РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.11.2019Справа №910/12555/19

Суддя господарського суду міста Києва Бойко Р.В., розглянувши в нарадчій кімнаті в порядку письмового провадження справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Колоннейд Україна"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант"

про стягнення 26 467,38 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Колоннейд Україна" звернулось до господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" про стягнення 26 467,38 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Колоннейд Україна" на підставі договору добровільного страхування автотранспорту № САS0032628 від 10.06.2016 та у зв`язку з настанням страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля Volvo XC 70, державний номер НОМЕР_2 , а тому позивачем відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля Evanda, державний номер НОМЕР_3 , водієм якого скоєно дорожньо-транспортну пригоду, станом на дату настання останньої була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/9537829, а тому позивач вказує, що обов`язок з відшкодування частини спричинених збитків у розмірі 26 467,38 грн. покладається на відповідача.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.09.2019 відкрито провадження у справі №910/12555/19, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (без проведення судового засідання); визначено учасникам справи строки для подання заяв по суті спору.

02.12.2019 через відділ діловодства суду від Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" надійшов відзив на позов з доказами його направлення позивачу, в якому відповідач вказує про необґрунтованість позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Колоннейд Україна" з огляду на те, що згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяному ушкодженням транспортного засобу, №127-09-16 від 22.09.2016, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Volvo XC 70, державний номер НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 32 641,03 грн., відтак матеріальна відповідальність Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" обмежена сумою, яка становить різницю між визначеним розміром шкоди з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (32 641,03 грн.), франшизою за договором добровільного ремонту (1 010,00 грн.) та франшизою за договором обов`язкового страхування (1 000,00 грн.). Крім того, відповідач вказує, що ним було здійснено страхове відшкодування на користь позивача в розмірі 11 842,17 грн., а відтак за обґрунтованим розрахунком вимоги позивача в межах даної справи повинні були складати 18 788,86 грн. У зв`язку з наведеним Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" вважає вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Колоннейд Україна" необґрунтованими та просить відмовити в їх задоволенні.

07.10.2019 через відділ діловодства суду від Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Колоннейд Україна" надійшла відповідь на відзив з доказами її направлення відповідачу, в якій позивач вказує, що не позбавлений права вимагати відшкодування фактично понесених витрат на відновлення пошкодженого транспортного засобу. Крім того, позивач вказує, що розмір реальних збитків не може бути меншим від реальної вартості робіт, виконання яких є необхідним для відновлення пошкодженої речі. Крім того, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Колоннейд Україна" вказує на використання нових деталей для відновлення пошкодженого автомобіля, а не деталей, які мали таку ж ступінь зносу як на момент пошкодження автомобіля. У зв`язку з наведеним позивач вважає заперечення відповідача проти позову необґрунтованими.

Відповідач своїм правом на подання заперечень на відповідь на відзив у визначений судом у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив наступне.

10.06.2016 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Колоннейд Україна" (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Вольво Україна" (страхувальник) укладено договір добровільного страхування автотранспорту № САS0032628 (надалі - Договір), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням, зокрема, автомобілем Volvo XC 70, державний номер НОМЕР_2 (у відповідності до пункту 7 Додатку №1 до Договору).

Строк дії Договору з 12.06.2016 по 11.06.2017 (п. 1 Договору).

16.09.2016 близько 19 год. 06 хв. по вул. Велика Кільцева Дорога на з`їзді на вул. М. Трублаїні у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участі застрахованого автомобіля Volvo XC 70, державний номер НОМЕР_2 , та автомобіля Chevrolet Evanda, державний номер НОМЕР_3 , а саме: ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Chevrolet Evanda, недотримався безпечної дистанції, у зв`язку з чим здійснив зіткнення з автомобілем Volvo XC 70, який знаходився під керуванням ОСОБА_2 , чим було спричинено механічні пошкодження обом автомобілям.

Факт скоєння ДТП підтверджується довідкою Національної поліції України №470545 про дорожньо-транспортну пригоду.

ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_1 п. 13.1 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Святошинського районного суду міста Києва від 18.10.2016 у справі №759/13077/16-п, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У зв`язку із зверненням страхувальника із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від 20.03.2017, на підставі страхового акту № від 06.12.2016, звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу, №127-09-16 від 22.09.2016, рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Вікінг Моторз" №ВМКС000919 від 27.09.2016 та акту виконаних робіт №ВМКН000876 від 23.11.2016, позивач, виконуючи свої зобов`язання за Договором, здійснив виплату страхового відшкодування страхувальнику за Договором шляхом перерахунку коштів Товариству з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Вольво Україна" у сумі 38 309,55 грн., що підтверджується платіжним дорученням №000047040 від 06.12.2016.

Тобто, фактично позивачем сплачено страхувальнику страхове відшкодування у загальному розмірі 38 309,55 грн.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Із постанови Святошинського районного суду міста Києва від 18.10.2016 у справі №759/13077/16-п вбачається, що транспортний засіб - автомобіль Chevrolet Evanda, державний номер НОМЕР_3 , яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди автомобілю Volvo XC 70, державний номер НОМЕР_2 , знаходився під керуванням ОСОБА_1 .

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем Chevrolet Evanda, державний номер НОМЕР_3 , - ОСОБА_1 , встановлена у судовому порядку.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля Chevrolet Evanda, державний номер НОМЕР_3 , станом на дату ДТП була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/9537829, що підтверджується доданою позивачем до позову копією вказаного договору.

Наведеним договором (поліс №АЕ/9537829) передбачено, що франшиза становить 1 000,00 грн., а ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб - 100 000,00 грн.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Тобто, наведеними положеннями встановлено, що розмір відповідальності страховика за полісом обмежується розміром відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу в межах встановлених відповідним полісом ліміту відповідальності та франшизи.

За змістом ст. 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, може бути визначено як експертом, так і аварійним комісаром.

В матеріалах справи наявний доданий позивачем до позову звіт про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу, №127-09-16, складений 22.09.2016 суб`єктом оціночної діяльності - Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтер Тех Сервіс Моторс" (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №15523/ 13 , виданий Фондом державного майна України 30.10.2013), відповідно до якого вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складових автомобіля Volvo XC 70, державний номер НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при спірному ДТП, дорівнює 32 641,03 грн., а вартість відновлювального ремонту без застосування коефіцієнту фізичного зносу складає 48 738,10 грн. (п.п. 3, 6 Звіту №127-09-16 від 22.09.2016).

При цьому, оцінювачем було визначено коефіцієнт фізичного зносу з урахуванням того, що строк експлуатації автомобіля Volvo XC 70, державний номер НОМЕР_2 , перевищує 7 років, та встановлено, що він складає 0,3601 (пункт 5 Звіту №127-09-16 від 22.09.2016).

Враховуючи приписи ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та рік випуску автомобіля Volvo XC 70, державний номер НОМЕР_2 , - 2008, належним доказом розміру відновлювального ремонту з урахування коефіцієнту фізичного зносу є саме висновок особи, яка згідно законодавства України має право на проведення експертної оцінки майна (суб`єкт оціночної діяльності або аварійний комісар).

Розмір фактично виплачених коштів перевищує розмір відновлювального ремонту, розрахованого згідно ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а тому визначальною для обрахунку розміру відшкодування, право вимоги якого до відповідача перейшло до позивача, є сума, визначена у звіті - 32 641,03 грн.

Різниця між розміром фактично виплачених позивачем коштів та розміром відновлювального ремонту, обов`язок по відшкодуванню якого покладено на відповідача, може бути відшкодована в порядку ст. 1194 Цивільного кодексу України.

Водночас, згідно абзацу 2 пункту 12.1 статті 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту

Пунктом 4 договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/9537829 передбачено, що страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить - 100 000,00 грн., а в п. 5 вказаного договору визначено, що франшиза становить 1 000,00 грн.

Враховуючи визначені полісом №АЕ/9537829 розміри ліміту відповідальності за шкоду, заподіяну майну та франшизи, до позивача перейшло право вимоги до відповідача з відшкодування витрат в розмірі 31 641,03 грн.

Судом відхиляються доводи відповідача щодо необхідності зменшення суми страхового відшкодування на суму франшизи, передбачену Договором, як необґрунтовані оскільки, по-перше, страховиком за Договором при здійсненні страхового відшкодування страхувальнику було зменшено суму виплати на розмір франшизи за договором добровільного страхування, однак сума виплати є більшою за розмір права вимоги до страховика за полісом.

По-друге, правовідносини сторін за Договором (добровільного страхування) із узгодження суми та виплати страхового відшкодування жодним чином не впливають на визначення розміру права вимоги до страховика за полісом, яке переходить від потерпілої особи до страховика у зв`язку із здійсненням такої виплати, оскільки визначення такого розміру врегульоване спеціальним законом - Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Крім того, франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування (ст. 9 Закону України "Про страхування"). Відповідач не є страховиком за Договором (добровільного страхування), а відтак у нього наявний обов`язок із відшкодування збитків в цій частині (в частині франшизи за Договором).

Отже, судом встановлено, що до позивача перейшли всі права потерпілого згідно ст. 512 Цивільного кодексу України, а тому, оскільки правовідносини між потерпілим та страховиком за полісом ОСЦВВТЗ (відповідач) регулюються Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", заміна кредитора в зобов`язанні не змінює їх суті та норми, якою вони регулюються.

Позивач вказує, а відповідачем дані обставини підтверджені у відзиві, що з метою отримання страхового відшкодування позивач на підставі ст.ст. 11, 509, 530 Цивільного кодексу України та ст.ст. 35, 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" звернувся до відповідача із регресною вимогою (вих. №R/L21680 від 05.06.2017), в якій просив відповідача сплатити на його користь кошти в розмірі 38 309,55 грн. в якості страхового відшкодування за вказаними реквізитами. За твердженнями відповідача дана вимога була отримана Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" 16.06.2017.

Як стверджують сторони, відповідачем на виконання своїх зобов`язань за полісом №АЕ/9537829 було перераховано позивачу кошти у розмірі 11 842,17 грн.

Частиною 1 статті 75 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

На день розгляду даної справи відповідачем не надано доказів на спростування твердження позивача, що Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" не здійснило відшкодування шкоди в повному обсязі, а відтак строк виконання відповідачем зобов`язання по страховому відшкодуванню шкоди в іншій частині - 19 798,86 грн. (31 641,03 грн. - 11 842,17 грн.), завданої автомобілю Volvo XC 70, державний номер НОМЕР_2 , станом на день звернення Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Колоннейд Україна" до суду за захистом своїх прав настав.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що правомірним буде задовольнити позовні вимоги частково та стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Колоннейд Україна" суму страхового відшкодування у розмірі 19 798,86 грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 13, 74, 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Колоннейд Україна" задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26; ідентифікаційний код 32382598) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Колоннейд Україна" (04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8; ідентифікаційний код 25395057) суму страхового відшкодування у розмірі 19 798 (дев`ятнадцять тисяч сімсот дев`яносто вісім) грн. 86 коп. та судовий збір у розмірі 1 437 (одна тисяча чотириста тридцять сім) грн. 00 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 ч.1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду або через господарський суд міста Києва.

Повний текст рішення складено 13.11.2019.

Суддя Р.В. Бойко