ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.11.2019 Справа № 920/602/19

м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі:

судді Резніченко О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Чепульської Ю.В.,

розглянув у порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях,

до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Ямпільський молокозавод»,

про стягнення 96 298 грн 81 коп. та розірвання договору,

за участю представників сторін:

від позивача Мороз Н.В.,

від відповідача не прибув.

Стислий виклад позицій сторін по справі. Процесуальні дії, які вчинялись судом.

Позивач 14.06.2019 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача 43 574 грн 39 коп. заборгованості, 4261 грн 75 коп. пені за неналежне виконання відповідачем укладеного 03.07.2003 між відповідачем та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Сумській області договору № 278 оренди державного майна (надалі Договір). Крім того, позивач просить суд розірвати вищезазначений Договір.

Позивач обгрунтовує позовні вимоги тим, що на виконання умов Договору позивач передав відповідачу в оренду майно, відповідач майном користувався, однак заборгував позивачу орендну плату, що є порушенням п.п. 5.2 Договору. Тому, наявні правові підстави для стягнення з відповідача боргу, пені, а також розірвання Договору.

Ухвалою суду від 03.07.2019 було відкрито провадження у справі.

03.09.2019 позивач надав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача 85 675 грн 84 коп. заборгованості, 10 622 грн 97 коп. пені.

Ухвалою суду від 28.08.2019 було продовжено підготовче провадження у справі на 30 днів. Ухвалою суду від 09.10.2019 було призначено підготовче засідання та надано відповідачу можливість надати до суду письмові обгрунтування з урахуванням заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог.

Ухвалою суду від 21.10.2019 судом було прийнято до розгляду заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Відповідач відзив на позовну заяву суду не надав. Оскільки відповідач відзив у встановлений судом строк без поважних причин не надав, то суд вирішує справу за наявними матеріалами справи, відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

03.07.2003 між відповідачем та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Сумській області, правонаступником якого є позивач, згідно наказу Фонду державного майна України від 17.01.2019 № 40 «Про реорганізацію регіональних відділень Фонду державного майна України» (а.с.33-37), було укладено договір оренди державного майна № 278 (а.с.17-19).

Відповідно до п.1.1 Договору позивач передає, а відповідач приймає у строкове платне користування майновий комплекс Ямпільського орендного молокозаводу.

Позивач передав відповідачу майно, що підтверджується актом приймання-передачі нерухомого майна від 03.07.2003 (а.с.20-22).

Крім того, до Договору неодноразово вносились зміни (а.с.23-26).

Відповідно до п. 3.3 Договору орендна плата перераховується відповідачем до Державного бюджету щомісяця не пізніше 12 числа місяця, наступного за звітним.

Позивачем надано розрахунок суми позовної заяви та довідку про стан надходження орендної плати (а.с. 14-16, 54-56).

За період з березя 2018 року по липень 2019 року відповідач заборгував позивачу 85675 грн 84 коп., чим змусив позивача звернутись до суду з даним позовом.

Відповідно до ст.ст. 73, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідачем всі вищезазначені факти належними та допустимими доказами не спростовано, всупереч ст.ст. 73-74 ГПК України, а тому вказані факти є такими, що встановлені судом.

Крім того, суд погоджується з доводами позивача, що Договір вважається продовженим на той самий строк, на який його було укладено, оскільки, відповідно до ст. 764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватись майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновлений на строк, який був раніше встановлений договором. Відповідач користується майном, бо ним не доведено, що майно повернуто позивачу, матеріали справи не містять також і заперечень позивача стосовно поновлення Договору, а тому Договір є діючим.

Оцінка суду, висновки суду та законодавство, що підлягає застосуванню.

Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості.

Згідно з ст.ст. 526, 530 ЦК України та ч. 1 ст. 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений договором строк. Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Відповідно до п. 5.2 Договору орендар зобов`язується своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату, на умовах і в строки встановлені Договором.

Позивачем заявлена до стягнення заборгованість за період з березя 2018 року по липень 2019 року у розмірі 85675 грн 84 коп. Як вже зазначалось, вказана заборгованість підтверджується матеріалами справи, розрахунком позивача.

Враховуючи все вищезазначене, суд дійшов висновку, що відповідачем порушені права позивача, позивачем правильно обрано спосіб захисту порушеного права, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача 85 675 грн 84 коп. боргу є правомірною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача пені.

Згідно ст.ст. 230, 231 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Згідно з п. 3.5 Договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі підлягає індексації та стягується з орендаря відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Позивачем наданий до матеріалів справи розрахунок пені (а.с.6,53).

Враховуючи порушення строків виконання відповідачем грошового зобов`язання перед позивачем та те, що право на стягнення пені самостійно встановлено сторонами у Договорі, то вимога позивача про стягнення з відповідача 10 622 грн 97 коп. (за загальний період з 26.10.2018 по 02.09.2019) є правомірною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Стосовно розірвання договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» на вимогу однієї із сторін договір може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов`язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Згідно із ч.2 ст.651 ЦК договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

На думку суду, застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що значною мірою позбавляє того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких, за п.6 ч.1 ст.3 ЦК України, належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Як встановлено вище судом, відповідач систематично не виконував свої зобов`язання по Договору, стосовно сплати орендних платежів. Таким чином, істотне порушення такої умови Договору, як несвоєчасне внесення орендної плати, з урахуванням ст. 10 Закону України «Про оренду державного та коммунального майна», є достатньою правовою підставою для розірвання Договору в судовому порядку.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що підлягає задоволенню позовна вимога про розірвання Договору.

Розподіл судових витрат між сторонам.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що судом позовні вимоги позивача до відповідача задоволені, то на відповідача покладаються витрати позивача із сплати судового збору.

Керуючись ст. ст.123, 129, 130,185, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ямпільський молокозавод» про стягнення 96 298 грн 81 коп. та розірвання договору задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ямпільський молокозавод» (вул. Бузкова, 16, смт. Ямпіль, Ямпільський районн, Сумська область, 41200, код 32535080) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях (вул. Небесної Сотні, 1/23, м. Полтава, 36014, код 42769539) 85 675 грн 84 коп. заборгованості з орендної плати, 10 622 грн 97 коп. пені, 3842 грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Розірвати договір оренди державного майна від 03.07.2003 № 278, який укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Сумській області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ямпільський молокозавод».

4. Видати Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Згідно з ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повні реквізити сторін зазначені у п. 2 резолютивної частини даного рішення.

Повне судове рішення складено 12.11.2019.

Суддя О.Ю. Резніченко