РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.10.2019Справа № 910/10188/19

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Укруниверком»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Ай Пі Медіа Груп»
про стягнення 243977,90 грн

Суддя Смирнова Ю.М.

Секретар судового засідання Багнюк І.І.

Представники учасників справи:

від позивачаЛюбаренко І.О.
від відповідачаРатушний О.А .

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укруниверком» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ай Пі Медіа Груп» заборгованості у розмірі 243977,90 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору про передачу ліцензійних прав розповсюдження телеканалів на території України від 01.03.2014, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість за січень та лютий 2019 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.08.2019 відкрито провадження у справі №910/10188/19, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 19.09.2019.

27.08.2019 від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач проти задоволення позову заперечує. Як стверджує відповідач, у нього не існувало боргових зобов`язань перед позивачем за квітень та травень місяці 2019 року, а кошти, помилково сплачені за квітень та травень місяці, призначались саме за січень та лютий 2019 року, про що позивача належним чином повідомлено.

17.09.2019 від позивача надійшла відповідь на відзив.

У підготовчому засіданні 19.09.2019 було оголошено перерву до 03.10.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.09.2019 відповідача викликано у підготовче засідання призначене на 03.10.2019.

26.09.2019 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.10.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 24.10.2019.

Представник позивача у судове засідання з`явився, позов підтримав.

Відповідач проти задоволення позову заперечує.

У судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.03.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укруниверком» (довіритель) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ай Пі Медіа Груп» (повірений) було укладено договір про поширення в кабельних мережах (надалі - Договір).

Відповідно до п.п. 1.1. Договору довіритель надає повіреному право від імені та за рахунок довірителя укладати з суб`єктами підприємницької діяльності (далі - ліцензіати) ліцензійні договори на право розповсюдження в телекомунікаційних мережах по IP протоколу Каналу/ів на території, переданих довірителем в зоні дії IPTV систем, що належать ліцензіатам повністю або частково, або тими, що керуються ліцензіатами або їх дочірніми підприємствами (іменованих надалі «Системи») у відповідності з умовами цієї угоди. Під «Зоною дії» мається на увазі територія, на якій ліцензіати уповноважені відповідною державною установою керувати системою IPTV, і керують системою IPTV на цій території, або територія, на якій оператор зобов`язується побудувати систему IPTV і / або керувати нею.

Пунктом 1.2. Договору визначено, що повірений зобов`язується укладати відповідні договори та надавати право ліцензіатам поширювати Канал/ли виключно на платній основі і у всіх системах ліцензіатів в Зоні дії, дотримуючись візуальну, звукову і графічну цілісність каналу. Канал повинен поширюватися в синхронному і цілісному вигляді, без затримок, видалень, додавань, змін, зниження якості, скорочень, замін. Канал повинен поширюватися на таких же умовах, на яких поширюються інші канали або сервіси, що пропонуються ліцензіатами в системах в Зоні дії.

Згідно з п. 1.3. Договору повірений зобов`язаний контролювати дотримання ліцензіатами умов укладених з ними договорів протягом усього терміну їх дії, у тому числі виконання фінансових зобов`язань, та інформувати довірителя про дотримання умов зазначених договорів. Повірений зобов`язаний отримувати винагороду від ліцензіарів за надане право поширювати канал.

Додатковими угодами від 01.03.2016 та від 01.01.2019 до Договору вносилися зміни щодо переліку телевізійних каналів, діяльність з поширення яких є предметом даного Договору.

Статтею 6 Договору передбачено, що повірений повинен не пізніше, ніж протягом 10 днів після закінчення кожного календарного місяця протягом терміну дії угоди відправляти довірителю звіт у прийнятній обома сторонами формі, в якому зазначається загальна кількість абонентів каналу та сума нарахованої винагороди ліцензіатам за право розповсюдження каналу за звітний календарний місяць. Під абонентами каналу мається на увазі будь-яке розташування в Зоні дії системи, куди ліцензіат доставляє канал. Не обмежуючи вищевказане узагальнення, поняття «абоненти каналу» має включати в себе будь-яке житлове приміщення (для однієї сім`ї або багатоквартирний будинок) та інші точки прийому каналу.

Відповідно до п. 6.1. Договору повірений згоден зберігати і вести точні записи і звіти з усіх питань, що мають пряме відношення до цієї угоди відповідно до загальноприйнятих стандартів фінансового обліку. Протягом терміну дії угоди і протягом 1 року після її закінчення, такі записи і звіти повинні бути доступні для інспекції та аудиторської перевірки, проведеної за рахунок довірителя в офісах повіреного після того, як довіритель завчасно направить на адресу повіреного письмове повідомлення. Довіритель має право проводити таку перевірку один раз на 12 місяців протягом терміну дії угоди, і така перевірка може бути спрямована тільки на суми, що підлягають до оплати за поточний і попередній календарні роки. Будь-яка інформація, отримана в ході такої перевірки, вважається строго конфіденційною і зберігається аудиторською фірмою, т.ч., що довіритель може отримати відомості про належні йому суми.

Згідно з п. 6.2. Договору якщо в результаті таких перевірок виявиться розбіжність у щомісячних звітах повіреного більш, ніж на 5% не на користь довірителя, то довіритель має право вимагати від повіреного негайної оплати відповідних витрат на аудит та виплати незаявлених сум. Якщо розбіжність виявиться необґрунтовано високою, ця угода може бути правомірним чином розірвана без попереднього повідомлення при збереженні права на можливий судовий процес.

За змістом п. 6.3. Договору повірений протягом дії угоди зобов`язаний на вимогу довірителя надавати всю необхідну документацію та інформацію, що належить до правовідносин, які оформлені і регулюються відповідно до угоди.

Відповідно до статті 2 Договору термін дії цієї угоди становить 1 рік, починаючи з 01.03.2014. Якщо угода не розірвана будь-якою зі сторін письмовим повідомленням, надісланим рекомендованим листом іншій стороні не пізніше, ніж за шістдесят (60) днів до закінчення терміну дії угоди, вона автоматично продовжується на 1 рік. Слово «Термін» значить початковий термін та всі терміни продовження.

Згідно з п. 11.1. Договору сторони можуть розірвати цю угоду, повідомивши один одного за 30 днів до дати передбачуваного розірвання.

У відповідності до п. 11.2. Договору на додаток до законних або таких, що випливають з положень цієї угоди прав сторін, кожна сторона може розірвати цю угоду, повідомивши про це іншу сторону, в наступних випадках:

- якщо одна зі сторін істотно порушує цю угоду, за умови, що це порушення може бути усунене, і якщо ця сторона протягом наступних 30 днів не вжила жодних дій, щоб повністю усунути таке порушення і не продемонструвала іншій стороні, що воно усунуто;

- якщо одна зі сторін не заявила про своє банкрутство і є неспроможною або звільненою від відповідальності за законом, що має відношення до її фінансового стану, або її здатності виконувати свої платіжні зобов`язання;

- якщо по відношенню до однієї зі сторін до суду була подана примусова заява про її банкрутство, або якщо вона була звільнена від відповідальності за законом будь-якого зі своїх кредиторів, якщо тільки ця примусова заява не відкликана, а звільнення від відповідальності не скасовано протягом 30 днів після того, як заяву було подано, а звільнення вступило в силу;

- якщо будь-яка зі сторін не має законного або державного дозволу на укладення цієї угоди.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 1108 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності (ліцензіар), може надати іншій особі (ліцензіату) письмове повноваження, яке надає їй право на використання цього об`єкта в певній обмеженій сфері (ліцензія на використання об`єкта права інтелектуальної власності).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1109 Цивільного кодексу України за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об`єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону. У ліцензійному договорі визначаються вид ліцензії, сфера використання об`єкта права інтелектуальної власності (конкретні права, що надаються за договором, способи використання зазначеного об`єкта, територія та строк, на які надаються права, тощо), розмір, порядок і строки виплати плати за використання об`єкта права інтелектуальної власності, а також інші умови, які сторони вважають за доцільне включити у договір.

Пунктом 5.1. укладеного між сторонами Договору визначено, що відповідно до умов і положень цієї угоди, повірений повинен сплачувати довірителю за кожен календарний місяць протягом терміну дії угоди щомісячну винагороду відповідно до умов, зазначених у Додатку А (надалі - винагорода).

У додатку А (Винагорода) сторони погодили, що розмір винагороди довірителя за календарний місяць розраховується наступним чином:

1) з 01.03.2014 по 31.12.2014: S = W х 0,8, де S - сума винагороди довірителя, W - сума коштів, отриманих повіреним від ліцензіарів;

2) з 01.01.2015 і далі: S = W х 0,85, де S - сума винагороди довірителя, W - сума коштів, отриманих повіреним від ліцензіарів.

Відповідно до п. 5.2. Договору щомісячна винагорода розраховується на основі щомісячного звіту повіреного. Повірений повинен надавати цей звіт довірителю відповідно до статті 6 цієї угоди. Відповідні рахунок і акт будуть висилатися повіреному довірителем після отримання вищевказаного звіту.

Згідно з п. 5.3. Договору повірений уповноважений поширювати канал по мережі IPTV в будівлі, обладнані для прийому «колективного сервісу». У разі, якщо колективний сервіс, включаючи канал, запропоновано колективним організаціям, в будинку яких 100% користувачів підключені до нього, в результаті чого вони можуть працювати на більш вигідних фінансових умовах, довіритель отримує від повіреного щомісячну винагороду, розмір якої визначається в кожному конкретному випадку.

Пунктом 5.4 Договору встановлено, що винагорода має бути сплачена не пізніше 20 днів після отримання відповідного рахунку шляхом банківського переказу на банківський рахунок довірителя, як зазначено в додатку В. Оплата провадиться повіреним у гривні. Повірений також сплачує витрати на банківський переказ.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем належним чином не виконано умови Договору в частині сплати винагороди, внаслідок чого у відповідача існує заборгованість у розмірі 243977,90 грн.

До позовної заяви позивачем додано належним чином засвідчені копії таких рахунків на оплату та актів передачі прав:

- рахунок на оплату №728 від 30.11.2018 та акт передачі прав №730 від 30.11.2018 на суму 119609,93 грн;

- рахунок на оплату №793 від 31.12.2018 та акт передачі прав №795 від 31.12.2018 на суму 134017,81 грн;

- рахунок на оплату №54 від 31.01.2019 та акт передачі прав №54 від 31.01.2019 на суму 155681,30 грн;

- рахунок на оплату №108 від 28.02.2019 та акт передачі прав №108 від 28.02.2019 на суму 154885,57 грн;

- рахунок на оплату №163 від 31.03.2019 та акт передачі прав №163 від 31.03.2019 на суму 155040,91 грн;

- рахунок на оплату №217 від 30.04.2019 та акт передачі прав №217 від 30.04.2019 на суму 156000,00 грн;

- рахунок №269 від 31.05.2019 та акт передачі прав №269 від 31.05.2019 на суму 156000,06 грн.

Акти передачі прав №730 від 30.11.2018 на суму 119609,93 грн, №795 від 31.12.2018 на суму 134017,81 грн, №54 від 31.01.2019 на суму 155681,30 грн, №108 від 28.02.2019 на суму 154885,57 грн, №163 від 31.03.2019 на суму 155040,91 грн підписані представниками обох сторін та скріплені печатками підприємств.

Наявними у справі банківськими виписками по рахунку підтверджується, що рахунки №728 від 30.11.2018 (за листопад 2018 року) на суму 119609,93 грн та №793 від 31.12.2018 (за грудень 2018 року) на суму 134017,81 грн були оплачені відповідачем в повному обсязі (факт чого сторонами не заперечується).

Також матеріалами справи підтверджується, що в рахунок часткової оплати винагороди згідно з рахунком №54 від 31.01.2019 (за січень 2019 року) відповідачем було перераховано позивачу кошти у загальній сумі 66588,97 грн.

14.06.2019 платіжними дорученнями №027 на суму 155040,91 грн, №025 на суму 156000,06 грн та №026 на суму 156000,06 грн позивачем повністю сплачено відповідачу винагороду (згідно з призначенням платежу) за рахунками №163 від 31.03.2019 (за березень 2019 року), №217 від 30.04.2019 (за квітень 2019 року) та №269 від 31.05.2019 (за травень 2019 року) відповідно.

В свою чергу, належних та допустимих доказів оплати рахунків №54 від 31.01.2019 (за січень 2019 року) в частині 89092,33 грн та рахунку №108 від 28.08.2019 (за лютий 2019 року) на суму 154885,57 грн відповідачем не надано.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що після отримання доступу до банківського рахунку та вивчення частини бухгалтерських документів, листом №01/08 від 01.08.2019 відповідач повідомив позивача, що ТОВ «Ай Пі Медіа Груп» платіжним дорученням №025 від 14.06.2019 були перераховані грошові кошти у сумі 156000,06 грн на поточний рахунок ТОВ «Укруниверком» № НОМЕР_1 в ПАТ «Креді Агріколь Банк», МФО банку 300614, однак, у полі призначення платежу було помилково вказано: «Винагорода за надання права на розповсюдження телек.зг.рах.№217 від 30.04.2019, дог. від 01.03.2014», вірним слід вважати таке призначення платежу: оплата винагороди (залишок) за січень 2019 року згідно рахунку №54 від 31.01.2019 без ПДВ в сумі 89092,33 грн та оплата винагороди за люти 2019 року згідно рахунку №108 від 28.02.2019 без ПДВ в сумі 65948,58 грн. Також відповідач зазначає. що у платіжному дорученні №026 від 14.06.2019 у полі призначення платежу помилково вказано про оплату винагороди згідно рахунку №269 від 31.05.2019, а вірним слід вважати таке призначення платежу: оплата винагороди (залишок) за лютий 2019 року згідно рахунку №108 від 28.02.2019 в сумі 88936,99 грн, про що також повідомлено позивача у листі.

При цьому, відповідач зазначає, що акти приймання передачі прав №217 від 30.04.2019 та №269 від 31.12.2019 не підписані жодною із сторін, що свідчить про відсутність надання прав позивачем, так і отримання таких прав відповідачем.

Судом враховується, що акти передачі прав №217 від 30.04.2019 на суму 156000,00 грн та №269 від 31.05.2019 на суму 156000,06 грн представниками відповідача не підписано.

Однак, суд відзначає, що складання актів передачі прав не є підставою для виникнення між сторонами зобов`язальних правовідносин у даному випадку, оскільки правовідносини виникають саме з Договору від 01.03.2014.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, не погоджуючись з окремими умовами Договору, відповідач мав право відмовитись від його підписання, а підписавши - набув обов`язок виконувати встановлені ним умови належним чином.

Положеннями п.п. 5.1 Договору прямо передбачено, що повірений повинен сплачувати довірителю щомісячну винагороду протягом терміну дії Угоди, а необхідності складання актів передачі прав умовами Договору не передбачено.

Як встановлено судом, листом від 24.04.2019 №24/04/19 позивач повідомив відповідача про розірвання Договору лише з 01.06.2019. Більш того, в матеріалах справи наявна копія листа Товариства з обмеженою відповідальністю «Ай Пі Медіа Груп» №150519 від 15.05.2019 за підписом тодішнього генерального директора Василевського В., за змістом якого відповідач повідомляв своїх контрагентів, що не має права розповсюджувати та укладати ліцензійні угоди на канали саме з 01.06.2019.

Більш того, для долучення до матеріалів справи позивачем було надано банківську виписку по рахунку відповідача, відповідно до якої відповідач виставляв рахунки та отримував грошові кошти за договором розповсюдження телеканалів за весь період, включаючи квітень і травень 2019 року.

Наведене спростовує твердження відповідача про неможливість виконання ним умов Договору у квітні і травні 2019 року та відсутність обов`язку сплачувати винагороду за вказаний період.

Таким чином, оскільки відповідачем належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України не спростовано виникнення у нього обов`язку щодо оплати рахунків за квітень та травень 2019 року, твердження відповідача про наявність помилки у графі «призначення платежу» платіжних доручень №№025, 026 від 14.06.2019 щодо періоду, за який сплачується винагорода, до уваги судом не приймається.

Отже, матеріалами справи підтверджується та відповідачем належними і допустимими доказами не спростованого, що станом на момент розгляду справи у відповідача перед позивачем існує заборгованість зі сплати щомісячної винагороди за Договором від 01.03.2014 за січень та лютий 2019 року у загальному розмірі 243977,90 грн.

Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню.

Посилання відповідача на ту обставину, що ОСОБА_2 в період дії Договору був посадовою особою як позивача (директор), так і відповідача (генеральний директор) до уваги судом не приймається, оскільки позивач і відповідач є двома окремими юридичними особами, у кожної з яких внаслідок укладення Договору виникли відповідні зобов`язання, а питання щодо добросовісності діяльності ОСОБА_2 як керівника вказаних підприємств не є предметом розгляду даної справи.

Інші доводи та заперечення учасників справи судом розглянуті та відхилені як такі, що на результат вирішення спору - задоволення позову з наведених вище підстав, впливу не мають.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового покладаються на відповідача.

Щодо покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 22810,00 грн, суд відзначає таке.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.ч. 3, 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, 20.06.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укруниверком» (клієнт) та Адвокатським бюро «Любаренко та Партнери» (адвокатське бюро) було укладено Договір №700619 про надання правничої допомоги, за умовами якого адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання з надання правничої допомоги та судового супроводження справи клієнта, що виникла за договором про розповсюдження телевізійних каналів від 01.03.2014.

Відповідно до п. 4.1 вказаного договору юридичну допомогу, що надається адвокатським бюро, клієнт оплачує в гривнях в розмірі 20000,00 грн за супровід справи (включаючи звернення до суду, процесуальні документи, заперечення, відзиви, скарги, представництво інтересів клієнта тощо) за кожну судову інстанцію).

За змістом акту надання послуг №74 від 20.06.2019, підписаним представниками виконавця і клієнта, виконавцем були виконані роботи (надані послуги): правнича допомога за позовом до ТОВ «Ай Пі Медіа Груп» на суму 20000,00 грн.

Також матеріалами підтверджується, що Адвокатським бюро «Любаренко та Партнери» надано позивачу послуги із супроводу виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 05.08.2019 у справі №910/10188/19 (щодо подання нотаріально засвідченого перекладу тексту правочинів) на суму 2810,00 грн, про що складено та підписано акт надання послуг № від 13.08.2019.

Для долучення до матеріалів справи позивачем надано: копії Договору №700619 про надання правничої допомоги від 20.06.2019, ордеру на надання правничої (правової) допомоги №1003073, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЗР №21/1304, копії актів наданих послуг №74 від 20.06.2019 та №84 від 13.08.2019, платіжні доручення №59 від 21.06.2019 на суму 20000,00 грн та №84 від 15.08.2019 на суму 2810,00 грн.

Платіжними дорученнями №59 від 21.06.2019 та №84 від 15.08.2019 підтверджується, що позивач сплатив на користь Адвокатського бюро «Любаренко та Партнери» 22810,00 грн.

Як передбачено ч. ч. 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач у встановленому процесуальним законом порядку відповідного клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката не подав, водночас судом встановлено співмірність витрат позивача на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та ціною позову, у зв`язку з чим витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 22810,00 грн відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 231, 238 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ай Пі Медіа Груп» (01001, м.Київ, вулиця Хрещатик, будинок 46-Б, ідентифікаційний код 36603177) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укруниверком» (04053, м.Київ, провулок Киянівський, будинок 3-7, ідентифікаційний код 36125461) заборгованість у розмірі 243977 (двісті сорок три тисячі дев`ятсот сімдесят сім) грн 90 коп., судовий збір у розмірі 3659 (три тисячі шістсот п`ятдесят дев`ять) грн 67 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 22810 (двадцять дві тисячі вісімсот десять) грн 00 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. При цьому, згідно з п.п.17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено: 11.11.2019.

Суддя Ю.М. Смирнова