ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2019 р. Справа№ 920/1214/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Пашкіної С.А.

Пономаренка Є.Ю.

секретар Ковальчук Р.Ю.

за участю

представників: позивача - Родіна Т.М.

відповідача - Волощук П.Ю.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в особі філії "Центр метрології та газорозподільних систем"

на рішення Господарського суду Сумської області від 08.05.2019 р. (повне рішення складено 20.05.2019 р.)

у справі № 920/1214/17 (суддя - Джепа Ю.А.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в особі філії "Центр метрології та газорозподільних систем"

до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Сумигаз"

про стягнення заборгованості у розмірі 248826,43 грн

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2017 року Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в особі філії "Центр метрології та газорозподільних систем" звернулося з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Сумигаз" про стягнення заборгованості за договором оренди газопроводів та споруд на них № 14/1166/04 від 01.09.2004 р. у загальному розмірі 248826,43 грн, з яких: 153366,95 грн - основний борг, 62933,82 грн - пеня, 5912,57 грн - 3% річних та 26613,09 грн - інфляційні втрати.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 05.04.2018 р. у справі № 920/1214/17, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 22.08.2018 р., позов задоволено повністю.

Постановою Верховного Суду від 06.12.2018 р. рішення Господарського суду Сумської області від 05.04.2018 р. та постанова Харківського апеляційного господарського суду від 22.08.2018 р. у справі № 920/1214/17 скасовані, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 14.01.2019 р. у справі № 920/1214/17 призначено підготовче засідання.

Оскаржуваним рішенням Господарського суду Сумської області від 08.05.2019 р. у справі № 920/1214/17 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в особі філії "Центр метрології та газорозподільних систем" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач посилається на те, що укладений між сторонами договір було продовжено, про що свідчать підписані між обома сторонами після 09.07.2014 р. акти наданих послуг до договору оренди газопроводів та споруд до нього від 30.11.2014 р., від 31.12.2014 р., від 31.01.2015 р., від 28.02.2015 р. Також скаржник посилається на недоцільність застосування у даних правовідносинах положень Закону України "Про оренду державного та комунального майна", оскільки за своєю організаційно-правовою формою позивач є господарським товариством.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 24.06.2019 р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в особі філії "Центр метрології та газорозподільних систем" у справі № 920/1214/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Пономаренко Є.Ю., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.06.2019 р. було відкрито апеляційне провадження та призначено справу № 920/1214/17 до розгляду на 26.09.2019 р.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

01.09.2004 р. між Відкритим акціонерним товариством "Сумигаз", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Сумигаз" (далі - орендар), та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - орендодавець) було укладено договір оренди газопроводів та споруд на них № 14/1166/04 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору орендодавець передає, а орендар приймає у строкове користування окреме індивідуально визначене майно, перелік якого наведений у додатку до договору, вартість якого визначена згідно з актом про оцінку вартості основних засобів і становить 573200,00 грн. Майно передано в оренду з метою забезпечення безперебійного та безаварійного постачання природного газу споживачам Білопільського району Сумської області та отримання на цій основі прибутку.

Згідно з п. 2.1 договору орендар вступає у строкове платне користування майном з дати підписання сторонами договору та акта приймання-передачі майна.

Як передбачено п. п. 2.4, 2.5 договору, у разі припинення дії договору майно повертається орендарем орендодавцю. Орендар повертає майно орендодавцю аналогічно порядку, встановленому договором при передачі майна відповідачу. Майно вважається повернутим орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі майна. Обов`язок зі складання акта приймання-передачі майна покладається на сторону, яка передає майно іншій стороні договору.

Відповідно до п. 3.1 договору орендна плата визначається на підставі розрахунку орендної плати та протоколу узгодження орендної плати, які є невід`ємною частиною договору, і становить без ПДВ за перший місяць оренди 955,33 грн. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс за цей же місяць (п. 3.2 договору).

Згідно з п. 3.3 договору орендна плата перераховується на поточний рахунок орендодавця щокварталу не пізніше 12 числа місяця, наступного за звітним кварталом.

У відповідності до п. 3.7 договору загальна ціна цього договору складається із сум орендної плати, нарахованої протягом дії договору.

Цей договір укладено строком на 360 днів, що діє з 01.09.2004 р. до 26.08.2005 р. включно (п. 10.1 договору).

Пунктом 10.5 договору передбачено, що, у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення дії цього договору або його зміну після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

У додатку до договору наведено перелік окремого індивідуально визначеного майна, що передається в оренду відповідачу, оціночна вартість якого становить 573200,00 грн.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що відповідач, на думку позивача, в порушення умов укладеного договору, починаючи з грудня 2014 року по червень 2017 року несвоєчасно та не в повному обсязі здійснював сплату орендної плати, у зв`язку з чим його заборгованість перед позивачем зі сплати орендної плати за вказаний період складає 153366,95 грн.

Як передбачено ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Як передбачено з ч.1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 762 ЦК України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами."

Згідно з ч. 2 ст. 291 ГК України, ч. 2 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Умовами п. 10.6 договору передбачено, що чинність цього договору припиняється внаслідок, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Таким чином, саме наведеними нормами чинного законодавства та умовами укладеного договору передбачене автоматичне припинення дії договору оренди по закінченню строку його дії, в даному випадку, визначеному конкретною календарною датою.

Доводи скаржника про недоцільність застосування положень Закону України "Про оренду державного та комунального майна", оскільки за своєю організаційно-правовою формою позивач є господарським товариством, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки п. 15 статуту Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1044 від 14.12.2016 р., визначено, що засновником та єдиним акціонером компанії є держава, функції з управління корпоративними правами держави у статутному капіталі компанії здійснює Кабінет Міністрів України.

Згідно з п. 10.1 договору цей договір укладено строком на 360 днів, що діє з 01.09.2004 р. до 26.08.2005 р. включно.

Таким чином, договірні відносини щодо оренди майна на підставі договору оренди газопроводів та споруд на них № 14/1166/04 від 01.09.2004 р. існували, з врахуванням автоматичної пролонгації, у чітко визначений період, а саме:

з 01 вересня 2004 року по 26 серпня 2005 року - 360 днів (термін дії договору оренди відповідно до п. 10.1);

з 27 серпня 2005 року по 21 серпня 2006 року - автоматична пролонгація на 360 днів;

з 22 серпня 2006 року по 16 серпня 2007 року - автоматична пролонгація на 360 днів;

з 17 серпня 2007 року по 10 серпня 2008 року - автоматична пролонгація на 360 днів;

з 11 серпня 2008 року по 05 серпня 2009 року - автоматична пролонгація на 360 днів;

з 06 серпня 2009 року по 31 липня 2010 року - автоматична пролонгація на 360 днів;

з 01 серпня 2010 року по 26 липня 2011 року - автоматична пролонгація на 360 днів;

з 27 липня 2011 року по 20 липня 2012 року - автоматична пролонгація на 360 днів;

з 21 липня 2012 року по 15 липня 2013 року - автоматична пролонгація на 360 днів;

з 16 липня 2013 року по 09 липня 2014 року - автоматична пролонгація на 360 днів.

Відповідно до п. 10.5 договору, у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення дії цього договору або його зміну після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

Згідно з п. 2 постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики № 226 від 07.03.2013 р., № 227 від 07.03.2013 р. та № 228 від 07.03.2013 р. власники складових Єдиної газотранспортної системи України (далі - ЄГТСУ) та газорозподільні (газотранспортні) підприємства зобов`язані в місячний строк привести свої договірні відносини у відповідність до вимог типових договорів, затверджених постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Пунктом 4 зазначених постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики визначено, що вони набирають чинності з 01.04.2013 р., але не раніше дня їх офіційного опублікування.

Листом від 11.12.2013 р. за № 30/1772 відповідач направив позивачу проект додаткової угоди про розірвання договору № 14/1166/04-01 від 01.09.2004 р., у зв`язку зі вступом в дію змін до Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", згідно з якими експлуатація газорозподільних мереж, які є складовими Єдиної газотранспортної системи України (ЄГТСУ) здійснюється виключно газорозподільними підприємствами.

Листом від 29.05.2014 р. № 04/315 відповідачем було направлено позивачу для підписання проект договору на експлуатацію складових ЄГТСУ з додатками, з посиланням на відсутність договірних відносин, що регулюють використання газорозподільних мереж, власником яких є ПАТ "НАК "Нафтогаз України".

Листом від 11.06.2014 р. позивач у відповідь на лист відповідача зазначив, що між сторонами існують договори оренди, що є діючими, в тому числі договір № 14/1166/04-01 від 01.09.2004 р.

Листом від 06.06.2014 р. № 30/787 відповідач направив позивачу проект додаткової угоди про розірвання договору № 14/1166/04-01 від 01.09.2004 р. у зв`язку із вступом в дію змін до Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", згідно з якими експлуатація газорозподільних мереж, які є складовими Єдиної газотранспортної системи України (ЄГТСУ) здійснюється виключно газорозподільними підприємствами. Відповідач у листі зазначив, що договір припиняє свою дію з 09.07.2014 р.

Листом від 25.06.2014 р. № 04/867 відповідач звернувся до позивача з проханням оформити надані договори на експлуатацію складових ЄГТСУ з додатками та додаткові угоди про розірвання договорів оренди, в тому числі договору № 14/1166/04-01 від 01.09.2004 р.

Листом від 24.07.2014 р. відповідач направив позивачу акти приймання-передачі майна по договору № 14/1166/04-01, вказуючи на те, що листами № 30/787 від 06.06.2014 р. та № 004/867 від 25.06.2014 р. позивачу були направлені додаткові угоди про їх припинення з 09.07.2014 р. у зв`язку з закінченням терміну дії цих договорів.

Листом від 05.08.2014 р. позивач повідомив відповідача про відсутність наміру розривати договір оренди газопроводів та споруд на них № 14/1166/04-01 від 01.09.2004 р.

За змістом п. 10.1 укладеного договору останній мав кожного разу поновлюватися саме на 360 днів.

Таким чином, з 09.07.2014 р. договір автоматично припинив свою дію у зв`язку із закінченням строку його дії.

Також у листі від 24.07.2014 р. відповідач зазначив, що з метою недопущення порушення прав НАК "Нафтогаз України", як власника складових єдиної газотранспортної системи України, визначених предметом, зокрема, договорів оренди № 14/1166/04 від 01.09.2004 р., ПАТ "Сумигаз" направлено по два оригінальних примірника актів приймання-передачі майна до договору оренди для вивчення, підписання, скріплення печаткою та повернення по одному примірнику актів до договору оренди на адресу ПАТ "Сумигаз".

Отже відповідач вчинив всі можливі дії щодо повернення орендованого майна. Також неможливість фізичного повернення орендованого майна в зв`язку з єдністю і неподільністю газотранспортної системи. Тому направлення відповідачем на адресу позивача актів приймання-передачі майна за договором є фактичним поверненням майна з оренди у зв`язку із закінченням строку дії договору.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що позивачем було необґрунтовано нараховано орендну плату починаючи з грудня 2014 року по червень 2017 року на підставі договору оренди газопроводів та споруд на них № 14/1166/04 від 01.09.2004 р., строк дії якого закінчився 09.07.2014 р., відтак вимога позивача про стягнення з відповідача 153366,95 грн основного боргу задоволенню не підлягає.

Вимога позивача про стягнення з відповідача 62933,82 грн пені, 5912,57 грн 3% річних та 26613,09 грн інфляційних втрат ткож не підлягає задоволенню, оскільки є похідною від основного зобов`язання, в якому судом було відмовлено.

Доводи скаржника про те, що укладений між сторонами договір було продовжено, про що свідчать підписані між обома сторонами після 09.07.2014 р. акти наданих послуг до договору оренди газопроводів та споруд до нього від 30.11.2014 р., від 31.12.2014 р., від 31.01.2015 р., від 28.02.2015 р., колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки чинне законодавство не містить положень щодо поновлення у такий спосіб договору, який вже припинив свою дію внаслідок закінчення строку його дії і який не було автоматично пролонговано. Тобто зазначені дії сторін з отримання відповідних послуг знаходяться поза межами відносин, врегульованих договором оренди газопроводів та споруд на них № 14/1166/04 від 01.09.2004 р.

Крім того, за період з квітня 2015 року по червень 2017 року акти наданих послуг сторонами не підписані, внаслідок чого не є належними та допустимими доказами, що підтверджують факт здійснення господарської операції в розумінні вимог ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р. № 168/70.

При цьому судом першої інстанції було враховано вказівки касаційної інстанції під час нового розгляду справи та вирішено спір на підставі належних доказів.

Інші доводи апеляційної скарги наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів як необґрунтовані.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду Сумської області від 08.05.2019 р. у справі № 920/1214/17 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в особі філії "Центр метрології та газорозподільних систем" задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд необхідно покласти на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в особі філії "Центр метрології та газорозподільних систем" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 08.05.2019 р. у справі № 920/1214/17 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання і розгляд апеляційної скарги покласти на Публічне акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в особі філії "Центр метрології та газорозподільних систем".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 13.11.2019 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді С.А. Пашкіна

Є.Ю. Пономаренко