ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2019м. ДніпроСправа № 904/4308/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бєлік В.Г. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи:

за позовом Фермерського господарства "АГРОС", смт. Кринички, Криничанський район, Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "ДНІПРОАГРО", м. Дніпро

про стягнення заборгованості у розмірі 171 009,10 грн. за договором купівлі-продажу № 714 від 01.02.2019 року.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

СУТЬ СПОРУ:

Фермерське господарство "АГРОС" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "ДНІПРОАГРО" заборгованість у розмірі 171 009,10 грн. за договором купівлі-продажу № 714 від 01.02.2019 року, яка складається з: 135 467,76 грн. - сума заборгованості, 29 340,26 грн. - пеня, 2 516,36 грн. - 3 % річних, 3 684,72 грн. - інфляційні нарахування.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором купівлі-продажу № 714 від 01.02.2019 року, а саме в частині оплати вартості поставленого позивачем товару.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. та запропоновано учасникам справи подати до суду: позивачу - у строк до 25.10.2019 року: відповідь на відзив на позовну заяву за правилами, встановленими частинами третьою шостою статті 165 Господарського процесуального кодексу України (копію відповіді на відзив направити на адресу відповідача, докази надсилання надати до суду); відповідачу - у строк до 15.10.2019 року: відзив на позовну заяву за правилами статті 165 Господарського процесуального кодексу України; заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного провадження (за наявності); заперечення щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень за правилами, встановленими частинами третьою шостою статті 165 Господарського процесуального кодексу України (копію відзиву направити на адресу позивача, докази надсилання надати до суду).

В зазначені строки сторони не подали витребувані судом документи.

Відповідач заперечення щодо розгляду справи в порядку прощеного позовного провадження та відзив на позовну заяву не подав, про відкриття провадження у справі Відповідач повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення 497 0, яке повернулось до Господарського суду Дніпропетровської області та знаходиться в матеріалах справи з відміткою "отримано 03.10.2019".

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами на підставі ст. 165 ГПК України.

Розглянувши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Дніпроагро" (далі - відповідач, покупець) та Фермерським господарством "Агрос" укладено договір купівлі-продажу № 714 від 01.02.2019 року (далі - договір) відповідно до п.1.1. якого продавець зобов`язався передати у власність покупця - соняшник 2018 (надалі - товар), а покупець зобов`язався прийняти та оплатити товар на умовах передбачених договором.

Відповідно до п.3.1. договору загальна кількість товару: 60,000 (шістдесят тонн нуль кг.) +/- 10%.

Базова ціна товару складає: 8 333,33 грн. за 1 тн., ПДВ - 1 766,67 грн. за 1 тн. Всього з ПДВ - 10 600 грн. за 1 тн., за умови відповідності якісними показниками, зазначеним в розділі 2 договору (п.3.2. договору).

Загальна суму договору складає 635 999,76 грн. +/- 10%, у тому числі ПДВ - 105 999,96 грн. +/- 10% грн. (п.3.4 договору).

Згідно з п.4.1. договору продавець зобов`язаний забезпечити навантаження товару в наданий покупцем автотранспорт на Дніпропетровська область, Криничанський район, смт Кринички (базис поставки FСА згідно з Інкотермс 2010 року за винятком особливостей, передбачених в цьому договорі) у термін до 22.02.2019 року включно.

Пунктом призначення - Товариство з обмеженою відповідальністю "Солома" (вул. Нова, 50 а, м. Верхівцеве, Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області).

Пунктом 4.3 договору сторони передбачили, що товар вважається поставлений постачальником і прийнятий покупцем після здійснення в пункті призначення перевірки відповідності якості і кількості переданого товару, вимогам договору, підписання видаткової накладної представниками сторін. Результати визначення кількості (ваги) та якості товару представниками Товариство з обмеженою відповідальністю "Солома" (вул. Нова, 50 а, м. Верхівцеве, Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області) є остаточними.

Відповідно до п.5.1 договору розрахунки за товар, який передається за договором проводяться покупцем у національній валюті України, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок продавця. Розрахунки проводяться шляхом попередньої оплати 80% загальної вартості товару, вказаної в п. 3.4 договору, протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту одержання покупцем підписаного продавцем договору та рахунку-фактури від продавця, оплата остаточної загальної вартості товару здійснюється з моменту відвантаження оплаченої раніше партії товару.

Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 30.05.2019 року. Договір припиняється достроково в моменту належного виконання його сторонами (п.8.1 договору).

На виконання умов договору позивачем було поставлено соняшник урожаю 2018 року у загальній кількості 60,780 тонн на загальну суму 644 267,76 грн., про що свідчать підписані між сторонами видаткові накладні № 2 від 05.02.2019 року та № 6 від 06.02.2019 року (арк. с. 30, 31).

Відповідачем зобов`язання по оплаті виконано частково на загальну суму 508 800,00 грн., що підтверджується випискою обслуговуючого банку по рахунку, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість в сумі 135 467,76 грн. основного боргу, що підтверджується підписаним у двосторонньому порядку актом звіряння взаємних розрахунків за період лютий 2019 року (арк. с. 33, 34).

У разі прострочення оплати товару покупець виплачує продавцю пеню, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період прострочення, від вартості товару (суми заборгованості) за кожен день прострочення (п. 6.2 Договору).

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 29 340,26 грн. пені, яка нарахована за період з 07.02.2019 року по 20.09.2019 року.

Як встановлено судом, договір не містить умов, якими б сторони встановили строк нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання (більшу або меншу тривалість цього періоду).

З розрахунку позивача вбачається, що останнім не враховано обмеження частини шостої статті 232 Господарського кодексу України, якою визначено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане.

Суд самостійно, із врахуванням вказаних приписів чинного законодавства здійснив розрахунок пені, згідно з яким, виходячи з суми основного боргу у розмірі 135 467,76 грн., пеня за період з 07.02.2019 року по 07.08.2019 року становить 23 857,17 грн., у стягненні 5 483,09 грн. слід відмовити.

На підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача 2 516,36 грн. 3% річних за період з 07.02.2019 року по 20.09.2019 року та 3 684,72 грн. інфляційних втрат за період з січня по серпень 2019 року.

Розрахунок 3% річних у сумі 2 516,36 грн. за визначений позивачем період, є обґрунтованим та арифметично вірним, тому позовна вимога у вказаній частині також підлягає задоволенню.

Що стосується інфляційних, то суд враховує, що згідно абз. 2, 3 п.2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012 № 01-06/928/2012 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права", слід враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (див. постанову Вищого господарського суду України від 01.02.2012 № 52/30).

Однак, при нарахуванні інфляційних, позивач не врахував вищенаведене та помилково включив до розрахунку інфляційні за січень 2019 року, а слід було здійснювати їх нарахування починаючи з лютого 2019 року. За розрахунком суду, сума правомірно заявлених до стягнення інфляційних складає 2 716,13 грн. за період з лютого по серпень 2019 року. У стягненні 968,59 грн. інфляційних слід відмовити.

Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем з оренди на суму 3528,00 грн. належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований.

Під час розгляду справи Відповідач доказів погашення заборгованості не надав.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або обов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності, або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 Цивільного кодексу України).

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За частиною першою статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідачем не надано доказів оплати товару у заявленому до стягнення розмірі, чим порушено, приписи ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України щодо виконання зобов`язання належним чином відповідно до умов договору, вимог закону, з огляду на що, суд вважає позовні вимоги про стягнення 135 467,76 грн. боргу обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно п.3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як роз`яснено пунктом 2.5. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В силу ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обов`язку в натурі, стягнення збитків та застосування штрафних санкцій.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, а також встановлений судом факт поставки та його несплату в обумовлені договором строки відповідачем, позовні вимоги є обґрунтованими, заявленими відповідно до вимог чинного законодавства та підлягають частковому задоволенню на суму 135 467,76 грн. основного боргу, 23 857,17 грн. пені, 2 716,13 грн. інфляційних, 2 516,36 грн. 3% річних. У стягненні 5 483,09 грн. пені та 968,59 грн. інфляційних суд відмовляє.

Судові витрати, пов`язані з розглядом цієї справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, згідно положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Дніпроагро" (49005, Дніпропетровська область, м. Дніпро, проспект Яворницького, буд. 1-А, офіс 702, ідентифікаційний код 36161054) на користь Фермерського господарства "АГРОС" (52300, Дніпропетровська область, Криничанський район, смт. Кринички, вул. Калініна, буд. 9, ідентифікаційний код 30851918) 135 467,79 грн. - заборгованості за поставлений товар, 23 857,17 грн. - пені, 2 716,13 грн. - інфляційних втрат, 2 516,36 грн. - 3% річних та витрати зі сплати судового збору - 2 468,36 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення 5 483,09 грн. пені та 968,59 грн. інфляційних відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне рішення складено та підписано - 15.11.2019 року.

Суддя В.Г. Бєлік