РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.11.2019Справа № 910/8331/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., за участі секретаря судового засідання Максимець В.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"

до Товариства з обмеженою відповідальністю " Еколь Логістікс"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Дочірнє підприємство "Адідас-Україна"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Фізична особа-підприємець Сілін Олександр Вікторович, Приватне акціонерне товариство "Акціонерна Страхова Компанія "Інго Україна"

про стягнення страхового відшкодування у розмірі 1 122 528, 33 грн.

за участі представників:

позивача: Паламарчук Ю.М.

відповідача: не з`явились

третьої особи 1: не з`явились

третьої особи 2: не з`явились

третьої особи 3: не з`явились

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 233, 238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Еколь Логістікс" про стягнення страхового відшкодування у розмірі 1 122 528, 33 грн.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що позивач виплатив страхове відшкодування потерпілій особі (ДП "Адідас-Україна), у межах фактичних витрат до ПАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" перейшло право зворотної вимоги до відповідача як до особи, відповідальної за заподіяння збитку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.07.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/8331/19. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 23.07.2019.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 17.07.2019 представник відповідача подав письмовий відзив, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки, вимоги позивача визначив незаконними та необгрунтованими.

Представник відповідача через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 17.07.2019 подав заяви про залучення до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: фізичну особу-підприємця Сіліна О.В., дочірнє підприємство "Адідас-Україна", приватне акціонерне товариство "Акціонерна Страхова Компанія "Інго Україна", "CHUBB EUROPEAN GROUP LIMITED".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.07.2019 підготовче засідання відкладено до 10.09.2019, для надання можливості ознайомитися позивачу з поданими відповідачем заявами.

У судовому засіданні 23.07.2019 судом постановлено ухвалу не виходячи до нарадчої кімнати про продовження строку проведення підготовчого провадження на 30 днів.

У судовому засіданні 10.09.2019 розглянуті заяви відповідача про залучення до участі в справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.09.2019 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - дочірнє підприємство "Адідас-Україна", на стороні відповідача - фізичну особу-підприємця Сіліна О . В. , приватне акціонерне товариство "Акціонерна Страхова Компанія "Інго Україна" та відкладено підготовче засідання на 24.09.2019.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 11.09.2019 представник позивача подав документи для долучення до матеріалів справи.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 23.09.2019 представник приватного акціонерного товариства «Акціонерна Страхова Компанія «Інго Україна» подав письмові пояснення по справі.

У судовому засіданні 24.09.2019 розглянуто заяву про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору нерезидента-перестраховика "CHUBB EUROPEAN GROUP LIMITED" та відмовлено у її задоволенні, оскільки відповідачем не доведено яким чином рішення у даній справі вплине на права та обов`язки даної юридичної особи.

У судовому засіданні 24.09.2019 судом постановлено ухвалу не виходячи до нарадчої кімнати про закриття підготовчого провадження та призначення справи № 910/8331/19 до судового розгляду по суті на 22.10.2019.

Судове засідання, призначене для розгляду справи по суті на 22.10.2019, не відбулось з технічних причин.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.10.2019 наступне судове засідання призначено на 05.11.2019.

Представник позивача у судовому засіданні 05.11.2019 підтримав вимоги, викладені в позовній заяві та просив суд їх задовольнити у повному обсязі.

Представники відповідача, та третіх осіб у судове засідання, призначене для розгляду справи по суті не з`явились, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

У судовому засіданні 05.11.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Позивачем та ДП «Адідас-Україна» 12 грудня 2017 року укладено договір добровільного страхування вантажів №40-0105-18-00001.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів.

Відповідно до частини першої статті 981 Цивільного кодексу України договір страхування укладається у письмовій формі. За договором страхування страховик зобов`язується у разі настання страхового випадку виплатити страхувальнику грошову суму, а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу України).

За умовою статті другої договору №40-0105-18-00001 від 12.12.2017 страхове покриття надається товарам страхувальника будь-якого виду, походження та переліку, у тому числі спортивний одяг, щоденний одяг, косметичні товари, сировина та матеріали, напівготова та готова продукція, упаковка тощо.

Договір №40-0105-18-00001 діяв з 01.01.2018 по 31.12.2018.

В межах строку дії страхового покриття під час здійснення перевезення за заявкою страхувальника №TU0008193 за маршрутом Бориспіль-Харків автомобілем Mercedes-Benz державний реєстраційний знак НОМЕР_1 було втрачено частину його майна.

За складеним аварійним комісаром ПП «Пліч-Опліч» актом від 25.01.2018 з кузову автомобіля Mercedes-Benz (державний реєстраційний знак НОМЕР_1 ) під час перевезення зникло 35 ящиків зі 121.

Страховим актом №ДКЦВ-15113 від 23.05.2018 зазначені події було визнано позивачем страховим випадком за договором №40-0105-18-00001 від 12.12.2017 та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 1 122 528,33 грн.

Розмір страхового відшкодування визначено позивачем виходячи з даних акту приймання-передачі продукції від 25.01.2018, ТНН на перевезення та видаткових накладних замовника перевезення з вирахуванням встановленої договором франшизи.

Платіжним дорученням №10550 від 24.05.2018 позивачем було перераховано на поточний рахунок ДП «Адідас-Україна» страхове відшкодування у розмірі 1 122 528,33 грн.

З цього моменту до позивача на підставі статті 993 Цивільного кодексу України перейшло право вимоги, що мало ДП «Адідас-Україна» до винної особи.

Як зазначалось раніше, організація перевезення за маршрутом Бориспіль-Харків здійснювалось відповідачем за заявкою №TU0008193.

З цього документу вбачається, що правовідносини ДП «Адідас-Україна» та відповідача в частині організації та здійснення перевезень вантажів було врегульовано договором №22/06 від 01.09.2016.

Відповідно до умови пункту 1.1 договору №22/06 про надання транспортно-експедиційних послуг щодо перевезення вантажів територією України, укладеного 01.09.2016 ДП «Адідас-Україна» та відповідачем, останній зобов`язався після отримання заявки за рахунок замовника забезпечити здійснення перевезення його вантажів.

За визначеннями частини першою статті 929 Цивільного кодексу України та частини першої статті 316 Господарського кодексу України, договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до статті 932 Цивільного кодексу України експедитор має право залучити до виконання своїх обов`язків інших осіб. У разі залучення експедитором до виконання своїх обов`язків за договором транспортного експедирування інших осіб експедитор відповідає перед клієнтом за порушення договору.

Відповідно до частини третьої статті 929 Цивільного кодексу України умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

За умовою пункту 3.1.6 договору №22/06 від 01.09.2016 експедитор зобов`язаний особисто виконувати свої обов`язки за цим договором або залучати до його виконання третіх осіб. При цьому, експедитор (відповідач) несе відповідальність за дії третіх осіб у повному обсязі.

Відповідно до пунктів 5.2 та 5.3 договору №22/06 від 01.09.2016 відповідач несе відповідальність за своєчасну доставку вантажу у цілісному та збереженому стані. Експедитор несе повну матеріальну відповідальність за вантаж з моменту його отримання до моменту підписання документів, що підтверджують його передачу вантажоодержувачу.

Пунктом 5.4 договору №22/06 від 01.09.2016 встановлено, що у разі втрати, пошкодження або псування вантажу експедитор (відповідач) сплачує замовнику перевезення повну суму нестачі або вартість пошкодженого вантажу, при цьому за умовою пункту 5.5 вартість втраченого або пошкодженого майна визначається з урахуванням ПДВ на підставі ТНН та видаткових накладних замовника.

Виходячи з наведених договірних норм, суд встановлює, що замовник перевезення мав право на повне відшкодування нанесених йому збитків у результаті втрати частини вантажу під час здійснення перевезення саме за рахунок відповідача. В свою чергу, відповідач є носієм кореспондованого обов`язку здійснити це відшкодування за власний рахунок.

Відповідно, суд відхиляє доводи відповідача про неналежного боржника у даній справі, оскільки ці твердження прямо протирічать умовам укладеного договору та вимогам законодавства. Після виконання власних зобов`язань, відповідач отримає право задовольнити свої вимоги за рахунок залученого ним до перевезення підприємця, проте наразі саме відповідач є носієм цивільно-правового обов`язку, право вимоги часткового (у розмірі здійсненого страхового відшкодування) виконання якого належить позивачу з моменту здійснення ним страхової виплати.

Суд залишає поза увагою міркування відповідача про взаємовідносини позивача з його перестрахувальником, оскільки дані правовідносини не мають жодного відношення до даного спору. Крім того, міркування про неналежність позивача у даному спорі спростовано платіжним дорученням №10550 від 24.05.2018, яким саме позивачем було перераховано страхове відшкодування.

Суд відхиляє доводи відповідача про виникнення у позивача першочергового права вимоги до його страховика за договором страхування цивільно-правової відповідальності, оскільки першочерговим правом є саме право вимоги до відповідальної у нанесенні шкоди особи, а право вимоги до страховика є похідним від цього права. У будь-якому випадку, право вибору відповідача за наявності декількох відповідальних осіб належить позивачу. Крім того, у даному випадку мова йде про добровільний вид страхування цивільно-правової відповідальності експедитора, умови якого визначаються на розсуд сторін договору.

У даному випадку, відповідач, зокрема, був зобов`язаний відповідно до умови пункту 1.4 розділу VIII договору страхування відповідальності транспортного оператора №202000569.17 від 31.07.2017, укладеного з ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна», у разі виявлення ознак вчинення протиправних дій під час здійснення перевезення звернутись до відповідного підрозділу органів внутрішніх справ або проконтролювати таке звернення субпідрядниками.

Тотожне зобов`язання відповідачем прийнято і за умовою пункту 2.7 договору №22/06 від 01.09.2016 (укладеного з ДП «Адідас-Україна», за якою відповідач був зобов`язаний при виникненні надзвичайних ситуацій (протиправних дій третіх осіб, виявлення фактів розкрадання, дорожньо-транспортної пригоди тощо) самостійно викликати на місце події відповідно компетентні державні органи та отримати від них документи, що будуть засвідчувати такі факти.

Докази виконання відповідачем своїх зобов`язань за обома договорами у матеріалах справи відсутні.

Виходячи з цього, твердження відповідача про вжиття ним всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язань за договором про надання експедиторських послуг не відповідає дійсним обставинам.

Відповідач не лише не вжив всіх залежних від нього заходів, а й не виконав свої прямі та чітко визначені зобов`язання за договорами транспортної експедиції та страхування відповідальності, що фактично унеможливило отримання страхового відшкодування.

З урахуванням усіх наведених обставин судом встановлено, що позивач має право на отримання від відповідача заявленої у позові грошової суми, а останній - кореспондований обов`язок відшкодувати нанесені позивачу здійсненням страхової виплати збитки.

У своєму відзиві відповідачем неодноразово наголошувалось на тому факті, що він не є перевізником. За твердженням відзиву перевізником відповідно до заявки №TU0008193 за маршрутом Бориспіль-Харків автомобілем Mercedes-Benz державний реєстраційний знак АХ0328АН виступав приватний підприємець Сілін О.В. Зазначена обставина підтверджена відповідним договором та документами на право користування автомобілем. За твердженням відзиву, саме ФОП Сілін є відповідальною за нанесення збитків особою.

У той же час, відповідачем заявлено про застосування правових наслідків спливу строку позовної давності за вимогою позовної заяви на підставі пункту шостого частини другої статті 258 Цивільного кодексу України, яким встановлено спеціальну позовну давність за вимогами з перевезення вантажу відповідно до статті 925 Цивільного кодексу України.

Статтею 925 Цивільного кодексу України встановлено, що до пред`явлення перевізникові позову, що випливає із договору перевезення вантажу, пошти можливим є пред`явлення йому претензії у порядку, встановленому законом, транспортними кодексами (статутами). Позов до перевізника може бути пред`явлений відправником вантажу або його одержувачем у разі повної або часткової відмови перевізника задовольнити претензію або неодержання від перевізника відповіді у місячний строк. До вимог, що випливають із договору перевезення вантажу, пошти, застосовується позовна давність в один рік з моменту, що визначається відповідно до транспортних кодексів (статутів).

Таким чином, з наведених позитивно-правових приписів вбачається, що спеціальна позовна давність застосовується виключно за позовами до перевізника.

Відповідачем доведено суду, що він не є перевізником втраченої частини вантажу, а є експедитором, що відповідно унеможливлює застосування до цих відносин правових наслідків спливу строку позовної давності за позовами, що заявляються до перевізників вантажів та пошти.

За відсутності чітко визначеного статтями 258 та 925 Цивільного кодексу України суб`єктного складу учасників правовідносин, судом відмовлено відповідачу у застосуванні правових наслідків спеціальної позовної давності в один рік.

Враховуючи наведене, суд задовольняє позов повністю.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 233, 238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю " Еколь Логістікс" (03115, місто Київ, вулиця Краснова, будинок 27, ідентифікаційний код 31280577) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (03038, місто Київ, вулиця Федорова Івана, будинок 32, літера А, ідентифікаційний код 30859524) 1 122 528 (один мільйон сто двадцять дві тисячі п`ятсот двадцять вісім) грн 33 коп. страхового відшкодування та 16 837( шістнадцять тисяч вісімсот тридцять сім) грн 93 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 13.11.2019.

Суддя Т.Ю. Кирилюк