номер провадження справи 15/34/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

15.11.2019 Справа № 908/454/19

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Горохова І.С, розглянувши скаргу Запорізького державного підприємства Кремнійполімер, м. Запоріжжя № 0098 від 05.11.2019 на дії державних виконавців Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області

за позовом Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго, 69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, б. 14

до відповідача Запорізького державного підприємства Кремній полімер, 69009, м. Запоріжжя, вул. Теплична, б. 7

про стягнення коштів

орган виконання: Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, 69006, м. Запоріжжя, пр. Металургів, 6

при секретарі судового засідання Осоцькому Д.І.

За участю представників сторін та учасників процесу:

від позивача Дамірова Н.Н., довіреність №29 від 01.01.2019;

від відповідача Ляховецький Т.І., адвокат, ордер ЗП №118255 від 15.11.2019;

від ВПВР Косінов І.В., довіреність №09-29/4 від 02.01.2019.

Установив:

20.06.2019 рішенням Господарського суду Запорізької області у справі № 908/454/19 позов Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго, м. Запоріжжя до відповідача Запорізького державного підприємства Кремній полімер, м. Запоріжжя про стягнення коштів задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з Запорізького державного підприємства Кремнійполімер на користь Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго основний борг за спожиту активну електричну енергію в розмірі 66 938 310,54 грн, заборгованість за перевищення договірних величин споживання електричної енергії в розмірі 26 751 881,25 грн; пені у розмірі 25 878 982,27 грн, інфляційних втрат у розмір 17 263 424,43 грн, 3% річних у розмір 4 260 569,25 грн, судового збору у розмірі 672 350,00 грн.

02.08.2019 на виконання рішення Господарського суду Запорізької області видано відповідні накази.

08.10.2019 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Частюк В.О., винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 60252427 (надалі ВП № 60252427) та постанову про арешт майна боржника (ЗДП Кремнійполімер).

22.10.2019 в рамках ВП № 60252427 в.о. начальника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Дудкою М.О. винесено та направлено на виконання постанову про арешт коштів боржника в тому числі і накладено арешт на кошти на всіх банківських рахунках боржника (ЗДП Кремнійполімер).

05.11.2019 до Господарського суду Запорізької області надійшла скарга Запорізького державного підприємства Кремнійполімер, м. Запоріжжя № 0098 від 05.11.2019 на дії державних виконавців Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, в якій заявник просить суд:

- визнати дії старшого державного виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Частюк В.О., які виявилися у винесенні незаконної постанови про арешт майна боржника від 08.10.2019 у ВП № 60252427 незаконними та скасувати постанову від 08.10.2019 у ВП № 60252427;

- визнати дії в.о. начальника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Дудки М.О., які виявились у винесенні незаконної постанови про арешт коштів боржника від 22.10.2019 у ВП № 60252427 незаконними та скасувати постанову від 22.10.2019 у ВП № 60252427.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 05.06.2019, скаргу передано для розгляду судді Горохову І.С.

Ухвалою суду від 06.11.2019 скаргу Запорізького державного підприємства Кремнійполімер, м. Запоріжжя № 0098 від 05.11.2019 на дії державних виконавців Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області прийнято до розгляду. Призначено розгляд скарги в судовому засіданні на 15.11.2019 о/об 10 год. 00 хв.

В судовому засіданні 15.11.2019 оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Судом перевірені повноваження присутніх в судовому засіданні представників сторін, представника ВПВР. Відводів складу суду не заявлено.

В обґрунтування скарги скаржник посилається на те, що на виконанні Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебуває наказ № 908/454/19 Господарського суду Запорізької області від 02.08.2019. Постановою старшого державного виконавця Частюк В.О. від 08.10.2019 за вказаним наказом відкрито виконавче провадження № 60252427. Одночасно винесено Постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все майно ЗДП «Кремнійполімер». Також, Постанову про стягнення виконавчого збору та Постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження. 22.10.2019 було винесено та направлено на виконання Постанову про арешти коштів боржника, в тому числі накладено арешт на кошти на всіх банківських рахунках боржника. Однак, з 01.08.2018 ЗДП «Кремнійполімер» перебуває в процедурі приватизації згідно Наказу №1020 Фонду державного майна України «Про прийняття рішення про приватизацію Запорізького державного підприємства «Кремнійполімер». Незважаючи на вищевказані обставини, державний виконавець в порушення приписів п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України Про виконавче провадження не зупинив вчинення виконавчих дій після відкриття виконавчого провадження та винесення постанови про арешт коштів. Незаконними діями державного виконавця унеможливлено роботу підприємства ЗДП «Кремнійполімер» та виконання Наказу №1020 Фонду державного майна України «Про прийняття рішення про приватизацію Запорізького державного підприємства «Кремнійполімер». У зв`язку з чим, ЗДП «Кремнійполімер» звернувся до ВПВР УДВС ГТУЮ в Запорізькій області з листом-скаргою від 30.10.2019 про зупинення вчинення виконавчих дій та скасування арештів та обтяжень в рамках виконавчого провадження № 60252427. Головним державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ в Запорізькій області винесено Постанову про зупинення виконавчих дії ВП № 60252427 від 01.11.2019. Враховуючи викладене, ЗДП «Кремнійполімер» звернулося до суду з вказаною скаргою.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав скаргу у повному обсязі.

Представник позивача надав клопотання від 15.11.2019 про відкладення розгляду скарги у зв`язку з неотриманням станом на час розгляду справи відповідної скарги. Проти скарги усно заперечив.

Представник Відділу примусового виконання рішень у судовому засіданні проти скарги заперечив з підстав викладених у письмових запереченнях вих. № 13343-2.03.4 від 15.11.2019. В обґрунтування заперечень зазначив, що державним виконавцем здійснювались виконавчі дії з виконання наказу № 908/454/19 Господарського суду Запорізької області від 02.08.2019 в порядку та у відповідності з вимогами Закону, проте боржником в порушення вимог ст. 19 Закону «Про виконавче провадження» не було повідомлено державного виконавця про наявність обставин, які обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження. Просить суд відмовити в задоволенні скарги повному обсязі.

Відповідно до частини першої ст. 342 Господарського процесуального кодексу України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Таким чином, наведеними приписами ГПК України встановлено десятиденний строк розгляду відповідної скарги і не передбачено права суду на його продовження та відкладення розгляду скарги.

Враховуючи викладене, у клопотанні позивача про відкладення розгляду скарги суд відмовив.

В судовому засіданні 15.11.2019 здійснювався звукозапис судового процесу за допомогою програмно-апаратного комплексу Оберіг.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи та скаргу, суд установив наступне.

08.10.2019 Постановою державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ в Запорізькій області відкрито виконавче провадження № 60252427 з виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 02.08.2019 у справі № 908/454/19 про стягнення пені у розмірі 25 878 982,27 грн, інфляційних втрат у розмірі 17 263 424,43 грн, 3% річних у розмірі 4 260 569,25 грн, судового збору розмірі 672 350,00 грн.

Постановою державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ в Запорізькій області від 08.10.2019 про арешт майна боржника ВП № 60252427, накладено арешт на все майно боржника ЗДП «Кремнійполімер».

22.10.2019 Постановою державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ в Запорізькій області про арешт коштів боржника ВП № 60252427, накладено арешт на кошти та інші цінності боржника, у межах суми боргу в сумі 52 883 020,93 грн, що належать ЗДП «Кремнійполімер», в межах суми боргу за вищевказаним виконавчим документом які містяться на всіх рахунках і вкладах чи на зберіганні в усіх банках, їх філіях та відділеннях або інших установах.

ЗДП «Кремнійполімер» звернувся до ВПВР УДВС ГТУЮ в Запорізькій області з листом-скаргою від 30.10.2019 про зупинення вчинення виконавчих дій та скасування арештів та обтяжень в рамках виконавчого провадження № 60252427, оскільки згідно з наказом Фонду державного майна України «Про прийняття рішення про приватизацію ЗДП «Кремнійполімер» від 01.08.2018 № 1020 вирішено приватизувати Запорізьке державне підприємство «Кремнійполімер».

01.11.2019 Головним державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ в Запорізькій області винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дії щодо наказу № 908/454/19 від 02.08.2019.

Боржник вважаючи, дії державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ в Запорізькій області щодо винесення постанови про арешт майна боржника та постанови про арешт коштів боржника незаконними та такими, що порушують права ЗДП «Кремнійполімер», звернувся до господарського суду Запорізької області з даною скаргою.

Згідно зі ст. 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 5 частини 1 статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Частиною 1 статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

В силу приписів ст. 19 Конституції України, ст. 1 Закону № 1404-VIII державний виконавець повинен вчиняти виконавчі дії не лише з дотриманням Закону України "Про виконавче провадження", а й відповідно до інших законів, які є обов`язковими при вчиненні ним тих чи інших виконавчих дій, що є гарантією належного виконання виконавцем своїх обов`язків і недопущення порушення прав сторін виконавчого провадження.

Положеннями ст.2 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Водночас, гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів визначених Законом України "Про виконавче провадження", та особливості їх виконання встановлюються Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" від 05.06.2012 № 4901-VI.

Так, Закон України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження" та особливості їх виконання (ч. 1 ст. 1 цього Закону), саме цим Законом затверджено порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою.

Відповідно до частини 1 ст. 2 Закон України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державне підприємство.

Стаття 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" передбачає особливості виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства.

Так, відповідно до ч. 1 та 2 ст. 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства здійснюється в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених Законом.

Частиною 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 10 цього Закону визначено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частина 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно з ч. 7 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, що затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, розпочинаючи виконання рішення про стягнення коштів, виконавець зобов`язаний винести постанову відповідно до абзацу другого частини першої статті 48 Закону, а саме, про звернення стягнення на майно боржника.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника визначено статтею 48 Закону України "Про виконавче провадження" згідно до ч. ч. 1, 2 якої звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Статтею 52 Закону України "Про виконавче провадження" визначені особливості звернення стягнення на кошти та майно боржника - юридичної особи, фізичної особи підприємця, за приписами частини 1 якої виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов`язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

За приписами частини 5 цієї статті у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Відповідно до вимог ч. ч. 1-3 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Наказом Фонду державного майна України від 01.08.2018 № 1020 прийнято рішення про приватизацію Запорізького державного підприємства «Кремнійполімер» (ідентифікаційний код юридичної особи 00203625). Пунктом 2 вказаного наказу визначено, приватизувати Запорізьке державне підприємство «Кремнійполімер» шляхом продажу єдиного майнового комплексу на аукціоні з умовами.

Частиною 3 статті 49 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" встановлено, що акти Кабінету Міністрів України з організаційно-розпорядчих та інших поточних питань видаються у формі розпоряджень Кабінету Міністрів України.

Правові, економічні та організаційні основи приватизації державного і комунального майна та майна регулює Закон України "Про приватизацію державного і комунального майна".

Частиною 1 статті 3 Закону «Про приватизацію державного і комунального майна» від 18.01.2018 N 2269-VIII визначено, що законодавство України про приватизацію складається з цього Закону, інших законодавчих актів. Галузеві особливості приватизації об`єктів державної власності можуть встановлюватися виключно законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна". Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва у районах і містах, органи приватизації в Автономній Республіці Крим становлять єдину систему державних органів приватизації.

Цим Законом у статтях 26, 28 установлено, що під час приватизації об`єкта державної або комунальної власності шляхом його продажу на аукціоні, викупу між продавцем і покупцем укладається відповідний договір купівлі-продажу. До договору купівлі-продажу включаються передбачені умовами аукціону, викупу зобов`язання сторін, зокрема, щодо погашення боргів із заробітної плати та перед бюджетом, простроченої кредиторської заборгованості підприємства. З моменту переходу права власності на об`єкт приватизації покупець, який придбав об`єкт приватизації, зобов`язаний виконувати всі умови договору купівлі-продажу об`єкта приватизації. Особи, які придбали державні або комунальні підприємства як єдині майнові комплекси, є правонаступниками їх майнових прав (крім права постійного користування земельною ділянкою) і обов`язків відповідно до умов договору між продавцем і покупцем та законодавства України.

Згідно із статтею 10 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" порядок приватизації державного і комунального майна передбачає, зокрема, формування та затвердження переліків об`єктів, що підлягають приватизації; опублікування переліку об`єктів, що підлягають приватизації, в офіційних друкованих виданнях державних органів приватизації, на офіційному веб-сайті Фонду державного майна України, на офіційних сайтах місцевих рад та в електронній торговій системі; прийняття рішення про приватизацію; опублікування інформації про прийняття рішення про приватизацію об`єкта та у випадках, передбачених цим Законом, інформації про вивчення попиту для визначення стартової ціни; проведення інвентаризації та оцінки відповідно до законодавства; затвердження у випадках, передбачених цим Законом, умов продажу об`єктів приватизації, розроблених аукціонною комісією; опублікування інформації про умови продажу, в тому числі стартову ціну об`єкта приватизації; проведення аукціону, укладення договору купівлі-продажу; укладення договору купівлі-продажу в разі приватизації об`єкта шляхом викупу; опублікування інформації про результати приватизації; прийняття рішення про завершення приватизації.

Приватизація об`єкта вважається завершеною з моменту його продажу та переходу до покупця права власності або завершення розміщення всіх акцій, передбачених до продажу планом розміщення акцій, і оформлюється наказом відповідного органу приватизації.

Слід зазначити, що цим Законом, як до речі і Законом «Про виконавче провадження», не встановлюється заборона (мораторій) на звернення стягнення на підставі виконавчих документів, які підлягають примусовому виконанню на майно боржника у разі його включення до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації.

Порядок зупинення вчинення виконавчих дій визначено статтею 34 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до пункту 12 частини 1 якої виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення державних підприємств або пакетів акцій (часток) господарських товариств до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації.

Частиною 2 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про обставини, зазначені в частині першій цієї статті, а з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої цієї статті, - у день надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, зупиняє вчинення виконавчих дій, про що виносить відповідну постанову.

Частиною 4 статті 35 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що арешт, накладений виконавцем на майно боржника, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах, протягом строку, на який виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, не знімається, крім випадку, передбаченого пунктом 10 частини 1 статті 34 цього Закону. У період зупинення вчинення виконавчих дій виконавець має право звертатися до суду в порядку, встановленому цим Законом, а також вживати заходів до розшуку боржника (його майна) або проведення перевірки його майнового стану.

Як вбачається з матеріалів справи, держаним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ в Запорізькій області при відкритті виконавчого провадження № 60252427 було одночасно винесено постанову про арешт майна боржника від 08.10.2019.

Зазначені дії не суперечать вимогам Закону України "Про виконавче провадження", за приписами норм ст. ст. 26, 56 якого державний виконавець може накласти арешт з винесенням відповідної постанови як під час відкриття виконавчого провадження, так і не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник фізична особа - також про зміну місця роботи.

ЗДП «Кремпійполімер» звернувся до Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Запорізькій області з листом-скаргою про зупинення вчинення виконавчих дій та скасування арештів та обтяжень в рамках виконавчого провадження № 60252427, лише 30.10.2019 яким зокрема повідомив, що ЗДП «Кремнійполімер» згідно з наказом № 1020 Фонду державного майна України знаходиться в процедурі приватизації.

Вчинення виконавчих дій Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Запорізькій області зупинено на підставі пункту 12 частини 1 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» та у зв`язку із прийняттям рішення про приватизацію ЗДП «Кремнійполімер» згідно з наказом № 1020 Фонду державного майна від 01.08.2018, про що винесено відповідну Постанову про зупинення виконавчих дії ВП № 60252427 від 01.11.2019.

Скаржником не надано доказів про те, що на момент винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника державному виконавцю було відомо про прийняття рішення про приватизацію ЗДП «Кремнійполімер».

У даному випадку виконавець відкрив виконавче провадження, у його межах постановами наклав арешт на майно боржника, його грошові кошти, тобто вжив необхідних заходів для забезпечення в майбутньому реального виконання рішення.

Отже, державний виконавець ВПВР при винесенні постанови про арешт майна боржника від 08.10.2019 ВП № 60252427 та постанови про арешт коштів боржника від 22.10.2019 ВП № 60252427 діяв відповідно до Закону та в межах повноважень задля реального виконання судового рішення.

Крім того, наявність підстав для зупинення провадження у виконавчому провадженні не тягне за собою в якості безумовного наслідку зняття арешту.

Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено перелік підстав для зняття арешту майна (коштів) боржника, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Суд дійшов висновку, що при винесенні постанови ВП № 60252427 про арешт коштів боржника від 22.10.2019 та постанови про арешт майна боржника від 08.10.2019 державним виконавцем було дотримано процедуру їх прийняття, підстави для зняття арешту визначені ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» відсутні.

За таких обставин оскаржені постанови від 08.10.2019 про арешт майна боржника та про арешт коштів боржника від 22.10.2019 є такими, що прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, які визначені Конституцією та законами України, тому підстав для визнання їх протиправними і скасування не вбачається.

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II).

Виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (рішення від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції", Reports 1997-II, п. 40; рішення у справі "Бурдов проти Росії", заява № 59498/00, п. 34, ECHR 2002-III, та рішення від 6 березня 2003 року у справі "Ясюнієне проти Литви", заява № 41510/98, п. 27).

Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (рішення від 7 червня 2005 року у справі "Фуклев проти України", заява № 71186/01, п. 84).

На державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у п. 1 ст. 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (рішення у справі "Comingersoll S.A." проти Португалії", заява № 35382/97, п. 23, ECHR 2000-IV).

Водночас, оскільки п.1 ст.6 Конвенції захищає виконання остаточних судових рішень, вони не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін.

Суд вважає, що дії державного виконавця щодо винесення постанов про накладення арешту на кошти боржника та про арешт майна боржника були спрямовані на реальне виконання судового рішення.

З урахуванням наведеного, суд вважає вимоги скарги Запорізького державного підприємства Кремнійполімер, м. Запоріжжя № 0098 від 05.11.2019 на дії державних виконавців Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області по справі № 908/454/19 необґрунтованими та такими, які не підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вище викладене, суд вважає за необхідне постановити ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 233 234, 339-345 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив

У задоволенні скарги Запорізького державного підприємства Кремнійполімер, м. Запоріжжя № 0098 від 05.11.2019 щодо:

- визнання дії старшого державного виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Частюк В.О., які виявилися у винесенні незаконної постанови про арешт майна боржника від 08.10.2019 у ВП № 60252427 незаконними та скасування постанови від 08.10.2019 у ВП № 60252427;

- визнання дії в.о. начальника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Дудки М.О., які виявились у винесенні незаконної постанови про арешт коштів боржника від 22.10.2019 у ВП № 60252427 незаконними та скасування постанови від 22.10.2019 у ВП № 60252427, відмовити у повному обсязі.

Згідно із ст. 235 Господарського процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом. Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст ухвали складено та підписано 20.11.2019.

Суддя І. С. Горохов