ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

06.11.19 Справа № 914/825/19

За позовом: Фізичної особи - підприємця Радецької Ганни Степанівни, с. Ільник, Турківський район, Львівська область,

до відповідача-1: Фізичної особи - підприємця Копитчака Івана Івановича, м. Турка, Львівська область,

до відповідача-2: Фізичної особи - підприємця Кулієва Арзу Мугдат Огли, м. Львів

з участю у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Голіяна Миколи Володимировича , м. Львів

про витребування майна із чужого незаконного володіння

Суддя Манюк П.Т.

За участю секретаря Чорної І.Б.

Представники:

від позивача: Сибаль О. Б . , Буловчак В . І . - представники;

від відповідача-1: Вовк О. С. - представник;

від відповідача-2: Зарічний І . Я . - представник;

від третьої особи: Пономарьов М.М. - представник.

На розгляді Господарського суду Львівської області перебуває справа № 914/825/19 за позовом Фізичної особи - підприємця Радецької Ганни Степанівни до Фізичної особи - підприємця Копитчака Івана Івановича та до Фізичної особи - підприємця Кулієва Арзу Мугдат Огли , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Голіяна Миколи Володимировича про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Ухвалою суду від 03.05.2019 було відкрито провадження у справі № 914/825/19 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі.

Хід розгляду справи викладено у відповідних ухвалах суду.

Обгрунтовуючи позовні вимоги про витребування майна (обладнання для автосервісу та для ремонту автомобілів) позивач вказує на те, що син позивачки ( ОСОБА_7 ) придбав вказане обладнання у ФОП Голіяна Миколи Володимировича , що підтверджується договором купівлі-продажу від 12.08.2013. В подальшому, спірне майно ОСОБА_7 передане позивачу в оренду на підставі договору від 27.10.2018. Оскільки вказане майно перебуває у володінні відповідача-1 без законних підстав, позивач просить витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Представник відповідача-1 у своїх запереченнях щодо позову від 30.07.2019 зазначив, що Копитчак І. І. самостійно придбав авторемонтне обладнання, яке є предметом спору у даній справі, у ФОП Кулієва Арзу Мугдат Огли на підставі договорів купівлі-продажу обладнання від 20.08.2013, від 16.09.2013, від 03.10.2013 та від 02.12.2013.

Позивач заявив про фіктивність вищевказаних договорів, та звернувся, в порядку ч. 3 ст. 184 та ст. 237 ГПК України, із заявою від 19.08.2019 про визнання недійсними пов`язаних з предметом спору правочинів, а саме, договорів купівлі-продажу обладнання від 20.08.2013, від 16.09.2013, від 03.10.2013 та від 02.12.2013. Водночас позивач заявив клопотання про залучення до участі у справі співвідповідачем ФОП Кулієва Арзу Мугдат Огли , який є стороною вищевказаних правочинів. Ухвалою суду від 18.09.2019 задоволено клопотання позивача та залучено ФОП Кулієва Арзу Мугдат Огли в якості відповідача-2 у справі № 914/825/19.

Крім цього, 19.08.2019 позивачем подано клопотання про призначення судової фізико-хімічної експертизи для встановлення давності складення договорів купівлі-продажу спірного обладнання від 20.08.2013, від 16.09.2013, від 03.10.2013, від 02.12.2013, укладених між Копитчаком І. І. та ФОП Кулієвим Арзу Мугдат Огли . Необхідність проведення такої експертизи позивач обґрунтовує тим, що для встановлення фіктивності вказаних договорів, про яку заявляє позивач у своїй заяві про визнання недійсними пов`язаних з предметом спору правочинів, необхідні спеціальні експертні знання.

В судовому засіданні 16.10.2019 року судом та представниками сторін було оглянуто оригінали договорів купівлі-продажу спірного обладнання від 20.08.2013, від 16.09.2013, від 03.10.2013, від 02.12.2013, укладених між Копитчаком І. І. та ФОП Кулієвим Арзу Мугдат Огли , що були представлені представником відповідача-1.

Ухвалою суду від 16.10.2019, з метою надання можливості сторонам подати власні пропозиції щодо експертної установи та питань, які слід поставити на розгляд експерта, суд відклав розгляд клопотання позивача про призначення судової експертизи до наступного засідання та зобов`язав відповідачів 1 та 2 повторно в підготовче судове засідання 06.11.2019 представити оригінали вказаних договорів.

В судове засідання 06.11.2019 представниками відповідача 1 та 2 оригінали вказаних договорів представлені не були. При цьому, представник відповідача-1 повідомив суду, що оригінали договорів купівлі-продажу спірного обладнання від 20.08.2013, від 16.09.2013, від 03.10.2013, від 02.12.2013, укладених між Копитчаком І. І. та ФОП Кулієвим Арзу Мугдат Огли на вимогу суду сторона відмовляється надати, тому що заперечує щодо проведення такої експертизи, оскільки в результаті проведення вказаної експертизи оригінали договорів можуть бути повністю або частково знищеними, на що відповідач-1 не погоджується.

Представник відповідача-2 повідомив про відсутність у відповідача-2 оригіналів договорів купівлі-продажу обладнання від 20.08.2013, від 16.09.2013, від 03.10.2013, від 02.12.2013, укладених між Копитчаком І. І. та ФОП Кулієвим Арзу Мугдат Огли та неможливість виконання вимог ухвал суду щодо їх представлення для огляду в судовому засіданні.

Зважаючи на те, що відповідачі - 1 та 2 на вимогу ухвали суду від 16.10.2019 не надали оригіналів договорів купівлі-продажу спірного обладнання від 20.08.2013, від 16.09.2013, від 03.10.2013, від 02.12.2013, укладених між Копитчаком І. І. та ФОП Кулієвим Арзу Мугдат Огли , суд встановив неможливість розгляду питання про призначення судової фізико-хімічної експертизи давності вказаних документів, у зв`язку із їх відсутністю, тому ухвалою суду від 06.11.2019 у задоволенні клопотання позивача від 19.08.2019 про призначення судової експертизи було відмовлено.

При цьому, суд звертає увагу учасників справи на приписи ч. 1 ст. 99 ГПК України, якою передбачено що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

З приводу заперечень представника відповідача-1 щодо проведення судової експертизи давності документів, оскільки в результаті проведення вказаної експертизи оригінали договорів можуть бути повністю або частково знищеними, на що відповідач-1 не погоджується, суд звертає увагу на приписи ч. 4 ст.103 ГПК України, якою визначено, що якщо експертне дослідження пов`язане з повним або частковим знищенням об`єкта екпертизи або зміною його властивостей, призначений судом експерт має одержати на його проведення відповідний дозвіл суду, який оформляється ухвалою. При прийнятті вказаної ухвали суд зобов`язаний, зокрема, проаналізувати доводи сторони, яка запереречує щодо повного або часткового знищення об`єкта екпертизи, та у випадку їх обгрунтованості відмовити у наданні дозволу на знищення.

Бездіяльність відповідача-1 щодо ненадання, на вимогу суду, наявних у нього оригіналів договорів купівлі-продажу спірного обладнання від 20.08.2013, від 16.09.2013, від 03.10.2013, від 02.12.2013, укладених між Копитчаком І. І. та ФОП Кулієвим Арзу Мугдат Огли , суд вважає неприпустимою та розцінює як ухилення сторони від вчинення дій покладених на неї судом, а саме, неподання витребуваних судом доказів, з метою перешкоджання судочинству.

Згідно ч. 2 та ч. 3 ст. 42 ГПК України, учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. У випадку невиконання учасником справи його обов`язків суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до ст. 131 ГПК України, заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Як передбачено ч. 1 ст. 135 ГПК України, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках:

1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу;

2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству;

3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин;

4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк;

5) порушення заборон, встановлених частиною десятою статті 188 цього Кодексу.

Враховуючи те, що відповідач-1 - ФОП Копитчак Іван Іванович , ухилявся від вчинення дій покладених на нього судом, а саме, без поважних причин не виконав вимоги ухвали суду від 16.10.2019 щодо надання суду оригіналів договорів купівлі-продажу від 20.08.2013, від 16.09.2013, від 03.10.2013, від 02.12.2013, укладених між Копитчаком І. І. та ФОП Кулієвим Арзу Мугдат Огли , суд дійшов висновку про необхідність застосування до відповідача-1 заходів процесуального примусу у вигляді стягнення в дохід Державного бюджету України штрафу у сумі одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з урахуванням положень ч. 7 ст. 12 ГПК України, що становить суму 1 921,00 грн.

Як встановлено ч. 4 ст. 135 ГПК України, ухвалу про стягнення штрафу може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду вищої інстанції. Оскарження такої ухвали не перешкоджає розгляду справи.

Ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Стягувачем за таким виконавчим документом є Державна судова адміністрація України (ч. 5 ст. 135 ГПК України).

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 12, 42, 131, 132, 135, 234, Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Застосувати до відповідача-1 - Фізичної особи - підприємця Копитчака Івана Івановича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) захід процесуального примусу та стягнути з нього в дохід Державного бюджету України штраф у сумі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 1 921, 00 грн.

Стягувач: Державна судова адміністрація України (01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, ).

2. Дана ухвала відповідно до ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом. Строк пред`явлення ухвали до виконання - три місяці.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в строки та в порядку визначеному ст. ст. 256, 257 ГПК України. Оскарження ухвали не перешкоджає розгляду справи.

Суддя Манюк П.Т.