному земельному кадастрі.

Також, для прикладу того, що позивач, Одеська міська рада, формує за собою земельні ділянки в порядку ст.79-1 ЗК України, заявник посилається на витяг (копія в матеріалах справи) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Одеса , вулиця Генуезька, 26 , із якого видно, що в ньому вказується інформація про земельну ділянку, її кадастровий номер, площа, цільове призначення, форма власності, власник і т. ін.

Крім того, ТОВ "Басарі" зазначає, що ДП "Компроміс", як власник будівлі, розташованої за адресою: м. Одеса, пл. Грецька, 1, є користувачем земельної ділянки в порядку ст.120 ЗК України (перехід права на земельну ділянку у разі набуття права на жилий будинок, будівлю або споруду). Колишній власник будівлі володів земельною ділянкою на підставі договору оренди від 20.11.2001р. Заявник вважає, що перехід права на земельну ділянку за адресою: м. Одеса, пл.Грецька, 1, у ДП "Компроміс" відбувся майже на всю центральну частину площі Грецької, у зв`язку з чим заявнику не зрозуміло де проходять межі земельної ділянки пл.Грецька 1 та пл.Грецька 1-А, та де саме ДП "Компроміс" повинен її звільнити і т.ін.

Таким чином, ТОВ "Басарі" доходить висновку про те, що з метою усунення можливих конфліктів у разі необхідності виконанні рішення суду, що призведе, також, до унеможливлення виконання рішення суду на практиці, позивач, Одеська міська рада, повинна сформувати земельну ділянку за адресою пл.Грецька 1-А в порядку ст.79-1 ЗК України. Також заявник звертає увагу суду, що таке формування ділянки залежить лише від волі позивача і не може бути сформовано за волею жодної іншої особи.

Щодо зустрічного забезпечення ТОВ "Басарі" вказує, що воно не може бути покладено на заявника в будь-якому виді та розмірі, оскільки метою даного забезпечення є саме приведення позивачем своєї земельної ділянки за адресою: пл. Грецька , 1-А, до вимог земельного законодавства, а тому апріорі позивач не зможе отримати збитки від такого забезпечення позову і навпаки тільки унеможливить в майбутньому ускладнення виконання рішення суду позивачем про повернення йому земельної ділянки.

18.11.2019р. за вх. № 23784/19 до суду від Одеської міської ради надійшли заперечення на заяву про забезпечення позову, згідно яких останній просить суд в задоволенні заяви ТОВ "Басарі" про забезпечення позову відмовити.

При чому в обґрунтування своїх заперечень Одеська міська рада зазначає, що аналогічне клопотання заявлялось відповідачем у лютому 2019 року, та ухвалою господарського суду Одеської області від 19 лютого 2019 року у його задоволенні відмовлено.

Додатково Одеська міська рада вважає за необхідно звернути увагу на таке. У вищевказаній ухвалі суд зазначив: «Заявник просить у заяві зобов`язати ОМР сформувати земельну ділянку шляхом виготовлення технічної документації, але за відсутності рішення ОМР про надання дозволу на виготовлення технічної документації, є неможливим зобов`язання сформувати земельну ділянку. Зобов`язувати орган місцевого самоврядування приймати таке рішення суд не має компетенції, оскільки таке становить втручання у владні повноваження органу місцевого самоврядування та вплив на волевиявлення органу місцевого самоврядування».

Дійсно, розробленню технічної документації та прийняттю рішення про затвердження проекту відведення земельної ділянки передує прийняття рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою.

В той же час, відповідно до ч. 3 ст. 123 ЗК України підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою є невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно- територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, за посиланнями ОМР для прийняття рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою необхідним є встановлення місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно- територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Відповідні висновки надаються уповноваженими виконавчим органами Одеської міської ради. Ігнорування вказаної стадії є неприпустимим, саме на етапі надання дозволу на розроблення проекту землеустрою вивчаються вказані питання. Суд, вирішуючи питання про забезпечення позову, за відсутності відповідних висновків уповноважених органів та, відповідно, рішення Одеської міської ради про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, безперечно має відмовити у задоволенні відповідної заяви.

Одеська міська рада зазначає, що при вирішенні питання про надання дозволу земельної ділянки вказується цільове призначення та її орієнтовний розмір. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про Державний земельний кадастр» до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки, як зокрема, цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель). Для визначення виду використання необхідним є волевиявлення суб`єкта, на користь якого здійснюється відведення земельної ділянки. У даному випадку незрозумілим є, яким чином суд самостійно без жодного рішення Одеської міської ради визначатиме цільове призначення земельної ділянки.

Крім того, позивач вказує що недоречними є посилання відповідача на ст. 50 Закону України «Про землеустрій» у контексті заявленого клопотання. Дійсно, у вказаній статті міститься перелік документів та матеріалів, що включаються до проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Серед достатньо великого списку документів (при чому жоден з яких відсутній у матеріалах справи 916/1094/16) міститься рішення суду, яке може заміняти саме письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (уразі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством). В свою чергу, порядок вилучення земельних ділянок встановлено ст. 149 ЗК України. Частина 10 вказаної статті дійсно передбачає, що у разі незгоди землекористувача з вилученням земельної ділянки питання вирішується в судовому порядку. Ці вказані норми кореспондують одна одній. Однак, незрозуміло, яким чином вказані положення обґрунтовують заяву про забезпечення позову у справі 916/1094/16.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із статтею 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову

За приписами частини першої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Встановлення обов`язку вчинити певні дії, як процесуальний захід забезпечення позову, має на меті обмежити пасивну поведінку особи, щодо якої вживається такий захід, шляхом встановлення судом певного зобов`язання особи, яке виникає безпосередньо з відповідного процесуального документа (ухвали суду про забезпечення позову) та покликане забезпечити виконання ймовірного судового рішення про задоволення позову і забезпечує ефективний захист, поновлення порушених прав позивача.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, Заявник повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

З урахуванням наведених законодавчих приписів суд доходить висновку що відповідачем у заяві про забезпечення позову не доведено належними доказами, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді зобов`язання Одеської міської ради сформувати в порядку ст.79-1 Земельного кодексу України земельну ділянку, розташовану за адресою: м.Одеса, пл.Грецька , 1-А, шляхом виготовлення на територіальну громаду міста Одеси в особі Одеської міської ради відповідної технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки та реєстрації зазначеної земельної ділянки в Державному земельному кадастрі може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову; а також не надано доказів того що відповідний захід покликаний саме забезпечити виконання ймовірного судового рішення про задоволення позову і забезпечить ефективний захист, поновлення порушених прав позивача.

Суд зазначає, що встановлення обов`язку ОМР сформувати в порядку ст.79-1 Земельного кодексу України земельну ділянку, розташовану за адресою: м.Одеса, пл.Грецька, 1-А, шляхом виготовлення на територіальну громаду міста Одеси в особі Одеської міської ради відповідної технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки та реєстрації зазначеної земельної ділянки в Державному земельному кадастрі не є ефективним та належним заходом забезпечення позову в розумінні ст.ст. 136, 137 ГПК України.

Крім того суд зауважує, що питання визначення меж та площі спірних земельних ділянок охоплено питаннями призначеної ухвалою суду від 14.11.2019р. експертизи.

Також суд зазначає, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Басарі" 18.02.2019р. за вх.№2-764/19 вже подавалась відповідна заява про забезпечення позову з аналогічними вимогами, в задоволені якої судом було відмовлено, про що винесено ухвалу від 19.02.2019р. (суддя Малярчук І.А.). Відповідна ухвала суду Товариством з обмеженою відповідальністю "Басарі" не оскаржувалась та набрала законної сили.

Згідно з ст. 140 ГПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову Товариству з обмеженою відповідальністю „Басарі" у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.136-138,140,234 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви (вх. 2-5575/19 від 14.11.2019р.) Товариства з обмеженою відповідальністю „Басарі" про забезпечення позову.

Ухвала набирає чинності в порядку ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена у вставленому Господарським процесуальним кодексом порядку.

Головуючий К.Ф. Погребна

Суддя Р.В. Волков

Суддя Ю.М. Невінгловська