ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2019 Справа № 914/1915/19

За позовом:Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», м. Київ
до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс-1», Львівська обл., Пустомитівський р-н, с. Ставчани
про:стягнення 49040,00 грн. збитків в порядку регресу
Суддя Крупник Р.В. Секретар Волоцюга М.А.
Представники сторін:
від позивача:не з`явився
від відповідача:Думич А.М. представник

ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ТОВ «Транс-Сервіс-1» про стягнення 49040,00 грн. збитків в порядку регресу.

Ухвалою від 19.09.2019р. суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, засідання призначив на 10.10.2019р.

Ухвалою від 10.10.2019р. суд відклав розгляд справи на 06.11.2019р.

Представник позивача в судове засідання 06.11.2019р. не з`явився, на електронну адресу суду 05.11.2019р. надіслав пояснення по справі з додатком.

Представник відповідача в судове засідання 06.11.2019р. з`явився, через канцелярію суду подав клопотання по справі з додатком (вх. №/19 від 06.11.2019р.).

АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Аргументи позивача.

Позивач зазначає, що 18.07.2017р. на автошляху Мар`янське-Берислав відбулася ДТП за участі транспортного засобу марки Mercedes Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу марки DAF, реєстраційний номер НОМЕР_2 з причіпом марки SCHMITZ, реєстраційний номер НОМЕР_3 (належний відповідачу) під керуванням ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована позивачем на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК 5070076. Згідно постанови Бериславського районного суду Херсонської області від 20.09.2017р. у справі №647/1571/17 гр. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 124, 122-4 КУпАП. Як стверджує позивач, в результаті ДТП транспортний засіб потерпілої особи був фізично знищений, його ремонт був економічно необґрунтований, а тому між позивач та потерпіла особа дійшли згоди щодо страхового відшкодування у розмірі 49040,00 грн. На підставі поданої потерпілою у ДТП особою заяви та документів, позивачем згідно ч. 2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було здійснено виплату страхового відшкодування потерпілій особі ОСОБА_1 у розмірі 49040,00 грн.

Аргументи відповідача.

Відповідач проти позову заперечує та у відзиві на позовну заяву зазначає, що згідно ч. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третіх осіб. Позивач виплатив потерпілій особі різницю між вартістю ТЗ до та після ДТП, оскільки вирішив, що транспортний засіб є фізично знищеним. Однак, в силу приписів ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач повинен був отримати аварійний сертифікат (рапорт), звіт (акт) чи висновок про оцінку ТЗ до та після ДТП, виконаний аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, натомість жодних з перечислених документів позивачем до матеріалів справи не долучено. Крім цього, відповідач, заперечуючи проти позову, звертає увагу на те, що позивач не залучав до участі огляду ТЗ відповідача та не додав доказів ринкової вартості пошкодженого ТЗ на дату ДТП. Оскільки позивачем не додано належних доказів вартості пошкодженого ТЗ до настання ДТП та після, відповідач вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

07.09.2016р. між позивачем (страховиком) та відповідачем (страхувальником) укладенодоговір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі Полісу №АК/5070076, на підставі якого позивачем було застраховано цивільно-правову відповідальність відповідача, пов`язану з відшкодуванням шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу DAF FT CF 85.410, номерний знак НОМЕР_2 , 2008 року випуску.

Відповідно п. 4-5 Полісу, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 200000,00 грн., за шкоду, заподіяну майну 100000,00 грн. Розмір франшизи 0,00 грн.

18.07.2017р. на 91 км. автошляху Мар`янське-Берислав трапилася ДТП за участі транспортного засобу марки Mercedes Benz, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу марки DAF, реєстраційний номер НОМЕР_2 з причіпом марки SCHMITZ, реєстраційний номер НОМЕР_3 (власник ТОВ «Транс-Сервіс-1») під керуванням ОСОБА_2 .

Згідно довідки ТОВ «Транс-Сервіс-1» від 09.10.2019р. вих. №132, ОСОБА_2 працював водієм автотранспортних засобів з виконанням робіт за професією «експедитор транспортний ТОВ «Транс-Сервіс-1» з 19.10.2016р. по 22.05.2018р. Під час розгляду справи судом, відповідачем не заперечувався той факт, що при настанні ДТП водій забезпеченого транспортного засобу виконував свої трудові обов`язки.

Постановою Бериславського районного суду Херсонської області від 20.09.2017р. у справі №647/1571/17 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 124, 122-4 КУпАП. Як вбачається із зазначеної постанови, ОСОБА_2 порушив п.п.10.1, 11.3, 11.4 Правил дорожнього руху України, здійснив виїзд на смугу та примусив іншого учасника дорожнього руху водія автомобіля Mercedes Benz реєстраційний номер НОМЕР_1 різко змінити швидкість та напрямок руху для забезпечення особистої безпеки, чим створив аварійну обстановку, в результаті чого транспортний засіб Mercedes Benz реєстраційний номер НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження, чим скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Також вказаною особою порушено п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху України залишення водієм транспортного засобу на порушення встановлених правил місця ДТП, до якої він причетний, чим скоїв правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

На підставі пояснень потерпілого щодо події (ОСЦПВ) від 19.07.2017р., протоколу огляду транспортного засобу від 20.07.2017р., складеним судовим експертом Чившин О.П. за участі водія пошкодженого у ДТП транспортного засобу, ремонтної калькуляції №17-121887 від 09.08.2017р., зобов`язуючої пропозиції Audatex (визначення вартості майна (б/в або у пошкодженому стані), заяви потерпілої у ДТП особи від 13.10.2017р., заяви на виплату від 13.10.2017р., позивачем здійснено 18.10.2017р. розрахунок суми страхового відшкодування.

Згідно розрахунку суми страхового відшкодування, вартість відновлювального ремонту 286164,86 грн., конструктивна загибель ТЗ так, матеріальний збиток у разі економічно необґрунтованого ремонту ТЗ (ринкова вартість ТЗ на дату ДТП) 99190,00 грн., вартість залишків ТЗ після страхового випадку 45960,00 грн., зменшення розміру страхового відшкодування 4190,00 грн., сума страхового відшкодування 49040,00 грн.

Враховуючи те, що вартість відновлювального ремонту ТЗ перевищила вартість ТЗ до ДТП, тобто виявлено фізичну загибель ТЗ, 18.10.2017р. позивачем складено Страховий акт №87, за яким сума страхового відшкодування склала 49040,00 грн.

На підставі платіжного доручення №ЗР063631 від 23.10.2017р. позивачем виплачено потерпілій особі 49040,00 грн. страхового відшкодування.

Позивач стверджує, що у зв`язку з виплатою власнику пошкодженого у ДТП автомобіля страхового відшкодування, до нього перейшло право вимоги до відповідача, як особи, відповідальної за спричинені збитки. Оскільки в добровільному порядку відповідач не відшкодував позивачеві понесені збитки, позивач звернувся з цим позовом до суду.

ОЦІНКА СУДУ.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон) передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно ст. 5 Закону, об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Так, ст. 6 Закону визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Факт та обставини ДТП, яка відбулася 18.07.2017р. за участі транспортного засобу марки Mercedes Benz, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу марки DAF, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 підтверджується постановою Бериславського районного суду Херсонської області від 20.09.2017р. у справі №647/1571/17. Також вказаною постановою підтверджено вину водія забезпеченого ТЗ у спричиненні ДТП.

Відповідно до пп. 33.1.1., 33.1.4. п. 33.1. ст. 33 Закону, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов`язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди;невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

З постанови Бериславського районного суду Херсонської області від 20.09.2017р. у справі №647/1571/17 судом встановлено, що водій, винний у спричиненні ДТП залишив місце ДТП.

В матеріалах справи відсутні докази повідомлення позивача відповідачем про настання 18.07.2017р. ДТП за участі водія, цивільно-правова відповідальність якого під час керування ТЗ була застрахована позивачем на підставі Полісу №АК/5070076 від 07.09.2016р.

Відповідно до п. 34.1., 34.2. ст. 34 Закону, страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання приписів п. 34.1., 34.2. ст. 34 Закону, судовим експертом Чившин О.П., за участі водія пошкодженого у ДТП ТЗ було проведено огляд пошкодженого автомобіля та за результатами складено протокол огляду транспортного засобу від 20.07.2017р., в якому перелічено пошкодження, які зазнав автомобіль Mercedes Benz, номерний знак НОМЕР_1 .

Судом відхиляються покликання відповідача на неповідомлення позивачем про огляд пошкодженого ТЗ, оскільки обов`язок страховика щодо повідомлення страхувальника про огляд пошкодженого ТЗ Законом не передбачений.

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно п. 36.1. ст. 36 Закону, страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Пунктом 36.2. ст. 36 Закону, зокрема, передбачено, що cтраховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

На підставі протоколу огляду пошкодженого ТЗ від 20.07.2017р., позивачем за допомогою комп`ютерної програми для складання ремонтних калькуляцій AUDATEX проведено 09.08.2017р. ремонтну калькуляцію, згідно якої вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП автомобіля склала 286164,86 грн.

Також, позивачем на підставі даних довідника «Бюлетень автотоварознавця» визначено вартість автомобіль Mercedes Benz, номерний знак НОМЕР_1 (станом на момент ДТП), яка склала 99190,00 грн.

Приписами ст. 30 Закону визначено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Враховуючи те, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ перевищила вартість ТЗ на момент ДТП, відповідно відновлювальний ремонт ТЗ являвся економічно необґрунтованим, автомобіль Mercedes Benz, номерний знак НОМЕР_1 визнано позивачем (за письмовою згодою потерпілої особи) знищеним і прийнято рішення про виплату потерпілому страхового відшкодування: 99190,00 грн. ринкова вартість ТЗ на дату ДТП 45960,00 грн. (вартість залишків ТЗ після страхового випадку) 4190,00 грн. зменшення розміру страхового відшкодування (згідно заяви потерпілого) = 49040,00 грн.

З приводу твердження відповідача, що позивачем прийнято рішення про знищення транспортного засобу без проведення експертної оцінки вартості пошкодженого транспортного засобу до моменту ДТП та після ДТП, то такі відхиляються судом, оскільки зміст ст. 30 Закону свідчить, що для визнання ремонту економічно необгрунтованим необхідне складення сертифікату (рапорту), звіту (акту) чи висновку про оцінку витрат на відновлювальний ремонт транспортного засобу, розмір котрих повинен перевищувати вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. При цьому, нормами вказаної статті не передбачено вимог того, що б вартість ТЗ до ДТП підтверджувалася експертною оцінкою.

Так, на виконання приписів ст. 30 Закону в даній справі було складено акт огляду пошкодженого ТЗ з калькуляцією вартості відновлювального ремонту, розмір якого перевищував вартість ТЗ до моменту ДТП підтверджену даними довідника «Бюлетень автотоварознавця». Вартість пошкодженого ТЗ після ДТП підтверджується зобов`язуючою пропозицією Audatex (визначення вартості майна (б/в або у пошкодженому стані), котру суд вважає належним доказом по справі.

Більше того, положеннями п. 36.2. ст. 36 Закону передбачено, зокрема, що страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

З огляду на те, що п. 36.2 ст. 36 Закону передбачено, що страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоду про розмір страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, платіжним дорученням №ЗР063631 від 23.10.2017р. позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування потерпілій особі в розмірі 49040,00 грн.

Можливість виплати страхового відшкодування на підставі п. 36.2. ст. 36 Закону, без проведення оцінки, узгоджується з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у поставі від 14.05.2018р. у справі №910/19547/17 та Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові 17.10.2019р. у справі №701/167/18-ц.

Згідно пп. «в» п. 38.1. ст. 38 Закону, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником);

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Враховуючи, що факт перебування ОСОБА_2 у трудових відносинах з відповідачем станом на день вчинення ДТП підтверджується як документально, так і не заперечувався відповідачем протягом розгляду справи, беручи до уваги, що постановою Бериславського районного суду Херсонської області від 20.09.2017р. у справі №647/1571/17 ОСОБА_2 було визнано винним у залишенні місця ДТП, позивач вправі заявляти до відповідача регресну вимогу про стягнення 49040,00 грн. і на відповідача покладається обов`язок її відшкодувати.

Таким чином, суд зазначає про обґрунтованість позовних вимог та приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

У відповідності до ч. 1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 1921,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 42, 46, 123, 129, 222, 233, 236, 238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс-1» (81118, Львівська обл., Пустомитівський р-н, с. Ставчани; ) на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 44; ) 49040,00 грн. збитків у порядку регресу та 1921,00 грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 327 ГПК України.

4. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 11.11.2019р.

Суддя Крупник Р.В.