ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2019р. Справа № 904/2730/19

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтінг-Універсал», м. Дніпро

До: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз», м. Дніпро (відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськ збут», м. Дніпро (відповідач-2)

Третя особа-1: Товариство з обмеженою відповідальністю «Штурман», м. Дніпро

Третя особа-2: гр. ОСОБА_1 , с. Новоселівка

Третя особа-3: гр. ОСОБА_2 , с. Новоселівка

Третя особа-4: гр. ОСОБА_3 , с. Новоселівка

Про: зобов`язання вчинити певні дії

Суддя Васильєв О.Ю.

Секретар судового засідання Броян А.Р.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: Костриба Т.В. ( адвокат);

Від відповідача-1: Шабатура Ю.І. (адвокат);

Від відповідача-2: не з`явився;

Від третьої особи-1: Резніченко Л.І. (адвокат);

Від третьої особи-2: не з`явився;

Від третьої особи-3: не з`явився;

Від третьої особи-4: не з`явився

СУТЬ СПОРУ :

ТОВ «Консалтінг-Універсал» ( позивач) звернувся з позовом до ПАТ по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» (відповідач-1) та ТОВ «Дніпропетровськ збут» (відповідач-2) про «заборону відповідачам-1, 2 без отримання права на користування ГРМ від ТОВ «Консалтінг - Універсал» надавати будь-які послуги з газопостачання та газорозподілу, використовуючи для надання цих послуг газопровід 550 м.п., що належить ТОВ «Консалтінг - Універсал» , наступним абонентам: ТОВ «Штурман» ( адреса : 49000, м. Дніпро, пр. Воронцова, буд.11А ) ; гр. ОСОБА_1 ( адреса : АДРЕСА_1 . ) та зобов`язати відповідачів-1, 2 від`єднати третіх осіб (ТОВ «Штурман та гр. ОСОБА_1 ) від газопроводу 550 м.п., що належить ТОВ «Консалтінг - Універсал» , шляхом механічного від`єднання підключень та встановленням заглушки».

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на порушення відповідачами-1,2 прав позивача як власника газопроводу; оскільки відповідачами безпідставно - за відсутності згоди власника газопроводу , використовується належний йому на праві приватної власності газопровід для постачання ним газу іншим абонентам та у відповідач відсутні повноваження та законні підстави на укладення договорів розподілу з третіми особами через цей газопровід позивача.

Ухвалою суду від 15.07.19р. було відкрито провадження у справі №904/2730/19, справу призначено до розгляду за правилами загального провадження.

ПАТ по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» (відповідач-1) проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначаючи, що твердження позивача, що не він, а не попередній власник газопроводу ніколи не погоджували підключення споживачів до їхнього газопроводу є хибним та безпідставними, оскільки 28.06.05р. попереднім власником газопроводу було погоджено приєднання до надземного газопроводу середнього тиску системи газопостачання ТОВ «Штурман» (Б/в «Маяк), на яку забезпечується розподіл природного газу. Окрім того - зазначає, що якщо позивач вважає, що даний газопровід належить йому на праві власності , то Кодексом ГРМ для нього передбачений обов`язок укласти договір про експлуатацію таких газорозподільних систем, чи договір господарського відання або користування, чи оформити передачу належних власникам газорозподільних систем у власність зазначеному оператору ГРМ; при цьому, а ні Кодексом ГРМ, ані іншим нормативно-правовим актом не передбачено права власника розподільчого газопроводу вимагати від`єднання інших споживачів, які підключені до даного газопроводу, в зв`язку з тим, що ним не виконуються умови Кодексу ГРМ. Також зазначає, що відповідач-1 здійснює лише газорозподільну діяльність та не є тією особою, яка перешкоджає позивачу у здійсненні його законного права користування чи розпорядження майном, ніяким чином не порушує право приватної власності позивача. Окрім того, зазначає, що нормами Кодексу ГРМ не передбачено, що обов`язковою умовою приєднання споживачів до умов договору розподілу природного газу, є наявність укладених певних договорів оператора ГРМ з власником газової мережі, а тому твердження позивача, що такі договори розподілу природного газу є нікчемними, жодним чином не обґрунтовані. Посилання позивача на ЗУ «Про засади функціонування ринку природного газу» також є необґрунтованими, оскільки, вказаний закон втратив чинність ще 01.10.15р. Також зазначає, що позивачем не надано належним доказів на підтвердження права власності на спірний газопровід.

ТОВ «Дніпропетровськ збут» (відповідач-2) проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначаючи, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що він є власником спірного газопроводу; позивачем не наведено жодної норми закону, яка б передбачала обов`язок газопостачальної організації отримати дозвіл у власника газопроводу для постачання газу третім особам. Також зазначає, що п.1. глави 7 Кодексу ГРМ містить вичерпний перелік випадків , за наявності яких оператор має право припинити газопостачання ( розподіл природного газу) споживачем і такої підстави , як вимога позивача , Кодексом ГРМ не передбачено. Окрім того - зазначає, що відповідно до п.2 глави 1 розділу III Кодексу ГРМ власники газової мережі, яка згідно з розділом II цього Кодексу кваліфікується як газорозподільна система (крім газорозподільної системи, що відноситься до державного майна), що не є Операторами ГРМ, та Оператор ГРМ, до мереж якого підключені належні власникам газорозподільні системи (або на території ліцензованої діяльності якого знаходяться споживачі, підключені до цих газорозподільних систем), зобов`язані укласти договір про експлуатацію таких газорозподільних систем, або договір господарського відання чи користування з передачею газорозподільних систем на баланс Оператору ГРМ, або оформити передачу належних власникам газорозподільних систем у власність зазначеному Оператору ГРМ (у тому числі шляхом купівлі-продажу). Таким чином (на думку відповідача-2) , вимога про заборону надавати послуги з розподілу природного газу без надання саме у користування газопроводу не ґрунтується на нормах Кодексу ГРМ .

ТОВ «Штурман» (третя особа-1) в письмових поясненнях заперечувала проти задоволення позовних вимог, зазначаючи, що вони є протиправними та такими, що не відповідають нормам закону, а тому не можуть бути задоволені судом. На думку товариства позивач взагалі не має права звертатися до суду з вимогами щодо заборони надання послуг з газопостачання споживачам, які до отримання ним права власності на газопровід, отримували вказані послуги на законних підставах; тим більше вимагати від`єднання споживачів від газопроводу; укладаючи договір купівлі-продажу нерухомого майна - бази відпочинку «Сосновий бор», позивач погодився з умовами наявності у його власності невід`ємної частини нерухомого майна - газопроводу, через який йде постачання газу споживачам, які не мають можливості отримати вказану послуг в альтернативний спосіб.

Треті особи-2, 3, 4 ( гр. ОСОБА_1 , гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_3 ) явку повноважних представників до судових засідань не забезпечили, письмових пояснень щодо позову не надали, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача-1 та третьої особи-1 , господарський суд , -

ВСТАНОВИВ :

Відповідно до умов договору купівлі-продажу майна від 14.01.09р., укладеного між ВАТ «Дніпрошина» (продавець) та ТОВ «Консалтінг-Універсал» (покупець), позивач став власником нерухомого майна - бази відпочинку «Сосновий бор» з приналежностями до нього та рухомого майна, згідно Додатків №1,2,3,4 до цього договору, які є невід`ємними частинами договору. Зокрема, з Додатку №4 вбачається, що покупцю був переданий газопровід 550 м.п. (Б/В «Сосновий Бор»). Майно знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 а (п. 1.2. договору). (т.1, а.с.28).

01.07.12р. між власником системи газопостачання ТОВ «Консалтінг-Універсал» (замовник) і ПАТ по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» (виконавець) був укладений договір №388 на планове технічне обслуговування систем газопостачання. За пунктами 12.1., 12.5. цей договір набирає чинності з дати його підписання і діє 1 календарний рік. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік на таких самих умовах, якщо за місяць до закінчення терміну дії цього договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. (а.с.25-26, 27).

Враховуючи вищевикладене «Схему розмежування балансової належності , експлуатаційної відповідальності та меж технічного обслуговування систем газопостачання » (а.с.27), суд приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджується, що власником спірного газопроводу 550м.п.(Б/В «Сосновий Бор») є саме позивач - ТОВ «Консалтінг-Універсал». А відтак, твердження відповідачів-1, 2 щодо недоведеності позивачем його права власності на спірний газопровід суд оцінює критично.

З матеріалів справи вбачається , що ТОВ «Консалтінг-Універсал» (позивач) на адресу Новомосковського відділення управління експлуатації ПАТ «Дніпропетровськгаз» була направлена заява №11 від 10.10.17р. про припинення газопостачання ТОВ «Консалтінг-Універсал» підрозділ б/в Сосновий бор за адресою газопроводу: Новомосковський р-н, с. Новоселівка, вул. Лісова, а саме - в точці балансової належності , позначеній на схемі, експлуатаційної відповідальності та меж технічного обслуговування систем газопостачання. У зв`язку з тим, що система газопостачання вже тривалий час не використовується, товариство вирішило здійснити роботи по демонтажу газопроводу, який належить йому на праві власності до точки балансової належності згідно схеми.

29.11.17р. ТОВ «Консалтінг-Універсал» направив Центру обслуговування клієнтів ПАТ «Дніпропетровськгаз» аналогічну заяву №13 від 29.11.17р. про припинення газопостачання ТОВ «Консалтінг-Універсал» підрозділ б/в Сосновий бор за адресою газопроводу: Новомосковський р-н, с. Новоселівка, вул. Лісова, а саме в точці балансової належності позначеної на схемі, експлуатаційної відповідальності та меж технічного обслуговування систем газопостачання.

В матеріалах справи наявний лист ПАТ «Дніпропетровськгаз» від 17.04.18р. №Dp02.32-CK-7377-0418 щодо претензії позивача, в якому позивачу повідомлено (поміж-іншим), що станом на 15.04.18р. заборгованість позивача за технічне-обслуговування становить 1 510, 90 грн., який виник в період з до 31.10.17р.; в даний час база відпочинку «Сосновий Бор» природний газ не використовує, та нарахування за технічне обслуговування не проводиться; для припинення дії договору №388 від 01.07.17р. ділянку газопроводу від точки балансової належності бази відпочинку «Сосновий Бор» до туристичного комплексу «Маяк» ТОВ «Штурман» позивачу було запропоновано передати у комунальну власність Піщанській сільській раді з послідуючим укладенням договору господарського відання згідно Кодексу ГРМ. (а.с.31).

За твердження позивача , починаючи з 2005 року і по цей час момент через ГРМ ,належний йому на праві власності , здійснюється розподіл і постачання природного газу на потреби туристичного комплексу «Маяк», що знаходиться за адресою Дніпропетровська область, с. Новоселівка, власником якого є ТОВ «Штурман» (третя особа-1) та кількох домоволодінь, які знаходяться за адресою: Дніпропетровська область , с . Новоселівка, вул. Лісова, 10-а, 12 - в, власником яких є треті особи - 2, 3, 4. Однак, ані позивач, ані попередній власник ГРМ (ВАТ «Дніпрошина») ніколи не надавали погодження на підключення інших споживачів до їхнього газопроводу. Позивач зазначає, що відповідачем-1 з 2005 року використовується власність позивача - газопровід 550 м.п. для забезпечення поставки і розподілу природного газу іншим споживачам без належного дозволу на те з боку власника ГРМ. Крім того, договір на користування газопроводом сторонами не укладався ні в 2005 році, ні в подальшому, приймання-передача газопроводу не здійснювалось, акт приймання-передачі не складався. При цьому, відповідачі отримували від такого розподілу фактичний прибуток. Такі дії відповідачів-1, 2 позивач вважає незаконними, які порушують його права, як власника земельної ділянки на якій знаходиться спірний газопровід.

Порядок укладання договорів з розподілу природного газу здійснюється відповідно до статті 40 Закону України «Про ринок природного газу», положень розділу V Кодексу газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1379/27824 (Кодекс ГРМ), та Типового договору розподілу природного газу затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1384/27829.

Згідно з ч. 3 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2498 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу» запропоновано суб`єктам господарювання, що здійснюють діяльність на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ, привести свої договірні відносини у відповідність до вимог Типового договору розподілу природного газу в тримісячний строк з дати набрання чинності цією постановою.

П. 1.3. Типового договору, затвердженого вказаною Постановою передбачено: типовий Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Частина 1 ст. 37 Закону України «Про ринок природного газу» передбачає, що оператор газорозподільної системи відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (включаючи нове будівництво та реконструкцію) газорозподільної системи, якою він користується на законних підставах. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕ) від 30.09.2015 №2494, відповідно до Закону України «Про ринок природного газу», затверджено Кодекс газорозподільних систем. Відповідно до п.п.1, 2, ч.2 розд. І Постанови №2494 оператор ГРМ здійснює діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії, яка видається Регулятором. Оператор ГРМ відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути : визнання права, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, їх посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 177 ЦК України, об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ЦК України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знищення та зміни їх призначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Зі ст. 319 ЦК України вбачається, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, при цьому держава не втручається у здійснення власником права власності.

У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2. 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 316, ч.1,2 ст.317 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до п.1 глави 7 розділу Кодексу ГРМ Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у таких випадках:

1) несвоєчасна та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору розподілу

природного газу;

2) відсутність споживача в Реєстрі споживачів будь-якого постачальника у відповідному розрахунковому періоді;

3) подання споживачем або його постачальником (який уклав з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання;

4) відмова споживача від встановлення лічильника газу, що здійснюється за ініціативи та за кошти Оператора ГРМ, з урахуванням Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»;

5) розірвання договору розподілу природного газу;

6) несанкціонований відбір природного газу або втручання в роботу ЗВТ чи ГРМ;

7) несанкціоноване відновлення газоспоживання;

8) визнання в установленому порядку аварійним станом газорозподільної системи та/або ліквідація наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт;

9) наявність заборгованості за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ;

10) необґрунтована відмова від підписання акта наданих послуг та/або акта приймання-передачі природного газу (норма застосовується по об`єкту споживача, що не є побутовим);

11) відмова представникам Оператора ГРМ в доступі на об`єкти або земельну ділянку Споживача, де розташована газорозподільна система та/або газове обладнання, та/або комерційний вузол обліку газу, для здійснення контролю відповідності встановленого газоспоживаючого обладнання проектній документації, обстеження газових мереж до ВОГ

та/або газоспоживаючого обладнання;

12) в інших випадках, передбачених законодавством.

Таким чином, вказаний пункт Кодексу містить вичерпний перелік випадків , за наявності яких оператор має право припинити газопостачання (розподіл природного газу) споживачам , і такої підстави як вимога третіх осіб Кодексом ГРМ не передбачено.

Також, відповідно до п.2 глави 1 розділу III Кодексу ГРМ : власники газової мережі, яка згідно з розділом II цього Кодексу кваліфікується як газорозподільна система (крім газорозподільної системи, що відноситься до державного майна), що не є Операторами ГРМ, та Оператор ГРМ, до мереж якого підключені належні власникам газорозподільні системи (або на території ліцензованої діяльності якого знаходяться споживачі, підключені до цих газорозподільних систем), зобов`язані укласти договір про експлуатацію таких газорозподільних систем, або договір господарського відання чи користування з передачею газорозподільних систем на баланс Оператору ГРМ, або оформити передачу належних власникам газорозподільних систем у власність зазначеному Оператору ГРМ (у тому числі шляхом купівлі-продажу).

Причиною виникнення цього спору є неузгодженість між позивачем ( власником газопроводу ) та відповідачем -1 (оператором ГРМ ) питання користування газовою мережею до якої підключені інші споживачі газу ( треті особи ) .

Оскільки судом встановлено, що саме ТОВ «Консалтінг-Універсал» є власником спірного газопроводу, то вірним способом захисту прав позивача слід вважати не його вимогу про припинення газопостачання споживачів , які підключені до належного йому газопроводу; а вимогу до оператора ГРМ ( відповідача-1 ) про визнання укладеним договору на експлуатацію спірного газопроводу, або договору господарського відання чи користування з передачею газорозподільних систем на баланс Оператору ГРМ.

Відповідно до приписів ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події; у разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. (ст. 74 ГПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. (ст. 79 ГПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 ГПК України). Відповідно до ч.3-4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи вищезазначене в задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі, як необґрунтованих.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.13, 73, 74, 79, 86, 232, 233, 236, 237, 238, ГПК України; господарський суд , -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі , судові витрати покласти на позивача.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення . Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення .

Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції .

Суддя Васильєв О.Ю.

Повне рішення складено 15.11.2019р.