ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року

м. Київ

Справа № 927/587/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Баранець О.М. - головуючий, Погребняк В.Я., Студенець В.І.,

розглянувши касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

на рішення Господарського суду Чернігівської області

у складі судді Федоренко Ю.В.

від 02.11.2018

та постанову Північного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Агрикової О.В., Хрипуна О.О., Чорногуза М.Г.

від 14.02.2019

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Публічного акціонерного товариства "Чернігівгаз"

про стягнення 261 643,36 грн

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2018 року Акціонерне товариство «Укртрансгаз» звернулось до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Чернігівгаз», в якому просило стягнути з відповідача 125 998,33 грн пені за прострочення зобов?язань щодо оплати наданих послуг згідно договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 28.09.2011 № /П48, 3% річних в сумі 31 139,41 грн та індекс інфляції в сумі 104 505,62 грн.

В обґрунтування вимог позивач зазначав, що відповідач в порушення умов укладеного з позивачем договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 28.09.2011 № /П48 оплатив послуги, надані у 2017 році відповідно до актів наданих послуг, з порушенням належного строку для їх оплати, чим здійснив прострочення таких зобов?язань, а тому зобов`язаний відповідно до статті 612, частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України та умов договору сплатити інфляційні втрати за весь час прострочення, три відсотки річних від простроченої суми та пеню.

2. Короткий виклад обставин справи, встановлених судами попередніх інстанцій.

28.09.2011 між Дочірньою компанією «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (далі - Газотранспортне підприємство) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» (далі - Замовник) укладено договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /П48 (далі - Договір).

Відповідно до пунктів 1.1 - 1.2 Договору Газотранспортне підприємство зобов`язується надати Замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу Замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій (далі - ГРС), а Замовник зобов`язується сплатити за надані послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами у розмірі, у строки та порядку, передбаченому умовами цього Договору.

Річний плановий обсяг транспортування природного газу (далі - газ), Замовника складає 91100,000 тис.куб.м.

Згідно з підпунктом 2.11.1 Договору послуги по транспортуванню природного газу оформлюються Газотранспортним підприємством і Замовником актами наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами (далі-акти наданих послуг).

У відповідності до підпункту 2.11.4 Договору акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків Замовника з Газотранспортним підприємством.

Згідно з пунктами 4.4, 4.5 Договору вартість фактично наданих Газотранспортним підприємством Замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акта наданих послуг.

Оплата послуг за транспортування природного газу здійснюється Замовником (крім Гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за 10 днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу.

Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Замовником до 20 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Згідно з пунктом 6.3 Договору у разі порушення Замовником строків оплати, передбачених розділом 4 цього Договору, із Замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до пункту 10.1 цей Договір набирає чинності з дня його підписання сторонами, умови Договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01 жовтня 2011 року. Договір діє в частині транспортування газу до 31 грудня 2012 року, а в частині проведення розрахунків за надані Газотранспортним підприємством послуги - до повного виконання Замовником своїх зобов`язань за цим Договором.

Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Згідно з пунктом 1 Додаткової угоди № 1 від 29.09.2011 до Договору сторони погодились до пункту 1.2 Договору внести зміни та викласти його в наступній редакції: «Річний плановий обсяг транспортування природного газу, (далі-газ), Замовника складає 161 450 тис. куб м.

Згідно з пунктами 1, 5.5, 7.3, 11.1 Додаткової угоди № 4 від 17.01.2013 до Договору сторони погодили, що в тексті Договору слова «Дочірня компанія «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» замінити словами «Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз».

Оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється Замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу.

Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

У разі порушення Замовником строків оплати, передбачених розділом 5 Договору, із Замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Цей Договір набирає чинності з дня його підписання Сторонами, умови Договору застосовуються до відносин Сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01 жовтня 2011 року. Договір діє в частині транспортування газу до 31 грудня 2013 року, а в частині проведення розрахунків за надані Газотранспортним підприємством послуги - до повного виконання Замовником своїх зобов`язань за цим Договором.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, на виконання умов Договору, позивач надав відповідачу послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу у 2016-2017 роках на загальну суму 3994419,60 грн, що підтверджується актами наданих послуг від 31.01.2016 на суму 5855,51 грн., від 29.02.2016 на суму 58435,66 грн, 31.03.2016 на суму 53246,41 грн, від 30.04.2016 на суму 17471,68 грн, від 31.05.2016 на суму 7950,54 грн, від 30.06.2016 на суму 5266,66 грн, від 31.07.2016 на суму від 5298,28 грн, від 31.08.2016 на суму 5476,88 грн, від 30.09.2016 на суму 1 3157,88 грн, від 31.10.2016 на суму 403298,64 грн, від 30.11.2016 на суму 204897,23 грн, від 31.12.2016 на суму 170557,06 грн, від 31.01.2017 на суму 487154,23 грн, від 28.02.2017 на суму 417945,54 грн, від 31.03.2017 на суму 306704,63 грн, від 30.04.2017 на суму від 161487,97 грн, від 31.05.2017 на суму 88112,75 грн, від 30.06.2017 на суму 70745,15 грн, від 31.07.2017 на суму 115984,39 грн, від 31.08.2017 на суму 72292,48 грн, від 30.09.2017 на суму 247671,26 грн, від 31.10.2017 на суму 249170,62 грн, від 30.11.2017 на суму 365318,87 грн, від 31.12.2017 на суму 460919,28 грн, що підписані та скріплені печатками обох сторін ( а.с. 33-56).

Відповідач за поставлений природний газ у спірному періоді розрахувався в повному обсязі, однак в порушення умов Договору та положень законодавства оплатив послуги, надані відповідно до актів наданих послуг, з порушенням належного строку для їх оплати.

У зв`язку з цим позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 125 998,33 грн пені за період з 04.07.2017 по 27.02.2018, 3 % річних в сумі 31 139,41 грн за період з 01.01.2016 по 27.02.2018 та індекс інфляції в сумі 104 505,62 грн за період з 01.01.2016 по 28.02.2018.

3. Короткий зміст рішення місцевого та постанови апеляційного господарських судів і мотиви їх прийняття.

Господарський суд Чернігівської області рішенням від 02.11.2018 позов задовольнив частково. Стягнув з Публічного акціонерного товариства «Чернігівгаз» на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз» 5 939,82 грн 3% річних, 15 345,14 грн інфляційних втрат. В задоволенні решти позову відмовив.

Місцевий господарський суд виходив з того, що постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256 «Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету», (далі за текстом - Порядок) із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 08.11.2017 № 951 та від 21.02.2018 № 114, запроваджено новий механізм фінансування субвенцій на надання пільг та житлових субсидій населенню.

Положення норм наведеного вище Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256, є обов`язковими для учасників розрахунків, виходячи з їх змісту строки та порядок здійснення розрахунків за поставлений природний газ визначаються саме нормами вказаного Порядку.

З огляду на те, що відповідачем було сплачено позивачу за послуги з транспортування природного газу за період з березня по грудень 2017 року з дотриманням Порядку, відповідачем не було порушено своїх зобов`язань перед позивачем, що виключає можливість застосування до нього відповідальності у вигляді пені за прострочення виконання зобов`язання.

Відсутність порушення зобов`язання з оплати послуг з транспортування газу з боку відповідача за вказаний вище період також виключає можливість стягнення з нього інфляційних втрат та 3% річних за період з 07.04.2017 по 27.02.2018, оскільки частина 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлює обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних виключно у разі порушення боржником грошового зобов`язання перед кредитором.

При цьому, суд дійшов висновку, що позивачем правильно розраховано 5 939,82 грн 3% річних за період з 01.01.2016 по 06.04.2017 та інфляційні втрати в сумі 15 345,14 грн за період з 01.01.2016 по березень 2017 року, які підлягають стягненню на його користь. В решті вимог про стягнення 125 998,33 грн пені, 25 199,59 грн 3% річних та 89 160,48 грн інфляційних втрат відмовлено.

Північний апеляційний господарський суд постановою від 14.02.2019 рішення Господарського суду Чернігівської області від 02.11.2018 залишив без змін.

При цьому, суд апеляційної інстанції погодився з висновками місцевого господарського суду про відсутність підстав для стягнення з відповідача пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних за період з 07.04.2017 по 27.02.2018, оскільки остаточний розрахунок за Договором був проведений в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002, за рахунок коштів, отриманих з Державного бюджету України на надання пільг, субсидій та компенсацій населенню. Строки виконання грошового зобов`язанням в частині оплати вартості природного газу, спожитого населенням, яке має пільги та субсидії, змінилися, отже, відсутнє прострочення оплати вартості природного газу, що був спожитий цією категорією населення.

4. Короткий зміст вимог касаційної скарги.

У касаційній скарзі позивач - Акціонерне товариство «Укртрансгаз» просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 02.11.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2019 в частині відмови в задоволенні позову та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

5. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу.

В обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права. За твердження скаржника суди попередніх інстанцій не врахували, що постанова Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002 не передбачає укладення будь-яких протокольних рішень до договорів про організацію взаєморозрахунків. На відміну від спільних протокольних рішень, які набирають чинність з моменту їх підписання (та кошти офіційно вважаються зарахованими на дату їх підписання) кошти, які перераховані за рахунок субвенцій з державного бюджету, як оплата за надані послуги по Договору, надходять зі спеціального казначейського рахунка відповідача на спеціальний казначейський рахунок позивача та вважаються офіційно зарахованими на день такої банківської операції, оскільки дана операція не потребує попереднього багатостороннього (у тому числі зі сторони позивача) узгодження та підписання попереднього документа з узгодженням певної суми коштів, порядку та процедури перерахування таких коштів на рахунок позивача (як за спільними протокольними рішеннями).

Відповідач на власний розсуд розпоряджається коштами які надходять з державного бюджету, визначає розмір та отримувача коштів, а тому відсутні підстави для звільнення його від відповідальності, а саме стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Також зазначає про те, що сторони не вносили жодних змін до умов Договору в частині виконання відповідачем грошових зобов?язань з оплати послуг. Тобто умови договору в частині порядку проведення відповідачем розрахунків з позивачем за надані послуги залишились чинними.

6. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Відповідач подав відзив на касаційну скаргу, у якому просив в задоволенні касаційної скарги відмовити в повному обсязі.

Позиція Верховного Суду

7. Оцінка аргументів учасників справи і висновків місцевого господарського суду та суду апеляційної інстанцій.

Касаційний господарський суд, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення судами, дослідивши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та дотримання норм процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до статей 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановили суди попередніх інстанцій спірні правовідносини виникли між сторонами у справі на підставі укладеного між ними договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /П48 від 28.09.2011.

Згідно з умовами даного договору газотранспортне підприємство зобов?язалось надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій, а замовник зобов?язався сплатити за надані послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами у розмірі, у строки та порядку, передбаченому умовами цього Договору.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України та статтею 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України та статті 230 Господарського кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За змістом частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом Відповідно до частини 2 статті 625 цього Кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, як правильно зазначили суди попередніх інстанцій, для застосування штрафних санкцій, визначених умовами договору, а також наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, необхідно, щоб оплату було здійснено поза межами порядку і строків, визначених законом, договором.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, відповідач платіжним дорученням № 66 від 27.02.2018 перерахував на рахунок позивача 2 136 896,60 грн з призначенням платежу: за надані послуги у 2017 році за договором № /П48 від 28.09.2011, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256.

Положеннями частин 1 - 3 статті 12 Господарського кодексу України передбачено, що держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного і соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій є одним із основних засобів регулюючого впливу держави на діяльність суб`єктів господарювання. Умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів державного регулювання господарської діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку. Встановлення та скасування пільг і переваг у господарській діяльності окремих категорій суб`єктів господарювання здійснюються відповідно до цього Кодексу та інших законів.

З 01.01.2018 механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату, зокрема і природного газу (в тому числі послуг з транспортування, розподілу та постачання) за рахунок субвенцій з державного бюджету визначався Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002 (далі по тексту - Порядок № 256).

Отже, з 01.01.2018 розрахунки за природний газ, спожитий категорією населення, яке має пільги та субсидії, здійснювалися між сторонами відповідно до Порядку № 256.

Згідно з пунктами 2, 4 Порядку № 256 фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення, районних бюджетах, бюджетах об`єднаних територіальних громад на зазначені цілі. Забороняється фінансування місцевих програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться Державною казначейською службою згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов`язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій і допомоги населенню.

Відповідно до абзацу 1 пункту 8-1 Порядку № 256, кошти на оплату пільг і субсидій за електричну енергію, природний газ, послуги з транспортування, розподілу та постачання природного газу, тепло-, водопостачання і водовідведення, отримані від головних розпорядників місцевих бюджетів згідно з пунктом 8 цього Порядку, використовуються суб`єктами господарювання, розрахунки з якими здійснюються за рахунок таких коштів, за цільовим призначенням з урахуванням вимог цього пункту.

Відповідно до абзаців 21, 22, 25, 28 пункту 8-1 Порядку № 256 для проведення розрахунків відповідно до цього пункту всі учасники відкривають поточні рахунки із спеціальним режимом використання в органах казначейства. Розрахункове обслуговування таких рахунків здійснюється на умовах, визначених договором, що укладається між органами Казначейства та учасниками розрахунків. Усі учасники розрахунків, що проводяться згідно із цим пунктом, у графі «Призначення платежу» платіжних доручень додатково зазначають «постанова Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 р. N 256» та вказують вид послуги (енергоносія), за який проводиться розрахунок. Казначейство не пізніше ніж протягом наступного операційного дня після надходження платіжних доручень учасників розрахунків, передбачених цим пунктом, здійснює їх виконання.

Отже, відшкодування коштів на пільги, субсидії здійснюється із Державного бюджету України за спеціальною процедурою. При цьому, такі кошти не є коштами суб`єкта господарювання, а безпосередньо перераховуються на рахунок газопостачальної організації.

Тобто держава взяла на себе бюджетне зобов`язання щодо відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних із газопостачанням населення, яке користується субсидіями та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.

Запроваджуючи механізм взаємних розрахунків між підприємствами паливно-енергетичного комплексу (ПЕК), визначений Порядком фінансування видатків, держава забезпечує відшкодування частини витрат підприємств ПЕК, пов`язаних із газопостачанням населення, яке користується житловими субсидіями та має пільги з оплати комунальних послуг.

Тобто, правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами у цій частині (стосовно розміру пільг та субсидій, отриманих населенням на відповідній території діяльності відповідача) зазнають імперативного регулюючого впливу держави, яка приймає законодавчі акти щодо виділення відповідних субвенцій на фінансування пільг і субсидій; соціального захисту відповідних категорій громадян та їх гарантій. Отже, на виконання таких законодавчих актів держава в особі відповідних державних органів приймає підзаконні нормативні акти.

Таким чином, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсуватиме за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства.

Аналогічні висновки викладені в постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 31.05.2019 у справі № 924/296/18 та в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду 10.07.2019 у справі № 913/334/18, від 24.09.2019 у справі № 927/894/18.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що остаточний розрахунок за 2017 рік за договором транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /П48 від 28.09.2011 був проведений між сторонами в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002, якою запроваджено новий механізм фінансування субвенцій на надання пільг та субсидій населенню, тобто в іншому порядку, ніж той, що був передбачений сторонами у договорі.

Згідно з частиною 3 статті 6 Цивільного кодексу України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

При цьому положення норм постанов Кабінету Міністрів України є обов`язковими для учасників розрахунків, виходячи з їх змісту. Отже, строки та порядок здійснення розрахунків за природний газ, у тому числі за його транспортування, визначаються саме нормами наведеної постанови.

Врахувавши те, що розрахунок за транспортування природного газу в частині оплати його вартості за 2017 рік за рахунок коштів, отриманих з Державного бюджету України на надання пільг, субсидій та компенсацій населенню був здійснений між сторонами в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002 та з дотримання встановлених цим нормативно-правовим актом строків, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність правових підстав для нарахування відповідачу пені, трьох відсотків та інфляційних втрат в цій частині.

Виходячи із фактичних обставин справи, встановлених судами попередніх інстанцій, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність правових підстав для задоволення позову та застосування до спірних правовідносин положень статті 611 та частини другої статті 625 Цивільного кодексу України.

8. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

Відповідно до статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

З огляду на зазначене Касаційний господарський суд дійшов висновку про залишення рішення місцевого господарського суду та постанови суду апеляційної інстанції без змін, а касаційної скарги - без задоволення.

9. Судові витрати

Зважаючи на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 02.11.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2019 у справі № 927/587/18 залишити без змін.

3. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. Баранець

Судді В. Погребняк

В. Студенець