Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2019 р. Справа № 906/947/19

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Тимошенка О.М.

секретар судового засідання: Зоренко О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВМ ТРЕЙДЕР"

до Приватного акціонерного товариства "Коростенський завод залізобетонних шпал"

про стягнення 2828956,19 грн.

Позивачем пред`явлено позов про стягнення на його користь з відповідача 2828956,19грн., з яких: 2632560,00грн. боргу за поставлений товар по договору поставки №11-088-19 від 27.05.19; 180600,83грн. пені; 15795,36грн. 3% річних.

17.10.19 до суду надійшло клопотання Приватного акціонерного товариства "Коростенський завод залізобетонних шпал" про зменшення розміру неустойки (а.с. 44). Клопотання грунтується на тому, що товариство відноситься до державного сектору економіки;причиною виникнення заборгованості є несвоєчасні розрахунки за поставлену продукцію; фінансування відсутнє; у жовтні, після вимушеного простою, товариство відновило роботу, однак обігові кошти відсутні.

Позивач свого представника в судове засідання не направив. 08.11.19 надіслав до суду клопотання, у якому просить розглядати справу без участі його представника.

Відповідач свого представника в судове засідання не направив. 11.11.19 до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, з метою витребування від позивача довідки про залишок боргу та, у зв`язку з неможливістю направити свого представника для участі в даному судовому засіданні. Надіслав платіжне доручення №13956 від 06.11.19 про сплату боргу в розмірі 400000,00грн.

Суд відхиляє клопотання відповідача, оскільки у справі зібрано достатньо доказів для вирішення спору, та повідомляє про неможливість відкласти розгляд справи, у зв`язку із закінченням місячного строку для розгляд справи по суті (ст.195 ГПК України).

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

27 травня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВМ ТРЕЙДЕР" (постачальник/позивач) та Приватним акціонерним товариством "Коростенський завод залізобетонних шпал" (покупець/ боржник) укладено договір поставки № 11-088-19 (а.с.11).

У відповідності до п.1.1,п.1.2 договору, постачальник зобов`язується поставити та передати у власність, а покупець прийняти та оплатити продукцію, відповідно до Специфікації №1, яка є невід`ємною частиною Договору, на умовах, що викладені в цьому договорі, а саме: Анкер закладний АЗ-2 до пружних колійних скріплень КПП-5.

Загальна сума договору складає 2 632 560,00 грн. , в т.ч. ПДВ (п.6.1 договору).

На виконання умов договору, згідно Специфікації №1, ТОВ "ВМ ТРЕЙДЕР" поставило, а ПрАТ "Коростенський завод залізобетонних шпал" прийняло товар на загальну суму 2 632 560 грн., в т.ч. ПДВ, що підтверджується підписаними сторонами та скріпленими печатками видатковими накладними № 1.270519 та № 2.270519 від 27.05.19р., ТТН № 010 від 27.05.2019р. та № 011 від 27.05.2019р. та довіреністю на отримання товару №59 від 21.05.19 (а.с.17,18,20-22).

Відповідно до п. 7.2. договору, покупець здійснює оплату за поставлений товар протягом 20 (двадцяти) банківських днів з дня його отримання на свій склад.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Однак, в порушення зазначених умов договору покупець свої зобов`язання по оплаті не виконав, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

15.07.19р. позивач надіслав відповідачу претензію за №15/07-19/03 про сплату заборгованості ( а.с. 23).

У відповіді на претензію №1783/06 від 08.08.19 відповідач зазначив про неможливість наразі погасити борг, у зв`язку з відсутністю фінансування та вимушеним призупиненням господарської діяльності, запевнив, що борг буде сплачено на протязі тижня після відновлення роботи (25).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України).

За нормами ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим,сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідач не заперечив щодо наявності у нього боргу у заявленому розмірі.

Після подачі позову до суду, відповідач сплатив частину боргу в розмірі 400000,00грн., що підтверджується платіжним дорученням №13956 від 06.11.19 (а.с.61).

Відповідно до ст.231 ч.1 п.2 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача в частині стягнення основного боргу в сумі 2232560,00грн. обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а в частині стягнення 400000,00грн. суд закриває провадження у справі за відсутністю предмету спору.

За несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, позивач на підставі п.11.2 договору просить стягнути з відповідача пеню, що згідно розрахунку позивача, за період з 26.06.19 по 06.09.19 становить 180600,83 грн. (а.с.8).

За нормами статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п.11.2 договору, у разі порушення строків оплати покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості, за кожен день прострочки, включаючи день оплати.

Відповідно до ч.6 статті 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування грошовими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом чи договором.

Суд, перевіривши розрахунок пені, вважає його правильним, тому вимога про стягнення пені підлягає задоволенню в заявленому розмірі.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 15795,36грн. 3 % річних за прострочення грошового зобов`язання за період з 26.06.19 по 06.09.19 (а.с.9).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних приходить до висновку, що він складений правильно і тому задовольняє позов у цій частині в заявленому розмірі.

За ст.ст.627,629 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідач докази сплати боргу не надав, просив зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій до розумних розмірів посилаючись на відсутність обігових коштів, відсутність фінансування, та нещодавне відновлення господарської діяльності.

Згідно з ч.1 ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 ст.551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Суд зазначає, що за змістом наведених вище норм зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та розмір, до якого підлягає зменшенню. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Обов`язок доведення наявності підстав для зменшення пені покладений саме на відповідача.

Факт відсутності в матеріалах справи доказів понесення позивачем збитків через неналежне виконання відповідачем свого обов`язку не може бути підставою для зменшення розміру штрафних санкцій.

Враховуючи викладене, та те, що розмір нарахованої пені є невеликим порівняно із сумою основного боргу, відповідач в обґрунтування своїх вимог та заперечень не надав суду доказів поважності причин неналежного виконання зобов`язань та причинних наслідків, винятковості даного випадку та невідповідності розміру пені наслідкам порушення, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення розміру пені.

Відповідно до ст. ст. 13,73,74,77 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються матеріалами справи і підлягають задоволенню в розмірі 2428956,19грн., з яких: 2232560,00грн. боргу, 180600,83грн. пені, 15795,36грн. 3% річних.

Судовий збір в розмірі 42434,34грн. відповідно до ст. 129 ГПК України покладається судом на відповідача.

Керуючись статтями123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Коростенський завод залізобетонних шпал" (11505, м. Коростень, вул. Маяковського, 78; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВМ ТРЕЙДЕР" (79026, м. Львів, вул. Академіка Лазаренка, 2, к.23 ; ) - 2232560,00грн. боргу, 180600,83грн. пені, 15795,36грн. 3% річних, 42434,34грн. судового збору.

3.Закрити провадження у справі в частині стягнення 400000,00грн. боргу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 13.11.19

Суддя Тимошенко О. М.

Віддрукувати:

1- в справу

2-3- сторонам (рек. з повідом.)