РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.11.2019Справа № 910/8862/19

Господарський суд міста Києва у складі: головуючого - судді Лиськова М.О.,

при секретарі судового засідання Бородині В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Савітар Груп"

(03142, м. Київ, вул. Василя Стуса, буд.35/37)

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО"

(03680, м. Київ, вул. Казимира Малевича, буд. 31)

про стягнення 839 059,11 грн.

За участі представників учасників справи згідно протоколу

ВСТАНОВИВ:

08.07.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Савітар Груп" звернулося до Господарського суду м. Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" про стягнення 839 059,11 грн. заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" в порушення норм чинного законодавства України не виконало зобов`язання з оплати відповідно до Договору асистантських послуг №65-К від 11.11.2014, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість в сумі 839 059,11 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва у справі № 910/8862/19 від 15.07.2019 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Савітар Груп" залишено без руху.

25.07.2019 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Савітар Груп" надішли до суду документи на виконання вимог ухвали суду від 15.07.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.07.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи здійснюється в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 21.08.2019.

16.08.2019 до канцелярії Господарського суду міста Києва представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, в якому представник Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" заперечує проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що позивачем, як агентом, не надано доказів понесених витрат на оплату послуг медичних закладів, що здійснювали медичне обслуговування застрахованих осіб. Також, на думку відповідача, позивачем, як агентом, порушено встановлений договором порядок залучення до процесу надання послуг кореспондентів, підрядників, які здійснюють медичне обслуговування застрахованих осіб.

Крім того, відповідач зазначає, що листом від 12.04.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю "Савітар Груп" повідомило про припинення з 13.04.2016 надання асистантських послуг відповідно до умов Договору, однак, на думку Приватного Акціонерного Товариства Страхова компанія "ВУСО", позивачем було безпідставно припинено та грубо порушено зобов`язання за Договором про надання асистантських послуг.

21.08.2019 до Господарського суду міста Києва найшли додаткові пояснення від Товариства з обмеженою відповідальністю "Савітар Груп", а саме копії гарантійних листів, що надавались кореспондентам і підрядникам, які не було додано до позовної заяви.

29.08.2019 через канцелярію Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Савітар Груп" надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що умови Договору не зобов`язують позивача здійснювати попередню оплату послуг медичних закладів до отримання відповідних коштів від Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО".

Ухвалою суду від 03.09.2019 підготовче засідання призначено на 18.09.2019.

17.09.2019 відповідачем до суду подані письмові заперечення на відповідь на відзив та клопотання про об`єднання справ в одне провадження.

Протокольною ухвалою суду від 18.09.2019 судом відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про об`єднання справ в одне провадження. Оголошено перерву в підготовчому провадженні до 02.10.2019.

19.09.2019 відповідачем подано клопотання про витребування доказів, про визнання доказів неналежними, про застосування строків позовної давності.

02.10.2019 від представника позивача надійшли додаткові пояснення по справі.

02.10.2019 від представника відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі.

Протокольною ухвалою суду від 02.10.2019 оголошено перерву в підготовчому провадженні до 17.10.19.

Протокольною ухвалою суду від 17.10.2019, судом ухвалено відмовити в задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі, клопотанні про витребування доказів, клопотання про призначення судової економічної експертизи та клопотанні про визнання доказів неналежними. Судом відкладено підготовче засідання на 30.10.2019.

Протокольною ухвалою суду від 30.10.2019, судом ухвалено відмовити в задоволенні клопотання відповідача про долучення додаткових документів до матеріалів справи. Судом ухвалено закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті на 06.11.2019

В судовому засіданні, призначеному на 06.11.2019 представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд про їх задоволення. Представник відповідача заперечив щодо задоволення позову та просив суд відмовити в його задоволенні.

Будь яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін до суду не надходило.

Оскільки наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи у судовому засіданні 06.11.2019 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

11.11.2014 року Страховою компанією Приватне акціонерне товариство «ВУСО» (надалі - Страховик, ПрАТ СК «ВУСО») в особі Заступника Голови правління з операційної діяльності ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Савітар Груп» в особі директора Богомолова Д.А. (надалі - Агент, ТОВ «Савітар Груп») був укладений договір про надання асистантських послуг № 65 - К. Предметом договору визначено, що Страховик доручає, а Агент, приймає на себе зобов`язання по наданню послуг з організації сервісного та медичного обслуговування при настанні страхових випадків на території України та за кордоном за договорами страхування укладеними між Страхувальниками та Страховиком відповідно до законодавства України та Закону України «Про Страхування».

22.09.2015 року та 16.10.2015 року до ПрАТ «СК «ВУСО» було направлено звіти запланованих збитків № 9/3з, № 9/4з, у яких зазначались страхові випадки, які стались із застрахованими особами та сервісна винагорода ТОВ «Савітар Груп» за організацію надання медичної допомоги застрахованим особам, разом із актами № 9/3з, № 9/4з, були виставлені рахунки:

- № 517 від 22.09.2015 року на сплату відшкодування медичних витрат на суму 229024,35 грн.

- № 516 від 22.09.2015 року на сплату сервісної винагороди на суму 114 838,69 грн.

- № 543 від 16.10.2015 року на сплату відшкодування медичних витрат на суму 209830,83 грн.

- № 544 від 16.10.2015 року на сплату сервісної винагороди на суму 102 205,52 грн.

За твердженням позивача, котре не спростоване відповідачем, рахунки № 517, 516, 543, 544 виставлені по запланованим збиткам та сервісній винагороді сплаченими так і не були.

Після отримання усіх необхідних документів відносно страхових випадків, які були включені до звітів запланованих збитків № 9/3з, № 9/4з ПрАТ «СК «ВУСО» було сформовано та направлено Акт звірених збитків по застрахованим особам від 24.10.2016 року за № 9/6в, який було отримано ПрАТ «ВУСО» 01.11.2016 року .

08.11.2016 року ПрАТ «ВУСО» було направлено заперечення від ПрАТ «СК «ВУСО», в яких зазначалось, що особи, які зазначені в надісланих документах на асистанське обслуговування до ТОВ «Савітар Груп» страховиком не передавалися, а тому витрати ТОВ «Савітар Груп» на їх обслуговування ( в тому числі сервісна винагорода) оплаті зі сторони ПрАТ «СК «ВУСО» не підлягають та посилались на п. 2.1, 5.1.1 договору про надання асистантських послуг № 65 - К.

В пункті 1.1. договору, на який посилається Страховик дане визначення поняття «застрахована особа», тобто особа, щодо страхування якої укладено договір добровільного страхування медичних витрат, надалі Поліс - переданий для асистанського обслуговування Агенту. згідно з умовами цього договору. Звертаємо увагу суду, що дане положення договору не містить жодних застережень хто і яким чином має передати Агенту згаданий поліс. Нагадуємо, що зразок полісу прямо передбачений у договорі (додаток №7) в якому серед іншого, вказано порядок дій застрахованої особи у разі настання страхового випадку (п. 1.1.1) - звернення до асистуючої компанії Savitar Group. В пункті 4.3 договору вказано, що під час звернення Застрахованої особи, Агент проводить перевірку валідності полісу та проводить оцінку правомірності звернення за наданням послуг.

Отже, поліс передається агенту застрахованою особою, оскільки будь-якої вказівки, що поліс передається Агенту Страховиком у договорі не міститься.

Згідно п.1.1 договору, який визначає першу істотну умову договору - його предмет вказано, що Агент приймає на себе зобов`язання по наданню послуг з організації сервісного та медичного обслуговування при настанні із Застрахованими особами Подій за Полісами, які укладено між страхувальниками та Страховиком.

В пункті 3.1 договору вказано, що Агент надає послуги при вмотивованому зверненні застрахованої особи.

В пунктах 4.1, 4.2, 4.3 договору також вказується, що послуги надаються на підставі звернення застрахованої особи після перевірки валідності поліса та підтвердження правомірності звернення застрахованої особи за наданням послуг.

Таким чином за умовами договору, підставою для надання послуг є:

настання обставин, що можуть кваліфікуватись як страховий випадок;

звернення застрахованої особи до Агента;

підтвердження факту валідності полісу та визнання особи застрахованою Страховиком.

В п.4.4. договору мова йде про необхідність відмови у наданні послуг, якщо звернення застрахованої особи не відповідає умовам Полісу, а не переданої додатково інформації.

Положеннями п.5.4.2 договору передбачено право Агента без будь-якого погодження із Страховиком та на свій розсуд визнавати подію страховою, визначати способи надання послуг та проводити їх оплату, у разі якщо сума витрат за оцінкою Агента не перевищуватиме 200 євро.

13.03.2018 року ТОВ «Савітар Груп» звернулося до ПрАТ «СК «ВУСО» з проханням підписати акт врегульованих збитків та погасити заборгованість та повторно направило акт врегульованих збитків № 9/6в (інв 263) та рахунок № 913 від 13.03.2018 р. на суму 473 028,87 грн.(медичні витрати), також був виставлений рахунок на оплату сервісної винагороди № 913/1 від 13.03.2018 р. на суму 80392,02 грн. (сервісна винагорода агента).

05.07.2018р. ТОВ «Савітар Груп» у котрий раз звернулося до ПрАТ «СК «ВУСО» з проханням підписати акт врегульованих збитків та погасити заборгованість та повторно направило акт врегульованих збитків № 9/6в (інв 295) та рахунок № 905 від 05.07.2018р. на суму 238 658,35 грн. (медичні витрати), також був виставлений рахунок на оплату сервісної винагороди № 905/1 від 05.07.2018 р. на суму 46 979,87 грн. (сервісна винагорода агента).

Оплата сервісної винагороди за послуги надані агентом прямо передбачені у п. 5.1.2 договору про надання асистанських послуг № 65 - К від 11.11.2014 року, розмір якої визначено у додатку № 1 до договору, згідно вищезазначеного додатку розмір винагороди за організацію госпіталізації для кожної застрахованої особи складає 35,00 USD, розмір винагороди за надання амбулаторної медико-транспортної допомоги для кожної застрахованої особи складає 22,00 USD

20.12.2017 року до ТОВ «Савітар Груп» звернувся з претензією підрядник Savitar Group LTD з яким у ТОВ «Савітар Груп» було укладено договір № 10 - 06/14 - М від 10.06.2014 року для виконання умов договору № 65 - К від 11.11.2014 року. У своїй претензії підрядник просив погасити заборгованість, яка виникла перед ним, у зв`язку із тим, що він розрахувався із підрядниками за організацію та надання медичної допомоги Застрахованим особам ПрАТ «СК «ВУСО». На підтвердження остаточного розрахунку було надано перелік Застрахованих осіб із зазначенням вартості медичних послуг, бухгалтерську документацію та підтвердження від підрядників про отримання коштів.

Як стверджує позивач, в період з 22.01.2018 - 05.07.2018 року ТОВ «Савітар Груп» розрахувався із підрядниками за організацію та надання медичної допомоги Застрахованим особам ПрАТ «СК «ВУСО».

23.01.2019 року ТОВ «Савітар Груп» направило ПрАТ «СК «ВУСО» претензію з проханням погасити збитки, які зазнало ТОВ «Савітар Груп» у зв`язку пов`язані із настанням страхових випадків із застрахованими особами ПрАТ «СК «ВУСО».

28.02.2019 року ТОВ «Савітар Груп» отримало відповідь від ПрАТ «СК «ВУСО» у якій останні відмовлялись відшкодовувати збитки, які зазнало ТОВ «Савітар Груп».

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги Договір як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків з надання асистанських послуг.

За своїм змістом та правовою природою укладений сторонами Договір є договором про надання послуг.

Частиною 1 ст. 901 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Для реалізації зобов`язань, перерахованих в п. 3.1 (медична підтримка), п. 3.2 (сприяння впродовж поїздок) Агент має право на залучення третіх осіб (медичні установи, транспортні компанії, організації, що реалізують медичні препарати та товари медичного призначення, бюро, що надають послуги перекладачів, кур`єрські служби і юридичні компанії, тощо). Агент від свого імені укладає договори з третіми особами, надає гарантійні листи та проводить оплату послуг і медичних препаратів третім особам в разі їх залучення до процесу врегулювання страхових випадків з метою попередження затримки в наданні необхідного, з медичної точки зору, лікування або транспортування застрахованої особи. (п. 3.3 Договору).

За умовами пунктів 5.1.2, 5.1.3 Договору страховик зобов`язаний проводити оплату сервісної винагороди агента, відшкодовувати витрати агента на оплату послуг третіх осіб. наданих у відповідності до п. 3.3, а також витрати при оплаті банківської комісії та комісії за виконання функцій агента валютного контролю відповідно до наданих агентом рахунків.

Також сторонами було погоджено сервісну винагороду агента.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про страхування" страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Розділом 6 "Розрахунки сторін" (в редакції додаткової угоди № 3 від 01.10.15. до Договору) сторонами погоджено, зокрема, наступне.

За виконання агентом своїх обов`язків згідно з Договором страховик зобов`язаний виплачувати агенту винагороду за кожний врегульований агентом страховий випадок (СВ) у розмірах, вказаних в додатку № 1 до Договору. До 05 числа місяця, наступного за звітним, агент складає акт виконаних робіт і направляє його страховику електронною поштою разом з рахунком на оплату винагороди агента; протягом 5 робочих днів з тати отримання означених документів страховик повинен підписати акт виконаних робіт і направити його агенту засобами звичайної і електронної пошти, в протягом того ж строку сплатити винагороди агента, або за допомогою засобів електронного зв`язку надати мотивовані заперечення щодо змісту такого акту. Сплата страховиком грошових коштів, суми яких були гарантовані або виплачені агентом кореспондентам і підрядникам, тобто медичним та іншим установам, що здійснили надання відповідних послуг застрахованим особам при настанні з ними страхових випадків, здійснюються наступним чином: звітним періодом за Договором є декади: з 01 по 10 число, з 11 по 20 число, з 21 по останнє число кожного календарного місяця дії Договору.

Протягом 3 робочих днів з дати закінчення декади агент складає і направляє Страховику акт заявлених збитків, в якому зазначаються страхові випадки, що стались з конкретними застрахованими особами протягом звітної декади, а також вказуються орієнтовні суми вартості послуг, наданих цим особам, які підлягають відшкодуванню страховиком. Протягом 5 робочих днів з дати отримання страховиком акта заявлених збитків він погоджує і підписує цей документ, а також на свій розсуд протягом того ж строку перераховує агенту попередню оплату вартості послуг, вказаної в акті у розмірі до 100% загальної суми зазначеної в акті.

По мірі отримання агентом від підрядників і кореспондентів повних пакетів документів, пов`язаних з остаточними розрахунками та конкретними страховими випадками (повні пакети), агент вносить відповідні відомості в акти врегульованих збитків (виконаних робіт) і направляються страховику у строки, визначені п. 6.5.1 Договору разом з актами заявлених збитків. До актів врегульованих збитків (виконаних робіт) у складі повних пакетів агент додає рахунки на сплату вартості фактично наданих послуг за виставленим рахунком сум,визначених в розрізі конкретних застрахованих осіб в акті заявлених збитків і фактично сплачених страховиком згідно п. 6.5 Договору. Акт врегульованих збитків (виконаних робіт) погоджується і підписується страховиком протягом 5 робочих днів з моменту отримання цього акту від агента.

Пунктами 8.1-8.3 Договору сторони погодили, що він вступає в силу з дати підписання повноважними представниками сторін, залишається в силі впродовж одного року з дня початку дії. Якщо протягом 30 днів до закінчення дії Договору жодна зі сторін не заявить про намір розірвати його, то він вважається пролонгованим на наступний рік, подальша пролонгація Договору здійснюється в тому ж порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заперечуючи проти позову відповідач посилається на наступні обставини, зокрема:

- позивач не набув права на відшкодування медичних витрат, оскільки ним не надано ніяких доказів понесення витрат на оплату послуг медичних закладів, які надавали послуги застрахованим особам, а також доказів, позивач у відповідності до пункту 3.3 Договору про надання асистанських послуг від свого імені укладав договори з Клінікою, яка надавала послуги хованим особам, та оплачував її послуги ; водночас умовами договору непередбачено можливості делегування агентом третім особам (в т.ч. Компанії Group LTD (Кіпр)) повноважень щодо оплати послуг медичних клінік;

- ТОВ «Савітар Груп» не здійснювало сплати послуг медичних закладів (підрядників/кореспондентів), які надавали одичні послуги застрахованим особам, та не надав страховику повного пакету документів, передбачених умовами Договору, а отже послуги агента (організація надання амбулаторної послуги, організація госпіталізації) надані не в повному обсязі у зв`язку із чим, ТОВ «Савітар Груп» не має права на отримання сервісної (агентської) винагороди за здійснення медичного обслуговування таких і страхованих осіб;

- звертаючись до суду ТОВ «Савітар Груп» проігнорувало той факт, до обсяг відповідальності страховика, перелік страхових випадків визначається, перш за все, умовами договорів страхування (страхових полісів) і далеко не кожна подія, що настала із застрахованою особою, може бути в подальшому кваліфікована в якості страхового випадку;

- без отримання відповідної ліцензії на здійснення медичної практики на території Туреччини Компанія «Зем турізм лімітед Шіркеті» не мала права надавати медичні послуги (здійснювати медичну практику, формувати рахунки «інвойси» на оплату медичних послуг, надавати такі послуги та, відповідно, отримувати оплату за їх надання), а отже сформовані Компанією «Зем турізм лімітед Шіркеті» рахунки («інвойси») на оплату медичних послуг, є неналежними та недопустимим доказами надання саме медичних послуг застрахованим особам, а тому такі рахунки («інвойси») за умовами Договору не підлягають оплаті страховиком.

Проте вказані заперечення відповідача спростовуються матеріалами справи та, письмовими поясненнями позивача.

Як відзначалось судом, відповідно до п. 6.4 Договору сплата страховиком грошових коштів, суми яких були гарантовані або виплачені агентом кореспондентам і підрядникам, тобто медичним та іншим установам, що здійснили надання відповідних послуг застрахованим особам при настанні з ними страхових випадків, здійснюються по звітному періоду за Договором, яким є декади.

Крім вказаного, умовами Договору передбачено можливість складання гарантійного листа, що містить в собі гарантії оплати за надані послуги та є способом забезпечення виконання зобов`язання стороною угоди, при цьому, гарантом по листу виступає саме агент, оскільки відповідно до п. 3.3 Договору гарантійний лист надається саме від імені агента.

При цьому посилання відповідача на положення законодавства, які регулюють умови надання банківських гарантій, є юридично неспроможними в контексті даних правовідносин між позивачем та відповідачем.

Більш того, Додатковою угодою № 3 до Договору п.6.5.5 передбачено порядок компенсації Відповідачем Позивачу курсових різниць, що виникають у зв`язку зі зміною вартості іноземної валюти в період між виставленими рахунків, перерахуванням коштів від Відповідача Позивачу на оплату медичних рахунків та закупівлю валюти з подальшим її перерахуванням за кордон для оплати відповідних медичних послуг. В разі визначення в Договорі обов`язку Позивача за рахунок власних коштів здійснювати оплату медичних послуг, такі положення договору не мали б правового змісту, оскільки перерахування коштів за кордон відбувалося б до виставлення рахунків Відповідачу.

Право позивача на власний розсуд обирати підрядників та залучати для ведення страхового випадку кореспондентів обумовлено та погоджено сторонами в пункті 5.4.1 Договору.

Оплата сервісної винагороди за послуги надані агентом прямо передбачені у п. 5.1.2 договору про надання асистанських послуг№ 65 - К від 11.11.2014 року, розмір якої визначено у додатку № 1 до договору, згідно вищезазначеного додатку розмір винагороди за організацію госпіталізації для кожної застрахованої особи складає 35,00 USD, розмір винагороди за надання амбулаторної медико - транспортної допомоги для кожної застрахованої особи складає 22,00 USD.

Водночас, умовами договору не передбачено, що пакет документів, що подається агентом страховику для відшкодування вартості послуг підрядників, що надавали медичні послуги застрахованим особам, повинен містити документи на підтвердження фактичної оплати агентом послуг підрядників, за наявності гарантійних листів від імені агента, оскільки із п.п. 3.3, 5.2.1, 5.3.4, 5.4.2, 6.4 (в редакції додаткової угоди №3 від 01.10.2015) вбачається, що агент, при виконанні своїх обов`язків з надання послуг медичного обслуговування застрахованим особам може надавати гарантійні листи третім особам, або проводити оплату послуг і медичних препаратів третім особам, з метою попередження затримки в наданні необхідного, з медичної точки зору, лікування або транспортування застрахованої особи.

Відповідно до п.5.4.1. Договору про надання асистанських послуг 65-К ТОВ «Савітар Груп» має право на власний розсуд обирати підрядників та залучати їх для ведення страхового випадку, а тому компанія «ZemTurizmLimited» є належним підрядником ТОВ «Савітар Груп» відповідно до умов договору № 65 - К від 11.11.2014р., а заперечення відповідача з цього приводу є необгрунтованими.

Крім вказаного, відповідачем не доведено, що залучений позивачем підрядник не мав права на здійснення діяльності з надання медичних послуг, оскільки подані позивачем документи датовані 2018 роком, в той час як послуги застрахованим особам надавались в 2015 році. Відповідно до реєстраційних документів, які є у наявності у ТОВ «Савітар Груп» та датовані 15 січням 2014 року одним з видів діяльності «Zem Turizm Limited» був оздоровчий туризм, що включав у себе надання закордонним пацієнтам консалтингових, організаційних послуг та послуг по супроводженню, координацію діяльності між медичними установами, які знаходяться у Туреччині та закордонними компаніями та підприємствами. У 2018 році у «Zem Turizm Limited» змінився власник, у зв`язку із чим відбувалася переєстрація компанії, саме тому документи, які надані ПрАТ «СК «ВУСО» датовані 2018 роком, фактично це є датою останніх змін, які відбулись, а саме було змінено власника та були змінені види діяльності. З 2018 року ТОВ «Савітар Груп» не співпрацює з «Zem Turizm Limited». Окрім цього суд зауважує, що умовами Договору не передбачено надання ПрАТ «СК «ВУСО» реєстраційних документів підрядників, які надають послуги Застрахованим особам.

Вказане спростовує доводи відповідача, на які він посилається як на підставу відмови в позові.

Посилання відповідача на висновки експертів не приймається судом, оскільки в контексті даних спірних правовідносин виходячи з предмету та підстав позову, суд не позбавлений можливості з огляду на наявні в матеріалах справи засоби доказування самостійно встановити наявність або відсутність документально підтвердженої або непідтвердженої заборгованості за договором про надання асистанських послуг. У зв`язку з чим, вказані висновки не є належними та допустимими доказами у даній справі.

На доводи відповідача про те, що оскільки Договір було розірвано в 2016 році, то зобов`язання з оплати є припиненими, суд наголошує відповідачу, що розірвання Договору в 2016 році не нівелює обов`язку відповідача оплатити надані позивачем в 2015 році асистанські послуги за ним.

У п. 8.5 договору № 65 - К встановлено, що договір є розірваним через 30 днів після отримання листа про розірвання, оскільки лист про розірвання було отримано ТОВ «Савітар Груп» 30.05.2016 року, то договір є розірваним з 30.06.2016 року. Однак, розірвання договору з 30.06.2016 року жодним чином не може вплинути на зобов`язання, які виникли під час дії договору. П 8.6 Договору, сторони передбачили, що усі зобов`язання, які виникли під час дії Договору, залишаються у силі до їх фактичного виконання.

У п.6.7 Додаткової угоди № 3 до Договору визначено, що зобов`язання Страховика щодо сплати грошових сум, згідно цього Договору вважаються виконаними з моменту зарахування відповідних грошових коштів на рахунок Агента.

У відповідності до п. 6.4 Додаткової угоди до Договору Страховик сплачує грошові суми, які було гарантовано або сплачено Агентом. У матеріалах справи містяться гарантійні листи, що підтверджують факт того, що обов`язок, щодо сплати послуг клінік у ПрАТ «СК «ВУСО» виникає саме на момент настання страхових випадків із Застрахованими особами ПрАТ «СК «ВУСО», а не на момент отримання рахунків від медичної установи разом з медичною документацією.

Таким чином, суд вважає, що компенсації підлягають витрати позивача на врегулювання страхових випадків суму витрат на медичне обслуговування 711 687 грн. 22 коп. та агентська винагороду у сумі 127 371 грн. 89 коп.

Доказів повного погашення заборгованості матеріали справи не містять. Вказане відповідачем не заперечується.

Відповідач вказує на те, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Савітар Груп" було пропущено трирічний строк позовної давності щодо вимог про стягнення 839 059,11 грн., оскільки такий строк, за твердженням відповідача, має розраховуватись з моменту отримання звернень від застрахованих осіб та отримання від страховика суми попередньої оплати.

Статтею 257 Цивільного кодексу України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з положеннями ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 2.1 Постанови № 10 від 29.05.13. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" за змістом ч. 2 ст. 9 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 223 Господарського кодексу України позовна давність має застосовуватися до вимог, що випливають з майново-господарських зобов`язань, визначених ст.175 Господарського кодексу України.

При цьому, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до прийняття ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. ч. 3 та 4 ст. 267 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 2.1 Постанови № 10 від 29.05.13. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" законом не встановлено вимог щодо форми заяви сторони про сплив позовної давності. Відтак її може бути викладено у відзиві на позов або у вигляді окремого клопотання, письмового чи усного.

За приписами п. 2.2 зазначеної Постанови, за змістом ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Аналогічна позиція міститься також в постанові від 12.06.07. Верховного Суду України у справі № П-9/161-16/165.

Таким чином, при застосуванні позовної давності та наслідків її спливу (ст. 267 Цивільного кодексу України) необхідно досліджувати та встановлювати насамперед обставини про те, чи порушено право особи, про захист якого вона просить, і лише після цього - у випадку встановленого порушення, і наявності заяви сторони про застосування позовної давності - застосовувати позовну давність та наслідки її спливу.

Відповідно до п. 4.2 Постанови № 10 від 29.05.13. Пленуму Вищого господарського суду України, у зобов`язальних правовідносинах, в яких визначено строк виконання зобов`язання, перебіг позовної давності починається з дня, наступного за останнім днем, у який відповідне зобов`язання мало бути виконане.

У відповідності до п.п. 6.6.4 та 6.5.5 Договору, який викладений у Додатковій угоді №3 до Договору від 11.11.2014 року, відповідач має виконати свої зобов`язання, щодо оплати (строк виконання зобов`язань) протягом п`ять днів після отримання медичної документації разом із рахунками та актом врегульованих збитків. Повний пакет документів ПрАТ «СК «ВУСО» було направлено перший раз 24.10.2016 року та отримано ПрАТ «ВУСО» 01.11.2016 року. 08.11.2016 року ПрАТ «СК «ВУСО» було направлено заперечення, хоч ТОВ «Савітар Груп» і вважав дані заперечення безпідставними ТОВ «Савітар Груп» були внесені коригування до Акту врегульованих збитків та сформовано відкориговані Акти врегульованих збитків, які було направлено ПрАТ «СК «ВУСО» у березні та липні 2018 року, але жодних перерахувань коштів від ПрАТ «СК «ВУСО» не відбулось, тому ТОВ «Савітар Груп» 23.01.2019 року направило повторно разом з претензією Акт врегульованих збитків № 9/6в (інв263), Акт врегульованих збитків № 9/6в (інв295) які було отримано ПрАТ «СК «ВУСО» 24.01.2019 року

Суд погоджується із висновками позивача, що зобов`язання є порушеними з 31.01.2019р., цей же день є початком строку перебігу позовної давності.

Отже, як вбачається з вищезазначеного ТОВ «Савітар Груп» звернувся до суду у межах трьохрічного строку позовної давності.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Надаючи оцінку іншим доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.3 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVINOTHERS v. UKRAINE) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018р. Верховного Суду по справі №910/13407/17.

З огляду на вищевикладене, всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

З огляду на викладене в сукупності суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача компенсації витрат позивача на врегулювання страхових випадків за Договором про надання асистантських послуг № 65 - К загалом на суму стягнення 839 059,11 грн.

Судові витрати, які складаються зі сплаченої позивачем суми судового збору, відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні Товариства з обмеженою відповідальністю "Савітар Груп" задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ВУСО» (адреса: 03680, м. Київ, вул. Казимира Малевича, буд. 31, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Савітар Груп» (адреса: 03142, м. Київ, вул. Василя Стуса, 35/37, ) суму витрат на медичне обслуговування 711 687 (сімсот одинадцять тисяч шістсот вісімдесят сім) грн. 22 коп.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ВУСО» (адреса: 03680, м. Київ, вул. Казимира Малевича, буд. 31, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Савітар Груп» (адреса: 03142, м. Київ, вул. Василя Стуса, 35/37, ) агентську винагороду у сумі 127 371 (сто двадцять сім тисяч триста сімдесят одна) грн. 89 коп.

4. Стягнути Приватного акціонерного товариства «ВУСО» (адреса: 03680, м. Київ, вул. Казимира Малевича, буд. 31, ) користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Савітар Груп» (адреса: 03142, м. Київ, вул. Василя Стуса, 35/37, ) судовий збір у розмірі 12 585 грн. (дванадцять тисяч п`ятсот вісімдесят п`ять) грн.89 коп.

5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання та підписання повного тексту рішення 18.11.2019

Суддя М.О. Лиськов