УХВАЛА

11 листопада 2019 року

м. Київ

Справа № 912/411/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Багай Н. О. - головуючого, Дроботової Т. Б., Зуєва В. А.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 37)"

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 25.09.2019 і

рішення Господарського суду Кіровоградської області від 27.05.2019 у справі

за позовом Приватного підприємства "Удача"

до Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 37)"

про стягнення 96 190,80 грн,

ВСТАНОВИВ:

29.10.2019 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 37)" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 25.09.2019 і рішення Господарського суду Кіровоградської області від 27.05.2019 у справі № 912/411/19, подана 13.10.2019 до Центрального апеляційного господарського суду через засоби поштового зв`язку.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 37)", суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, зважаючи на таке.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За змістом пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з частиною 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 7 зазначеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Предметом позову у цій справі є стягнення 96 190,80 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 2019 рік - 192 100,00 грн), а тому у розумінні положень Господарського процесуального кодексу України, справа № 912/411/19 є малозначною.

Обґрунтовуючи підстави відкриття касаційного провадження у малозначній справі, скаржник зазначає, що ця справа має для нього виняткове значення, оскільки позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за десятьма договорами на суму 961 980,00 грн, що є більшим ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, але суд першої інстанції роз`єднав позовні вимоги по кожному з договорів в окреме провадження. Крім того, скаржник вважає, що всі договори укладені з позивачем колишнім директором Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 37)" є фіктивними, у зв`язку з чим скаржник уже звернувся до суду з позовом про визнання їх недійсними, однак обставини, встановлені оскаржуваними судовими рішеннями в цій справі, позбавлять його можливості їх спростувати у справі про визнання недійсними договорів. Крім того, скаржник вважає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, зокрема, щодо виконання стороною господарської операції обов`язку по реєстрації податкових накладних та надання цих накладних контрагенту для оцінки реальності здійснення такої господарської операції.

Задовольняючи позовні вимоги суди виходили з того, що на момент розгляду спору договір підряду від 03.03.2017 № Г-001/17 є дійсним та обов`язковим до виконання. Виконання умов зазначеного договору позивачем підтверджується підписаними актами приймання виконаних робіт. Доказів оплати заборгованості за спірним договором матеріали справи не містять, відповідачем не надано. Жодних доказів зловживання директором відповідача ОСОБА_2 своїм службовим становищем чи скоєння корупційного правопорушення при підписанні вищезазначених документів відповідачем не надано. Матеріали справи також не містять доказів порушення кримінальної справи щодо колишнього директора відповідача ОСОБА_2 Крім того, Державне підприємство "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 37)", не заперечує справжність підписів та печаток сторін на оскаржуваних угодах. Договір № Г-004/17 від 03.03.2017 недійсним у судовому порядку не визнавався, а відповідачем не спростовано належними доказами виконання відповідачем робіт по договору.

Суд зазначає, що Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995 державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм законодавства можуть бути більш суворими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо якщо провадження здійснюється судом після розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23.10.1996; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19.12.1997).

Таким чином, законодавець цілком свідомо надав Верховному Суду право використовувати процесуальний фільтр, закріплений у частині 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, і це повністю узгоджується з положеннями статті 129 Конституції України, завданнями та принципами господарського судочинства.

При цьому використання оціночних чинників, зокрема, таких понять, як: "суспільний інтерес", "значення для формування єдиної правозастосовчої практики", "малозначні справи", тощо не повинні викликати думку про наявність певних ризиків, адже виходячи із статусу Верховного Суду, у деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень, оскільки розгляд скарг касаційним судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".

Проте доводи, викладені у касаційній скарзі щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження, колегія суддів вважає необґрунтованими та не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.

Керуючись статтями 12, 163, 234, 235, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 37)" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 25.09.2019 і рішення Господарського суду Кіровоградської області від 27.05.2019 у справі № 912/411/19.

2. Повернути Державному підприємству "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 37)", у тому числі платіжне доручення від 09.10.2019 № 36 про сплату судового збору на суму 3 842,00 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Багай

Судді Т. Б. Дроботова

В. А. Зуєв