СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2019 р. Справа № 922/1681/19

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Білецька А.М. , суддя Барбашова С.В.

при секретарі Казаковій О.В.

за участю:

прокурора - Ногіна О.М. (посвідчення №032167 від 11.02.15),

представників сторін:

позивача - Скубак Н.В., довіреність № 01-53/10780 від 28.12.18 р.

відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу прокурора (вх.№1969) на ухвалу господарського суду Харківської області від 12.06.2019 (суддя Жиляєв Є.М., повний текст складено 12.06.2019) у справі №922/1681/19

за позовом Заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Харківської області (Харківська обл., м. Первомайський) в інтересах держави, в особі Харківської обласної державної адміністрації, м. Харків,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Олександрівське рибне господарство", Харківська обл., с. Олександрівка

про розірвання договору оренди землі та скасування його державної реєстрації

ВСТАНОВИЛА:

Керівник Первомайської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Харківської обласної державної адміністрації звернувся до господарського суду Харківської області з позовом, в якому просив суд розірвати договір оренди землі №2 від 18.12.2006, укладений між Сахновщинською районною державною адміністрацією та товариством з обмеженою відповідальністю "Олександрівське рибне господарство" про надання в довгострокове платне користування земельної ділянки несільськогосподарського призначення за рахунок земель водного фонду зі ставком на території Катеринівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області, загальною площею 26,9267 гектарів, зареєстрований у Сахновщинському районному відділенні Харківської регіональної філії Державного земельного кадастру про що вчинено запис від 28.12.2006 за №02 та скасувати його державну реєстрацію.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протягом тривалого часу не виконує обов`язки орендаря земельної ділянки, а саме, не сплачує орендну плату, що свідчить про порушення ним істотних умов договору оренди землі №2 від 18.12.2006 та є підставою для розірвання цього договору на підставі ст.651 Цивільного кодексу України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.06.2019 у справі №922/1681/19 позовну заяву повернуто прокурору на підставі п.4 ч.5 ст.174 ГПК України.

В наведеній ухвалі суд першої інстанції встановив, що Сахновщинська районна державна адміністрація (сторона спірного договору) та Харківська обласна державна адміністрація (в особі якої в інтересах держави звернувся заступник керівника Первомайської місцевої прокуратури з даним позовом до суду) не обмежені у власних правах і мають всі можливості для самостійного захисту своїх прав щодо предмета спору, тому що є самостійними органами державної влади та мають можливість здійснювати представництво та захист інтересів держави в суді. Як зазначив місцевий господарський суд, прокурором не доведено обставин неналежного здійснення Харківською обласною державною адміністрацією повноважень із захисту державних інтересів у спірних правовідносинах. Враховуючи наведене, господарський суд Харківської області в оскаржуваній ухвалі дійшов висновку про те, що прокурором, в розумінні ст. 23 ЗУ "Про прокуратуру" та ст. 53 ГПК України не надано суду доказів на підтвердження повноважень представництва Харківської обласної державної адміністрації, не наведено об`єктивних причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, а тому, не підтверджено підстави для звернення до суду з цим позовом.

Прокурор із вказаною ухвалою місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, просить цю ухвалу скасувати та направити справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі прокурор зазначає про те, що ним, відповідно до вимог ст.23 Закону України «Про прокуратуру» та ст.53 ГПК України, при поданні позову обґрунтовано наявність у нього підстав для представництва інтересів держави в суді, зазначено, в чому полягає порушення інтересів держави та правильно визначено орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Прокурор посилається на те, що Харківська обласна державна адміністрація, яка уповноважена розпоряджатися спірною земельною ділянкою, не здійснює свої повноваження із захисту інтересів держави, оскільки не ініціювала розірвання договору оренди землі №2 від 18.12.2006 у зв`язку із істотним порушенням орендарем (відповідачем) умов спірного договору.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.08.2019 зупинено апеляційне провадження у справі №922/1681/19 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №587/430/16-ц.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.10.2019 поновлено апеляційне провадження у справі №922/1681/19, у зв`язку із тим, що Великою Палатою Верховного Суду прийнято постанову у справі №587/430/16-ц. Розгляд справи №922/1681/19 призначено на 12.11.2019.

Позивач та відповідач відзиви на апеляційну скаргу не надали.

Відповідач в судове засідання 12.11.2019 не з`явився.

Ухвала суду від 21.10.2019, якою розгляд справи призначено в цьому судовому засіданні, направлялась на належну адресу відповідача, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - 64552, Харківська обл., Сахновщинський район, село Олександрівка.

Однак, поштове відправлення повернулось підприємством зв`язку з довідкою про невручення, в якій зазначено, що адресата не знайдено.

Судова колегія враховує, що поштова кореспонденція суду апеляційної інстанції, яка неодноразово направлялась відповідачу під час апеляційного провадження, також поверталась підприємством зв`язку із довідкою про невручення із зазначенням про те, що адресат не проживає за зазначеною адресою: 64552, Харківська обл., Сахновщинський район, село Олександрівка.

Відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено підприємством зв`язку з посиланням на відсутність адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Відповідач не повідомляв суд про зміну його місцезнаходження під час розгляду справи.

Враховуючи, що ухвала суду від 21.10.2019 направлена на належну адресу відповідача, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, судом апеляційної інстанції дотримано необхідних вимог щодо повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки судом апеляційної інстанції належним чином повідомлено відповідача про час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення прокурора та представника позивача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Предметом спору у цій справі є розірвання договору оренди землі №2 від 18.12.2006, укладеного між Сахновщинською районною державною адміністрацією та товариством з обмеженою відповідальністю "Олександрівське рибне господарство", а також скасування його державної реєстрації.

Вимога прокурора заявлена в інтересах держави в особі Харківської обласної державної адміністрації.

Прокурор посилається на те, що вказаний орган уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, оскільки відповідно до ч.5 ст.122 Земельного кодексу України, розпоряджається земельними ділянками із земель державної власності за межами населених пунктів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протягом тривалого часу не виконує обов`язки орендаря земельної ділянки, а саме, не сплачує орендну плату протягом 2015-2018 років, що свідчить про порушення ним істотних умов договору оренди землі №2 від 18.12.2006 та є підставою для розірвання цього договору на підставі ст.651 Цивільного кодексу України та скасування його державної реєстрації.

При зверненні з цим позовом в інтересах держави прокурор посилається на те, що несплата відповідачем орендної плати порушує економічні інтереси держави, оскільки ненадходження коштів до місцевого бюджету створює передумови для невиконання соціально-економічних заходів на території Катеринівської сільської ради в майбутньому (а саме, виплати заробітної плати працівникам бюджетної сфери, фінансування бюджетних програм, виконання дохідної частини бюджету тощо).

Прокурор зазначає про те, що неналежне виконання відповідачем договірних зобов`язань, а саме, систематична несплата орендних платежів вимагає вжиття заходів реагування шляхом звернення до суду з позовом про розірвання договору оренди землі, оскільки у разі не вжиття цих заходів порушуються права Харківської обласної державної адміністрації на розпорядження власністю в інтересах держави з метою забезпечення дохідної частини місцевого бюджету.

Водночас, як вказує прокурор, Харківською обласною державною адміністрацією не вжито заходів із захисту інтересів держави, не ініційовано розірвання спірного договору оренди землі в судовому порядку, що є підставою для представництва в суді інтересів держави прокурором, відповідно до ст.23 Закону України «Про прокуратуру».

Судова колегія враховує наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Розглядаючи кожен випадок окремо, суд вирішує, наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідає принципу рівноправності сторін.

У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 № 1604 (2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону" щодо функцій органів прокуратури, які не належить до сфери кримінального права, наголошено, що вкрай важливо забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і щоб загальні завдання щодо захисту інтересів держави вирішувалися через систему здійснення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій було засновано окремі, належним чином розміщені та ефективні органи.

З урахуванням ролі прокуратури у демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу стосовно рівноправності сторін судового провадження зміст пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Отже, прокурор може представляти інтереси держави у суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави у суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України).

Положення пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким має бути визначено виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України "Про прокуратуру".

Згідно ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

За положеннями частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Участь прокурора в судовому процесі можлива за умови, крім іншого, обґрунтування підстав для звернення до суду, а саме має бути доведено нездійснення або неналежне здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах суб`єктом влади, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (ч.ч. 3, 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру").

Аналіз положень частин статті 53 ГПК України у взаємозв`язку зі змістом частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави вважати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді у випадках, зокрема, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження.

"Не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

При цьому, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Згідно зі статтею 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Отже, в розумінні положень статей 73, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України прокурор, звертаючись з позовом, повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом і які є підставами для звернення прокурора до суду, довести належними та допустимими доказами обставини здійснення ним повідомлення на адресу відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення до суду від його імені, а також надати докази того, що суб`єкт владних повноважень не здійснює або здійснює неналежним чином захист інтересів держави.

Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (Вказана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц).

Аналізуючи обставини справи, колегія суддів враховує наступне.

Харківська обласна державна адміністрація (орган в особі якого прокурор звернувся з позовом) та Сахновщинська районна державна адміністрація (сторона спірного договору) є самостійними юридичними особами з повним обсягом процесуальної дієздатності для здійснення захисту інтересів держави в судовому порядку.

Прокурором не надано суду належних та допустимих доказів відповідно до вимог процесуального закону невиконання чи неналежного виконання вказаними державними органами своїх повноважень щодо захисту інтересів держави.

В позовній заяві прокурор, з метою обґрунтування підстав для представництва інтересів Харківської обласної державної адміністрації, обмежився лише посиланням на те, що Харківською обласною державною адміністрацією не вживались заходи із розірвання спірного договору оренди землі.

Однак, саме лише посилання прокурора в позовній заяві на те, що орган, уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, не здійснює відповідні повноваження із захисту державних інтересів, не достатньо для прийняття судом рішення у такому спорі, оскільки за змістом абз.2 ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом правових підстав для представництва.

Доказів того, що Харківська обласна державна адміністрація не має можливості самостійно захистити інтереси держави, як і доказів неналежного здійснення нею такого захисту, прокурор не надав та, відповідно, матеріали справи не містять.

Прокурором не наведено причин, які перешкоджають захисту інтересів держави спеціально уповноваженими органами - Харківською обласною державною адміністрацією (органом в особі якого прокурор звернувся з позовом) та Сахновщинською районною державною адміністрацією (стороною спірного договору).

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що прокурором, в розумінні ст. 23 ЗУ "Про прокуратуру" та ст. ст. 53, 74 ГПК України не надано суду доказів на підтвердження повноважень на представництво Харківської обласної державної адміністрації, не наведено об`єктивних причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, а тому, не підтверджено підстави для звернення до суду з цим позовом.

Аналогічних висновків щодо застосування ст.23 Закону України «Про прокуратуру» дійшов Верховний Суд в постанові від 23.10.2019 у справі №914/1839/18 з подібними обставинами справи, суб`єктним складом сторін спору та предметом спору.

Доводи апеляційної скарги прокурора не спростовують висновків господарського суду Харківської області.

Приймаючи до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, що є підставою для залишення апеляційної скарги прокурора без задоволення, а ухвали господарського суду Харківської області від 12.06.2019 року у справі №922/1681/19 - без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.270, ст.271, п.1 ч.1 ст. 275, ст.ст.276, 282, Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 12.06.2019 року у справі №922/1681/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду в порядку ст.ст.287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 18.11.2019р.

Головуючий суддя О.Є. Медуниця

Суддя А.М. Білецька

Суддя С.В. Барбашова