ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2019м. ДніпроСправа № 904/3809/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Соловйової А.Є., за участю секретаря судового засідання Гаркуші К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмонтажспецбуд", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Альпінекс", м. Дніпро

про стягнення основного боргу, пені, інфляційних втрат, 3% річних в сумі 238 981,20 грн (в редакції заяви про уточнення позову за вх. № 46417/19 від 11.10.2019)

Представники:

від позивача: Тер-Товмасян Ю.Г., адвокат, посвідчення №1795 від 08.01.2019, довіреність від 17.09.2019

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрмонтажспецбуд" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Альпінекс" (далі - відповідач) про стягнення основного боргу в сумі 183 974,90 грн, пені в сумі 35 840,49 грн, інфляційних втрат в сумі 14 303,01 грн, 3% річних в сумі 5 093,01 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем договору поставки № 27-06-2018 від 27.06.2018 в частині оплати поставленого товару.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.08.2019 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 30.09.2019.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.09.2019 відкладено підготовче засідання на 16.10.2019.

11.10.2019 до господарського суду надійшла заява позивача вих. б/н від 10.10.2019 про уточнення позову, відповідно до якої позовні вимоги були зменшені до 238 981,20 грн, з яких: 183 974,90 грн - основний борг; 35 349,53 грн - пеня; 13 717,42 грн - інфляційні втрати; 5 939,35 грн - 3% річних. З огляду на те, що заява позивача про уточнення позову була подана до закінчення підготовчого провадження у справі, що розглядається за правилами загального позовного провадження, суд прийняв її до розгляду.

Ухвалою господарського суду від 16.10.2019 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні на 30.10.2019.

В судове засідання, призначене на 30.10.2019, з`явився представник позивача, який підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача в засідання не з`явився, про причини неявки не сповістив.

Копія ухвали про відкриття провадження у справі від 30.08.2019 була направлена ТОВ "Альпінекс" за його місцезнаходженням, зазначеним в позовній заяві і підтвердженим відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (отримані за запитом Господарського суду Дніпропетровської області № від 29.08.2019 - арк.с. 123-126): 49000, м. Дніпро, вулиця Воскресенська, будинок 41, офіс 316. Однак, конверт з ухвалою суду від 30.08.2019 повернувся до суду з відміткою поштового відділення від 08.10.2019: "за закінченням встановленого строку зберігання".

Суд враховує висновок Верховного суду, викладений у постанові від 25.06.2018 у справі № 904/9904/17: у разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Копії ухвал господарського суду від 30.09.2019, 16.10.2019 про відкладення засідань, призначених на 16.10.2019 і 30.10.2019, направлені на адресу ТОВ "Альпінекс" поштовими відправленнями зі штрихкодовими ідентифікаторами №779, №415 згідно з реєстрами №104, 311 згрупованих поштових відправлень рекомендованої пошти по Дніпропетровській області з повідомленнями від 08.10.2019, 22.10.2019.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно з інформацією про відстеження поштового відправлення на офіційному сайті АТ "Укрпошта", відправлення зі штрихкодовими ідентифікаторами №779, №415 не вручені під час доставки 11.10.2019, 28.10.2019 відповідно: інші причини. Враховуючи викладене, копії ухвали господарського суду від 30.09.2019, 16.10.2019 вважаються врученими відповідачеві 11.10.2019, 28.10.2019 відповідно.

Отже, ТОВ "Альпінекс" було належним чином повідомлене про відкриття провадження у справі, дату і час проведення засідань, призначених на 30.09.2019, 16.10.2019, 30.10.2019.

За приписами ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S. A. v. Spain") від 07.07.1989).

Враховуючи належне повідомлення відповідача про дату і час проведення судового засідання і відсутність відомостей про причини неявки його представника, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника ТОВ "Альпінекс".

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, тому на підставі ч. 2 ст. 178 ГПК України суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами справи.

В судовому засіданні 30.10.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

27.06.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрмонтажспецбуд" (далі - позивач, постачальник) і Товариством з обмеженою відповідальністю "Альпінекс" (далі - відповідач, покупець) укладено договір №27-06-2018 (далі - Договір), відповідно до пункту 1.1. якого постачальник приймає на себе зобов`язання відповідно до умов цього договору поставити покупцеві (транспортом покупця) продукцію виробничо-технічного призначення та/або товари народного споживання (далі - продукція, товар), а покупець зобов`язується відповідно до умов цього договору прийняти цей товар і оплатити його.

За умовами п. 1.2 Договору, поставка товару здійснюється окремими партіями або в цілому. Найменування, кількість, якість та інші характеристики товару, його ціна, вказується в специфікації, яка є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно з п. 2.1. Договору ціна на товар визначена за домовленістю сторін, встановлюється в національній валюті України, вказується в специфікації до цього договору, на відповідну партію товару.

Відповідно до пунктів 3.3., 3.4. Договору, датою фактичної поставки товару вважається дата одержання товару, зазначена в видатковій накладній на товар. Право власності на товар переходить в момент фактичної передачі товару постачальником покупцю шляхом підписання повноважними представниками сторін видаткової накладної/акту приймання-передачі на товар.

У відповідності до п. 5.1. Договору, оплата за поставлений за цим договором товар здійснюється покупцем на підставі рахунку шляхом перерахування 100% передоплати грошових коштів на розрахунковий (поточний) рахунок постачальника в національній валюті України.

Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2019 року, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором (п. 9.1. Договору).

На виконання умов Договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 1 206 974,90 грн за видатковими накладними, підписаними представниками сторін без зауважень і скріпленими їхніми печатками, а саме:

- №230 від 17.07.2018 на суму 102 818,39 грн з ПДВ (арк.с 27),

- №236 від 19.07.2018 на суму 72 464,03 грн з ПДВ (арк.с. 31),

- №285 від 31.07.2018 на суму 40 176,00 грн з ПДВ (арк.с. 35 );

- №286 від 01.08.2018 на суму 70 337,04 грн з ПДВ (арк.с. 39);

- №293 від 06.08.2018 на суму 89 149,70 грн з ПДВ (арк.с. 43);

- №347 від 21.08.2018 на суму 206 226,00 грн з ПДВ (арк.с. 47);

- №348 від 21.08.2018 на суму 42 107,47 грн з ПДВ (арк.с. 51);

- №349 від 22.08.2018 на суму 32 372,70 грн з ПДВ (арк.с. 55);

- №350 від 23.08.2018 на суму 23 393,04 грн з ПДВ (арк.с. 59);

- №379 від 31.08.2018 на суму 32 815,20 грн з ПДВ (арк.с. 63);

- №375 від 31.08.2018 на суму 39 906,35 грн з ПДВ (арк.с. 67);

- №381 від 05.09.2018 на суму 14 688,00 грн з ПДВ (арк.с. 71);

- №382 від 14.09.2018 на суму 115 560,00 грн з ПДВ (арк.с. 73);

- №425 від 17.09.2018 на суму 18 782,40 грн з ПДВ (арк.с. 75);

- №394 від 17.09.2018 на суму 25 732,34 грн з ПДВ (арк.с. 77);

- №393 від 14.09.2018 на суму 39 906,35 грн з ПДВ (арк.с. 79);

- №419 від 24.09.2018 на суму 39 768,17 грн з ПДВ (арк.с. 81);

- №449 від 27.09.2018 на суму 47 664,00 грн з ПДВ (арк.с. 83);

- №450 від 06.10.2018 на суму 83 412,00 грн з ПДВ (арк.с. 87);

- №451 від 08.10.2018 на суму 7 944,00 грн з ПДВ (арк.с. 91);

- №453 від 08.10.2018 на суму 16 375,13 грн з ПДВ (арк.с. 95);

- №486 від 11.10.2018 на суму 39 906,35 грн з ПДВ (арк.с. 99);

- №487 від 13.10.2018 на суму 5 470,24 грн з ПДВ (арк.с. 103).

Відповідач здійснив часткову оплату поставленого товару за вищезазначеними накладними в сумі 1 023 000,00 грн, а саме: 21.06.2018 - 10 000,00 грн; 20.07.2018 - 253 000,00 грн; 07.08.2018 - 100 000,00 грн; 31.08.2018 - 350 000,00 грн; 07.09.2018 - 20 000,00 грн; 10.09.2018 - 100 000,00 грн; 11.09.2018 - 65 000,00 грн; 09.10.2018 - 100 000,00 грн; 25.02.2019 - 25 000,00 грн. Відтак, станом на день відкриття провадження у справі сума заборгованості відповідача за поставлений за вказаними накладними товар складає 183 974,90 грн (1 206 974,90 грн - 1 023 000,00 грн = 183 974,90 грн), що також підтверджується актом звірки взаєморозрахунків, який підписаний представниками сторін і скріплений їхніми печатками (арк.с. 25).

З метою досудового врегулювання спору позивач направив на адресу відповідача претензії вих. № 356 від 10.04.2019, №386 від 21.05.2019 з вимогою про сплату заборгованості за Договором на загальну суму 183 974,90 грн (арк.с. 106, 109). Нездійснення відповідачем своєчасної і повної оплати поставленого товару є причиною виникнення спору.

В силу статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов укладеного договору.

У відповідності до вимог статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог статті 610 Цивільного кодексу України невиконання зобов`язання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, є порушенням зобов`язання.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 6 ст. 265 Господарського кодексу України, до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Положеннями ч. 1 ст. 656 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як передбачено п. 1.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов`язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов`язку негайного виконання; такий обов`язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред`явив йому кредитор пов`язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов`язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 ЦК України.

Підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", відповідає вимогам статті 9 вказаного Закону і Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення відносин та є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Таким чином, строк виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань вважається таким, що настав з моменту підписання відповідачем відповідної видаткової накладної.

Відповідач не надав доказів здійснення оплати товару в сумі 183 974,90 грн за вищевказаними видатковими накладними, доводи позивача щодо наявності основного боргу в сумі 183 974,90 грн шляхом надання належних доказів не спростував.

Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу у сумі 183 974,90 грн є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню повністю.

Згідно з ч. 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням заяви про уточнення позову за вх. № 46417/19 від 11.10.2019, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних в сумі 5 939,35 грн за загальний період прострочення з 01.10.2018 по 16.10.2019, інфляційні втрати в сумі 13 717,42 грн за період з жовтня 2018 року по серпень 2019 року.

За перерахунком суду розмір інфляційних втрат за заявлений позивачем період складає 14 402,71 грн. Оскільки господарський суд, в силу положень частини 2 статті 237 Господарського процесуального кодексу України, не може виходити за межі позовних вимог, вимоги в частині стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню в заявленому позивачем розмірі - 13 717,42 грн.

При перевірці розрахунку 3% річних судом встановлено, що позивач включив день оплати заборгованості (25.02.2019 - на суму 25 000,00 грн) до періоду прострочення суми заборгованості в розмірі 55 867,18 грн, яка існувала до моменту оплати. З огляду на це суд здійснив перерахунок 3% річних за період з 01.10.2019 по 24.02.2019 на суму 55 867,18 грн і дійшов висновку, що три відсотки річних за вказаний період складають 675,00 грн (позивачем заявлено 679,59 грн). Розрахунок 3% річних за період з 26.02.2019 по 16.10.2019 є арифметично і методологічно правильним. Відтак, позовні вимоги про стягнення 3% річних підлягають задоволенню частково, в сумі 5 934,77 грн.

Згідно з п.7.3. Договору, у разі порушення строків розрахунків (при постачанні продукції без попередньої оплати), покупець сплачує на користь постачальника пеню за кожний день прострочення у розмірі 0,1% від суми неоплаченого товару, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення.

За розрахунком позивача (в редакції заяви про уточнення позову за вх. № 46417/19 від 11.10.2019), розмір пені за порушення строків оплати товару за загальний період прострочення з 01.10.2018 по 01.04.2019 становить 35 349,53 грн.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

В силу п. 1 статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Положеннями ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Суд бере до уваги вищевказаний висновок щодо необґрунтованого врахування позивачем дати оплати (25.02.2019 - на суму 25 000,00 грн) при визначенні періоду прострочення суми заборгованості в розмірі 55 867,18 грн, яка існувала до моменту оплати. Здійснивши перерахунок пені за період з 01.10.2019 по 24.02.2019 на суму 55 867,18 грн, суд дійшов висновку, що пеня за вказаний період складає 8 099,98 грн (позивачем заявлено 8 155,08 грн). Розрахунок пені за період з 26.02.2019 по 01.04.2019 є арифметично і методологічно правильним. Відтак, позовні вимоги про стягнення пені підлягають задоволенню частково, в сумі 35 294,43 грн.

За приписами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Альпінекс" (49000, м. Дніпро, вул. Воскресенська, будинок 41, офіс 316, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмонтажспецбуд" (50006, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вулиця Ландау, будинок 2Г, ) основний борг в сумі 183 974,90 грн (сто вісімдесят три тисячі дев`ятсот сімдесят чотири гривні 90 копійок), інфляційні втрати в сумі 13 717,42 грн (тринадцять тисяч сімсот сімнадцять гривень 42 копійки), 3% річних в сумі 5 934,77 грн (п`ять тисяч дев`ятсот тридцять чотири гривні 77 копійок), пеню в сумі 35 294,43 грн (тридцять п`ять тисяч двісті дев`яносто чотири гривні 43 копійки), судовий збір в сумі 3 583,82 грн (три тисячі п`ятсот вісімдесят три гривні 82 копійки).

В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 11.11.2019.

Суддя А.Є. Соловйова