РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.11.2019Справа № 910/5628/19

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна Компанія" (Київська обл., м. Вишневе)

до Комунального підприємства "Київський метрополітен" (м. Київ)

про стягнення 176.616,42 грн

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін:

Від позивача: Гончар М.С.

Від відповідача: Кравченко Т.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна Компанія" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом Комунального підприємства "Київський метрополітен" про стягнення 176.616,42 грн., з яких: 171.053,63 грн. основного боргу, 4.635,99 грн. пені, 386,34 грн. 3% річних, 540,46 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовано невиконанням відповідачем умов Договору про постачання електричної енергії споживачу № 420035635 від 15.01.19.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.05.19. відкрито провадження у справі № 910/5628/19 та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

07.06.19. відповідачем подано письмовий відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві.

10.06.19. позивачем подано додаткові письмові пояснення.

12.06.19., позивачем подано відповідь на відзив.

З підстав, викладених в ухвалі Господарського суду міста Києва від 29.07.19. постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 13.08.19.

08.08.19. позивачем подано письмові пояснення по справі.

12.08.19. відповідачем подано письмові пояснення по справі.

13.08.19. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 19.09.19.

19.09.19. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про оголошення перерви до 10.10.19.

10.10.19. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про оголошення перерви до 07.11.19.

При розгляді справи по суті судом було заслухано вступне слово, з`ясовано обставини справи та досліджено докази відповідно до ст.ст. 208-210 ГПК України, після чого суд перейшов до судових дебатів (ст.ст. 217, 218 ГПК України).

В судовому засіданні 07.11.19. позивачем підтримано позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні 07.11.19. проти позову заперечував.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 07.11.19. судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відповідача проти них, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються засади організації та експлуатації енергосистем.

У відповідності до преамбули Закону України «Про ринок електричної енергії» (далі - Закон) він визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

Постачальник універсальної послуги - визначений відповідно до цього Закону електропостачальник, який виконує зобов`язання щодо надання універсальної послуги; (п. 67 ч. 1 ст. 1 Закону).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна Компанія" є постачальником універсальної послуги.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.18. затверджено Правила роздрібного ринку електричної енергії (далі - Правила).

Відповідно до п. 2 означеної Постанови (в редакції станом на 20.12.18. - дату подання відповідачем заяви-приєднання) укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється до 01 грудня 2018 року шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.

Пунктом 1.2.7 Правил визначено, що постачання електричної енергії здійснюється електропостачальником на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу, який розробляється електропостачальником на основі Примірного договору про постачання електричної енергії споживачу (додаток 5 до цих Правил) та укладається в установленому цими Правилами порядку.

Постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який розробляється постачальником універсальних послуг на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (додаток 6 до цих Правил) та укладається в установленому цими Правилами порядку. Постачальник універсальної послуги не може відмовити побутовому та малому непобутовому споживачу, електроустановки якого розташовані на території діяльності постачальника універсальної послуги, в укладенні такого договору (п. 1.2.8 Правил).

20.12.18. відповідачем за підписом начальника служби Новика В.Ф. подано заяву-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу на адресу об`єкту База відпочинку в с. Літки, вул. Чоповського,1, ЕІС-код точки комерційного обліку за об`єктом споживача 62Z758, 62Z539. Початок постачання з 01.01.19. на умовах комерційної пропозиції позивача «Стандарт-1».

Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії, або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. (п. 8 Постанови).

Відповідно до п. 1.2.15 Правил укладення, внесення змін, продовження строку дії чи розірвання будь-якого із договорів, передбаченого цими Правилами, здійснюється відповідно до вимог законодавства та цих Правил. Для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку). На роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами.

Згідно з п. 3.1.8 Правил договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання споживачу всього обсягу фактичного споживання електричної енергії за певним об`єктом у певний період часу одним електропостачальником відповідно до обраної споживачем комерційної пропозиції.

Частинами 1, 2 ст. 633 ЦК України встановлено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).

Положеннями частини 1 ст. 641 ЦК України унормовано, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до ч. 1 ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Враховуючи зазначене, судом встановлено, що між сторонами був укладений договір про постачання електричної енергії споживачу (далі - Договір), за умовами якого (п. 1.1) він є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу (відповідачу) постачальником електричної енергії (позивачем).

Згідно додатку № 2 до Договору «Комерційна пропозиція «Стандарт-1»» термін постачання до 31.12.19.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги Договір як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до п 2.1. Договору Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору. Інформація про об`єкти Споживача, постачання електричної енергії на потреби яких здійснюється на умовах цього Договору, та точки комерційного обліку, в яких відбувається зміна власника електричної енергії, наведена в заяві-приєднання, яка є Додатком № 1 до цього Договору.

Відповідно до п. 3.1. Договору початком постачання електричної енергії Споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднання, яка є Додатком №1 до цього Договору.

Згідно з п. 5.1. Договору споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є Додатком № 2 до цього Договору.

Спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції Постачальника, яка є Додатком № 2 до цього Договору (п. 5.2 Договору).

Відповідно до п. 5.4. Договору ціна електричної енергії має зазначатися Постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим Договором, у тому числі у разі її зміни.

Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць (п. 5.5. Договору).

Пунктом 5.6 Договору встановлено, що розрахунки Споживача за цим Договором здійснюються на розрахунковий рахунок Постачальника. При цьому, Споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за цим Поговором через банківську платіжну систему, он-лайн переказ, поштовий переказ та в інший не заборонений законодавством спосіб. Оплата вважається здійсненою після того, як на розрахунковий рахунок Постачальника надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за куповану електричну енергію відповідно до умов цього Договору. Розрахунковий рахунок Постачальника вказується в даному Договору та зазначається у платіжних документах Постачальника, у тому числі у разі його зміни.

Порядок оплати за електричну енергію встановлюється згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є Додатком № 2 до цього Договору. Оплата рахунка Постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем у строк, визначений у рахунку. При цьому, Споживач не обмежується у праві здійснювати попередню оплату, оплату авансових та/або планових платежів за цим Договором без отримання рахунку Постачальника. З даними щодо складових ціни на електричну енергію, необхідними для визначення величин авансових та/або планових платежів, Споживач може ознайомитися на веб-сайті Постачальника. Не отримання Споживачем рахунку Постачальника не звільняє Споживача від виконання зобов`язань з оплати електричної енергії згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією (п. 5.7. Договору).

Оцінюючи представлені позивачем в обґрунтування викладених в позовній заяві обставин щодо надання послуг з постачання електричної енергії відповідачу докази, суд виходить з наступного.

Оператор системи розподілу забезпечує комерційний облік відповідно до цього Закону, правил ринку та кодексу комерційного обліку, інших нормативно-правових актів та нормативних документів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії (п. 8 ч. 1 ст. 46 Закону).

Комерційний облік на роздрібному ринку електричної енергії організовується адміністратором комерційного обліку та здійснюється постачальниками послуг комерційного обліку відповідно до вимог Закону України "Про ринок електричної енергії", Кодексу комерційного обліку та цих Правил. Постачальник послуг комерційного обліку забезпечує зняття показів засобів вимірювальної техніки відповідно до Кодексу комерційного обліку. (пункти 2.3.11, 2.3.14 Правил).

Відповідно до пункту 4.3 Правил дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку.

З довідки № 03/300/3131 від 25.04.19. Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» (адміністратора комерційного обліку) фактичний обсяг розподіленої електричної енергії за адресою: Київська обл., с. Літки, вул. Чоповського, 1 (коди ЕІС 62Z758, 62Z539 для потреб споживача Комунального підприємства «Київський метрополітен» складає:

по коду ЕІС 62Z758:

протягом січня 2019 року 13.587 кВт год

протягом лютого 2019 року 23.747 кВт год

протягом березня 2019 року 17.308 кВт год

по коду ЕІС 62Z539

протягом січня 2019 року 6.559 кВт год

протягом лютого 2019 року 7.340 кВт год

протягом березня 2019 року 12.143 кВт год.

Також в матеріалах справи наявні звіти про показники лічильників за відповідний період та акти контрольного огляду засобів обліку електричної енергії.

При цьому, умови Договору не містять строків для направлення такого рахунку та обов`язковості його направлення, а за умовами додатку № 2 до Договору відповідач може і самостійно на підставі Договору здійснювати оплату.

Жодних заперечень з приводу надання послуг з постачання електричної енергії відповідачем суду надано не було.

Отже, суд при розгляді справи приймає до уваги відсутність у відповідача будь-яких заперечень та претензій щодо належного виконання позивачем прийнятих за Договором зобов`язань з надання послуг з постачання електричної енергії.

Зважаючи на викладені вище обставини та виходячи з положень ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, за висновками суду, позивачем доведено, а відповідачем не заперечено надання послуг з постачання електричної енергії в січні, лютому, березні 2019 року відповідачу, а отже виконання позивачем своїх зобов`язань з постачання електричної енергії у кількості 80.684 кВт год вартістю 171.053,63 грн. в межах Договору здійснено належним чином.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України зазначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, відповідач зобов`язаний був сплатити позивачу 171.053,63 грн. за 80.684 кВт год електричної енергії за Договором за січень, лютий, березень 2019 року.

За приписами ст. ст. 525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За таких обставин, враховуючи наведені вище умови Договору, суд дійшов висновку, що строк оплати послуг з постачання електричної енергії за січень, лютий, березень 2019 року є таким, що настав.

Оскільки грошові кошти від відповідача позивачу не надійшли, то вказане зумовило звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна Компанія" з даним позовом до суду.

Згідно зі ст. ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом не приймається посилання відповідача на те, що договір про закупівлю електричної енергії необхідно було укладати виключно за результатами публічних закупівель, а оскільки такий договір між сторонами укладено не було з підстав недосягнення згоди між сторонами, а отже, у відповідача відсутній обов`язок оплачувати спожиту електричну енергію, оскільки:

- по-перше, саме з вини відповідача закупівлю за переговорною процедурою «Електрична енергія. Код 09310000-5 за ДК 021:2015 (енергія електрична) не було проведено до початку періоду споживання відповідачем такої електричної енергії - січня 2019 року;

- по друге, саме відповідач ініціював приєднання до до договору про постачання електричної енергії споживачу на адресу об`єкту База відпочинку в с. Літки, вул. Чоповського,1, ЕІС-код точки комерційного обліку за об`єктом споживача 62Z758, 62Z539 в січні 2019 року без проведення закупівлі в порядку ЗУ «Про публічні закупівлі», в той час як позивач не може відмовити в укладенні такого договору;

- по третє відповідач фактично споживав електричну енергію, що ним не заперечується.

Не відповідають дійсним обставинам справи доводи відповідача про те, що Договір не набрав своєї чинності, оскільки позивач спожиту електричну енергію не оплачував, а рахунки на його адресу не надходили, оскільки:

Позивачем до матеріалів справи додано претензію № 527 від 26.03.19., яку згідно рекомендованого повідомлення отримано відповідачем 29.03.19., та з додатків до якої вбачається, що разом з претензією відповідачу позивачем було направлено оригінали рахунків за січень-березень 2019 року та актів прийняття-передавання електричної енергії за такий же період.

Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії, або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. (п. 8 Постанови).

Відповідно до п. 1.2.15 Правил укладення, внесення змін, продовження строку дії чи розірвання будь-якого із договорів, передбаченого цими Правилами, здійснюється відповідно до вимог законодавства та цих Правил. Для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку). На роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами.

Отже, оскільки відповідач підписав заяву-приєднання, споживав електричну енергію, у позивача та у відповідача виникли взаємні цивільні права та обов`язки на підставі Договору.

За вказаних підстав твердження позивача з боку відповідача належними та допустимими у розумінні ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами не спростовані.

З огляду на вказане, борг відповідача перед позивачем за представленими до матеріалів справи документами становить 171.053,63 грн., з огляду на що вказана сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю.

Позивачем пред`явлено до стягнення з відповідача 386,34 грн. 3% річних, 540,46 грн. інфляційних втрат.

Згідно зі статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За перерахунком суду з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 386,33 грн 3% річних, 217,85 грн інфляційних втрат. 3% річних в сумі 0,01 грн та інфляційні втрати в сумі 322,61 грн нараховано безпідставно, з огляду на що суд відмовляє в позові в цій частині.

Також позивачем пред`явлено до стягнення 4.635,99 грн. пені.

У разі порушення Споживачем строків оплати за цим Договором, Постачальник має право вимагати сплату пені. Пеня нараховується за кожен день прострочення оплати. Споживач сплачує за вимогою Постачальника пеню у розмірі, що визначається цим Договором та зазначається в комерційній пропозиції, яка є Додатком № 2 до цього Договору (п. 5.8 Договору).

Відповідно до положень Комерційної пропозиції «Стандарт-1» пеня та/або штраф встановлений у розмір подвійної облікової ставки Національного банку України.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений Договором строк свого обов`язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За перерахунком суду розмір належної до стягнення з відповідача на користь позивача пені становить 4.635,98 грн. Пеню в сумі 0,01 грн нараховано безпідставно, з огляду н ащо суд відмовляє в позові в цій частині.

З огляду на наведене всі інші клопотання та заяви, доводи та міркування учасників судового процесу відповідно залишені судом без задоволення і не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду стосовно часткового задоволення позовних вимог.

При цьому, суд зазначає, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 р. Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З підстав викладеного в сукупності суд позов задовольняє частково.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 219, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Київський метрополітен" (03056, м. Київ, проспект Перемоги, б. 35; ідентифікаційний код 03328913) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна Компанія" (08132, Київська обл., м. Вишневе, вул. Київська, 8-В; ідентифікаційний код 42094646) 171.053 (сто сімдесят одну тисячу п`ятдесят три) грн 63 коп. основного боргу, 4.635 (чотири тисячі шістсот тридцять п`ять) грн 98 коп. пені, 386 (триста вісімдесят шість) грн 33 коп. 3% річних, 217 (двісті сімнадцять) грн 85 коп. інфляційних втрат, 2.644 (дві тисячі шістсот сорок чотири) грн 41 коп. судового збору.

3. В іншій частині в позові відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 15.11.19.

Суддя Т.М. Ващенко