ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" листопада 2019 р.м. ХарківСправа № 922/3366/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дівайс", м. Харків
про стягнення коштів 119 010,47 грн.
за участю представників:

позивача: Верхацький І.В., за дов. №14-193 від 17.05.2019;

відповідача: Басарт Л.А., за дов. №68/1 від 04.09.18.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дівайс" (відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 119 010,47 грн., з яких: пеня у розмірі 81 931,77 грн., 3% річних у розмірі 16 437,59 грн. та інфляційні втрати у розмірі 20 641,11 грн. Також, позивач просить суд відшкодувати за рахунок відповідача понесені ним судові витрати.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобо`язань за договором №1196/1718-БО-32 постачання природного газу від 22.09.17 в частині здійснення повної та своєчасної оплати за поставлений природний газ.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21.10.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження, розгляд справи визначено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторні. Призначено розгляд справи у судовому засіданні на 13.11.2019 о 12:30.

01.11.2019 відповідач до суду надав відзив на позовну заяву (вх.№26324), в якому погоджується з позовними вимогами щодо стягнення 3% річних - 16437,59 грн., інфляційних втрат - 20641,11 грн. Проте, посилаючись на ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України, просить суд зменшити розмір пені, застосованої до нього, на 90% та відмовити у стягненні 73738,59 грн. пені.Також, відповідно до ч.1 ст.130 ГПК України просить повернути позивачу з державного бюджету 50% відсотків судового збору у розмірі 881,00 грн.

Крім цього, 13.11.2019 через канцелярію господарського суду відповідач надав письмове клопотання про зменшення пені (вх.№27438), разом з документами в його обгрунтування.

Представник позивача у судовому засіданні 13.11.2019 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд відмовити у задоволенні клопотання відповідача про зменшення пені на 90%.

Представник відповідача у судовому засіданні 13.11.2019 позов визнав, поряд із цим, просив суд задовольнити клопотання про зменшення пені на 90%.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, заслухавши представників сторін та дослідивши подані суду докази, судом встановлено наступне.

30.09.2016 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та Підприємством об`єднання громадян «Харківське учбово виробниче підприємство № 1 українського товариства сліпих» укладено договір постачання природного газу 2499/1617-ТЕ-32, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2017-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Відповідно до п. 1.2. договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії , яка споживається бюджетними установами/організаціями.

Згідно з п. 2.1. постачальник передає споживачу з 01.10.2017 по 31.03.2018 (включно) природний газ обсягом до 780,0 тис. куб. метрів.

Відповідно до п. 3.7. договору приймання - передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання передачі.

Так, на виконання умов вищевказаного договору, позивачем передано, а відповідачем у свою чергу прийнято природний газ на загальну суму 2 720 905,48 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання - передачі природного газу від 31.01.2018 на суму 1 361 126,44 грн., від 28.02.2018 на суму 1 359 779,04 грн. (арк. справи 29-30).

Вказані акти приймання - передачі природного газу підписано уповноваженими представниками сторін і скріплено їх печатками.

Відповідно до п. 5.2 договору сторони узгодили, що ціна за 1000 куб.м. природного газу за цим договором становить 7 907,20 грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20 %. Усього до сплати разом з податком на додану вартість 9 488,64 грн.

Згідно з п. 6.1. договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

З довідки по операціях за договором № 1196/1718-БО-32 від 22.09.2017 постачання природного газу вбачається, що відповідач заборгованості по оплаті наданого природного газу не має, однак оплату останній проводив несвоєчасно.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних за період з 27.02.2018 по 12.11.2018 у розмірі 16 437,59 грн. та інфляційних втрат за період з березня по жовтень 2018 року., суд керується положеннями ст. 625 ЦК України, відповідно до якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Приймаючи до уваги факт прострочення відповідачем виконання свого зобов`язання, дослідивши поданий позивачем розрахунок 3 % річних за період з 27.02.2018 по 12.11.2018 у розмірі 16 437,59 грн. та інфляційних втрат за період з березня по жовтень 2018 року у розмірі 20 641,11 грн., судом встановлено правомірність та обґрунтованість нарахованих позивачем сум, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 8.2. договору сторони передбачили, що у разі прострочення споживачем пункту 6.1. цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі 16,4 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Враховуючи, що відповідач порушив п. 6.1. договору та здійснював оплату за договором несвоєчасно, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені у розмірі 81 931,77 грн., на предмет відповідності вимогам чинного законодавства, зокрема, ст. 549 ЦК України, ст. 231, 232 ГК України, ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», суд дійшов висновку, що він є обґрунтованими, правомірними та правильно розрахованими.

Відповідач заявлені вимоги не заперечив, факт прострочення перед позивачем за договором підтвердив, проте просив суд зменшити розмір пені.

Розглянувши клопотання відповідача про зменшення розміру пені, застосованої до нього, на 90%, суд зазначає наступне.

Клопотання про зменшення пені обгрунтовано тим, що ТОВ "Дівайс" є соціально значимим теплопостачальним підприємством, що забезпечувало в період постачення газу централізоване теплопостчання бюжетної сфери у двух районах Харківської області. Затримка в розрахунках за договором №1196/1718-БО-32 постачання природного газу від 22.09.17 відбувалась внаслідок несвоєчасних розрахунків бюджетних організацій, яким надається фінансування із бюджету. З урахуванням скрутного фінансового стану підприємства та того, що основна заборгованість була повністю відповідачем погашена, вказане ,на думку відповідача, свідчить про вийнятковість обставин.

Відповідно до частини 3статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до частини 1статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду, та лише у виняткових випадках.

Як було зазначено вище, у судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення клопотання відповідача про зменшення пені.

За таких обставин суд зазначає, що зменшення суми пені в даному випадку не повною мірою узгоджується з приписамист. 551 ЦК України,ст. 223 ГК України, щодо врахування інтересів як боржника, так і кредитора при зменшенні судом розміру неустойки (штрафних санкцій).

Крім того, затримка розрахунків бюджетних організацій, яким надається фінансування із бюджету не виправдовує бездіяльність відповідача і не є підставою для звільнення від відповідальності або зменшення розміру пені за порушення договірного зобов`язання.

За таких обставин суд відмовляє в задоволені клопотання відповідача про зменшення пені.

Враховуючи вищенаведене та те, що відповідач не спростовує обставин порушення ним п. 6 договору в частині своєчасної оплати поставленого природного газу, суд вважає позовні вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за договором № 1196/1718-БО-32 постачання природного газу від 22.09.2017 у загальному розмірі 119 010,47 грн. обґрунтованими, підтвердженими доданими до матеріалів справи доказами та такими, що підлягають задоволенню.

Питання розподілу судових витрат буде вирішено судом в порядку ст.244 ГПК України, у разі надходження до суду відповідної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 231, 236-238 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дівайс» (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, буд.117, ) на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) заборгованість у розмірі 119 010 грн. 47коп., з яких: пеня у розмірі 81 931 грн. 77 коп., 3 % річних у розмірі 16 437 грн. 59 коп., інфляційні втрати у розмірі 20 641 грн. 11 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення буде розміщено за адресою в мережі Інтернет: www.court.gov.ua.

Повне рішення складено "18" листопада 2019 р.

Суддя С.Ч. Жельне