ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" листопада 2019 р. Справа №909/549/19

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого (судді-доповідача): Бонк Т.Б.

суддів Матущак О.І.,

Якімець Г.Г.

секретар судового засідання Борщ І.О.,

за участю представників:

від позивача - Селянін В.О. (адвокат)

від відповідача - Максимів І.І. (представник)

розглянувши апеляційну скаргу Івано-Франківської міської ради №910/11.1-03/14в від 10.09.2019

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 14.08.2019 (головуючий суддя Фанда О.М.) повний текст складено 23.08.2019

у справі № 909/549/19

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Розважально-відпочинковий центр "Гаразд", м. Івано-Франківськ,

до відповідача: Івано-Франківської міської ради, м. Івано-Франківськ, про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі від 14.03.2011 року, зареєстрованого 16.03.2011 року за № 0032 в редакції позивача

ВСТАНОВИВ:

короткий зміст вимог позовної заяви і рішення суду першої інстанції: Товариство з обмеженою відповідальністю "Розважально-відпочинковий центр "Гаразд" (позивач) звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до Івано-Франківської міської ради (відповідач) про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі від 14.03.2011 року, зареєстрованого 16.03.2011 року за №0032 в редакції позивача.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 14.08.2019 (головуючий суддя Фанда О.М., повний текст складено - 23.08.2019 у справі № 909/549/19 - позов задоволено. Визнано укладеною між Товариством з обмеженою відповідальністю "Розважально-відпочинковий центр "Гаразд" та Івано-Франківською міською радою Додаткову угоду до договору оренди землі від 14.03.2011 року, зареєстрованого 16.03.2011 року за № 0032 в редакції позивача:

ДОДАТКОВА УГОДА

про внесення змін до договору оренди землі №79

м. Івано-Франківськ ,"___" __________ 2019року.

Орендодавець (уповноважена ним особа) Івано-Франківська міська рада в особі міського голови ОСОБА_3 Руслана Романовича, з одного боку та Орендар Товариство з обмеженою відповідальністю "Розважально-відпочинковий центр "Гаразд" з другого,(а разом сторони) уклали цю Додаткову угоду про нижче наведене:

Предмет угоди

1. Згідно Договору оренди землі №79 від 14.03.2011року, в оренду передана земельна ділянка загальною площею 4,0000га, кадастровий номер - :24:001:0078, у тому числі: ріллі-га, багаторічних насаджень-га, сіножатей-га, пасовищ-3,9519га, лісів-га, під забудовою-га, інших угідь-0,0481га;

2. Кадастровий номер :24:001:0078 ;

3. 3емельна ділянка передана в оренду для будівництва розважально-відпочинкового центру. Цільове призначення земельної ділянки землі житлової та громадської забудови.

4. Строк дії Договору оренди землі №79 визначено пунктом 8, і такий становить 3 роки.

5. Додатковими угодами від 21 березня 2014року та від 18 грудня 2017року (день набрання чинності рішенням суду у справі №909/939/17, який у відповідності до ст.187 Господарського кодексу України є датою укладання відповідного договору), термін дії договору поновлюється на той самий строк і на тих самих умовах і на даний час цей Договір укладено на 3 роки тобто до 16 квітня 2020 року.

6. Враховуючи об`єктивну неможливість освоєння земельної ділянки Орендарем згідно умов договору через дії , події і обставини, які настали після його укладання Сторонами і на які Орендар не міг вплинути і які не залежать від нього, незважаючи на усю турботливість при виконанні ним своїх зобов`язань за Договором, враховуючи що для освоєння земельної ділянки згідно функціонального призначення необхідний значно більший час, ніж термін на який даний Договір укладено, Сторони дійшли згоди внести зміни в пункт 8 Договору оренди землі в частині визначення строку (терміну) дії Договору виклавши його в наступній редакції:

Договір укладено строком на 5 років - до 16 квітня 2022року.

Після закінчення терміну дії додаткової угоди Орендар має переважне право поновлення її на новий термін. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення терміну дії договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію

7. Інші умови Договору залишаються не змінними.

Реквізити сторін … ».

Вищезазначене рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що встановлені обставини свідчать про неможливість ТОВ "Розважально-відпочинковий центр "Гаразд" з моменту отримання земельної ділянки в оренду, протягом усіх років на який було укладено договір оренди, освоїти земельну ділянку за її цільовим призначенням, оскільки Івано-Франківська міська рада і її структурні підрозділи чинять перешкоди у такому освоєнні і своїми активними діями та неправомірною бездіяльністю, не дають можливості позивачу отримати те, на що він сподівався укладаючи такий договір - освоїти земельну ділянку за цільовим призначенням (здійснити будівництво розважально-відпочинкового центру). За час дії договору, такий по суті носив односторонній характер, адже ТОВ "РВЦ "Гаразд" виконувало свої зобов`язання по договору, сплачувало щомісячно орендну плату, виготовляло необхідні документи за для освоєння земельної ділянки, натомість орендодавець не виконував умов договору.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу:

до апеляційного суду надійшла апеляційна скарга відповідача Івано-Франківської міської ради №910/11.1-03/14в від 10.09.2019, в якій скаржник просить рішення суду першої інстанції - скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що: судом безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням суду в іншій справі, чим було порушено норми процесуального права. Скаржник вважає, що судом першої інстанції порушено процедуру поновлення договору оренди землі на новий строк згідно ст. 33 Закону України «Про оренду землі», бо фактично під зміною умов договору оренди землі судом було внесено зміни в строк дії договору, що не узгоджується із положенням спеціального закону. Зазначає, що міська рада на виконання вимог договору оренди землі передала земельну ділянку орендарю для розміщення на ній розважально-відпочинкового центру, а відтак міська рада не порушує умови договору оренди. Поновлення договору оренди на новий строк не є обов`язком орендодавця, а відтак дії, пов`язані із запереченням у поновленні договору оренди землі не можуть розцінюватися як істотне порушення умов договору. Вважає, що у даному випадку застосування ч.4 ст. 652 ЦК України у даних договірних правовідносинах є неможливим, оскільки не доведено наявності всіх чотирьох умов передбаченої норми закону та істотну зміну обставин.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення з тих підстав, що у даному випадку відповідачем не було наведено достатніх підстав для зупинення провадження у справі; ТОВ «РВЦ «Гаразд» просить внести зміни до існуючого і діючого договору, а не поновити його дію як закінченого чи припиненого, і така форма захисту прямо передбачена законом, оскільки позивач покликався на статті ЦК України, які регулюють порядок і підстави внесення змін до діючих договорів. Звертає у вагу, що в господарській справі № 909/480/15 апеляційний суд встановив, що бездіяльність Івано-Франківської міської ради, яка полягає у невнесенні змін до генерального плану міста Івано-Франківська і не приведення його у відповідність до землевпорядної документації створює ТОВ «РВЦ «Гаразд» перешкоди в освоєнні земельної ділянки у відповідності до умов укладеного договору оренди. Покликається на висновок та твердження Верховного Суду у справі №909/359/17 про те, що позивач протягом багатьох років здійснював витрати на орендні платежі, проте не мав можливості користуватися властивостями земельної ділянки і здійснити її забудову з вини відповідача.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну правову оцінку доводам та запереченням сторін, які містяться в апеляційній скарзі, відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін, з огляду на наступне.

Згідно встановлених судами першої та апеляційної інстанцій обставин, і визначених відповідно до них правовідносин, вбачається, що :

14 березня 2011 року між Івано-Франківською міською радою та товариством з обмеженою відповідальністю "Розважально-відпочинковий центр "Гаразд" укладено договір оренди землі №79, згідно якого орендарю передано в користування земельну ділянку для будівництва розважально-відпочинкового центру по вул. Південий бульвар площею 4 га. Договір укладено на три роки (п.8)

Згідно з п.49 рішення 6 сесії Івано-Франківської міської ради, 21 березня 2014 року, між Івано-Франківською міською радою укладено Додаткову угоду, за умовами якої дію вказаного вище договору продовжено на той самий строк, на який його було укладено, і на тих самих умовах. Згідно п. 7 Угоди, так укладено на три роки.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Розважально-відпочинковий центр "Гаразд" зареєструвало право оренди (користування) в Державному реєстрі речових прав. Кадастровий номер даної земельної ділянки :24:001:0078.

Згідно з п. 8 Договору оренди землі №79 вказаний договір укладено на 3 (три) роки, і загалом такий укладено - до 16.04.2020 року (з урахуванням вищевказаної Додаткової угоди та рішення суду у справі № 909/939/17).

У відповідності до п.28 Договору оренди, орендодавець (відповідач по справі) зобов`язався передати в користування земельну ділянку у стані, що відповідає умовам договору оренди та не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою.

Однак, в процесі реалізації договору оренди земельної ділянки позивачу стало відомо, що земельна ділянка передана йому у стані, що не відповідала умовам договору, зокрема із недоліками, які не давали змоги орендарю приступити до її використання за цільовим призначенням , а орендодавець зі своєї сторони істотно порушує умови договору і постійно вчиняє дії, які перешкоджають орендарю користуватися земельною ділянкою. Зокрема, під час підготовки проектних пропозицій щодо освоєння даної земельної ділянки, позивачу стало відомо, що у діючому Генеральному плані міста Івано-Франківська, територія, в межах якої знаходиться дана земельна ділянка, відноситься до категорії зони зелених насаджень загального користування, що унеможливлює для орендаря здійснити її забудову.

Вказані обставини підтверджуються наступними судовими рішеннями:

- Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 07.12.2015 року по справі №909/480/15, у якій апеляційний суд встановив факт бездіяльності Івано-Франківської міської ради, яка полягає у не внесенні змін до Генерального плану міста Івано-Франківська і не приведення його у відповідність до землевпорядної документації, створює ТОВ РВЦ Гаразд перешкоди в освоєнні земельної ділянки у відповідності до умов укладеного договору оренди, а тому прийшов до переконання про необхідність зобов`язання розглянути питання про внесення змін до Генерального плану в частині орендованої земельної ділянки. Зокрема, пунктом 4 резолютивної частини Постанови вирішено: усунути перешкоди Товариству з обмеженою відповідальністю "Розважально-відпочинковий центр "Гаразд" в користуванні земельною ділянкою площею 4,0000 га по Південному бульвару в м. Івано-Франківську згідно умов договору оренди землі № 79 від 14.03.2011 р. за цільовим призначенням та зобов`язати Івано-Франківську міську раду як Орендодавця розглянути питання щодо внесення змін до Генерального плану міста Івано-Франківська відносно земельної ділянки площею 4.0000 га по вул. Південний бульвар;

- Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.11.2016 року у справі №344/15039/15-а, у якій встановлено, що процедура громадських слухань щодо коригування (внесення змін до) Генерального плану була завершена фактом прийняття узгоджувальною комісією рішення, оформленого протоколом від 13 березня 2015 року, і таке рішення є підставою для внесення змін до генерального плану. За наведеного суд визнав неправомірними дії Департаменту архітектури та містобудування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради по проведенню 30.06.2015 громадських слухань з розгляду проекту містобудівної документації коригування генерального плану, суміщеного з історико-архітектурним планом м. Івано-Франківська (в межах Івано-Франківської міської ради) на території колишнього ЖЕО-7.

15 лютого 2018 року Івано-Франківською міською радою було прийнято рішення №06-18 "Про запровадження мораторію на будівництво нових та реконструкцію існуючих будівель і споруд навколо міського озера", пунктом 1 якого, вирішено до затвердження змін до Генерального плану міста запровадити мораторій на: розміщення нових (не розпочатих будівництвом на момент ухвалення даного рішення) будівель і споруд; реконструкцію з розширенням і надбудовою існуючих будівель і споруд на земельних ділянках біля міського озера згідно додатку.

Пунктом 2 даного Рішення Івано-Франківської міської ради було визначено, департаменту містобудування, архітектури і культурної спадщини заборонити видачу містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки з питань, визначених пунктом 1 даного рішення.

Пунктом 3 цього Рішення, комунальним підприємствам Івано-Франківської міської ради вирішено також заборонити видачу технічних умов інженерного забезпечення об`єктів будівництва, визначених пунктом 1 даного рішення.

На виконання пункту 1 даного Рішення Додатком до нього було визначено перелік адрес, на які поширюватиметься дія мораторію, в якому зокрема відображена орендована ТОВ "РВЦ "Гаразд" земельна ділянка, кадастровий номер: :24:001:00078 - земельна ділянка площею 4 га зі сторони вул. Романа Гурика.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 28 лютого 2019 року у справі № 909/183/18 позов ТОВ "РВЦ "Гаразд" про скасування вказаного вище Рішення було задоволено і Рішення скасовано. Ухвалою Верховного Суду від 15 квітня 2019 року касаційну скаргу Івано-Франківської міської ради на постанову Західного апеляційного господарського суду від 28.02.2019 у справі № 909/183/18 повернуто міській раді.

У квітні 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю "Розважально- відпочинковий центр "Гаразд" звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду із позовом до Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради про визнання протиправною відмови Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради у наданні товариству з обмеженою відповідальністю "Розважально- відпочинковий центр "Гаразд" містобудівних умов та обмежень для будівництва розважально-відпочинкового центру "Гаразд" (заклад культури, спорту та оздоровчого призначення) на Південному бульварі в м. Івано-Франківськ та про зобов`язання Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради надати Товариству з обмеженою відповідальністю Розважально-відпочинковий центр "Гаразд" містобудівні умови та обмеження для будівництва розважально- відпочинкового центру "Гаразд" (заклад культури, спорту та оздоровчого призначення) на Південному бульварі в м. Івано-Франківську у відповідності до Містобудівного розрахунку.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2018 року, що була залишена без змін постановою Верховного Суду від 27.02.2019 р., апеляційну скаргу ТОВ "РВЦ "Гаразд" було задоволено, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 липня 2018 року у справі № 809/721/18 - скасовано. Прийнято нове рішення, яким адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Розважально-відпочинковий центр "Гаразд" задоволено, визнано протиправною відмову Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради у наданні Товариству з обмеженою відповідальністю "Розважально-відпочинковий центр "Гаразд" містобудівних умов та обмежень для будівництва розважально-відпочинкового центру "Гаразд" на Південному бульварі в м. Івано-Франківську, та зобов`язано відповідача - Департамент містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради надати Товариству з обмеженою відповідальністю "Розважально-відпочинковий центр "Гаразд" містобудівні умови та обмеження на об`єкт, який розташований за адресою Південний бульвар, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, площею 4 га.

При цьому, адміністративним судом було встановлено, що жодних правових підстав у Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини не надавати такі містобудівні умови та обмеження для забудови вищевказаної земельної ділянки немає, і така бездіяльність позбавляє можливості для позивача використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням.

Окрім того, 09 серпня 2018 року ТОВ "Розважально-відпочинковий центр "Гаразд" звернулось до суду з адміністративним позовом до Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради, в якому просило: визнати протиправною бездіяльність Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради щодо не внесення змін до проекту містобудівного документу "Внесення змін до Генерального плану міста Івано-Франківська суміщеного з історико-архітектурним опорним планом міста" про віднесення земельної ділянки, яка належить на праві оренди товариству з обмеженою відповідальністю "Розважально-відпочинковий центр "Гаразд" кадастровий номер :24:001:00078 площею 4,0000 га зі сторони вулиці Романа Гурика в місті Івано-Франківську до території громадської забудови та про зобов`язання Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради привести проект „Внесення змін до Генерального плану міста Івано-Франківська суміщеного з історико-архітектурним опорним планом міста" в частині земельної ділянки, яка належить на праві оренди товариству з обмеженою відповідальністю "Розважально-відпочинковий центр "Гаразд" та надана для будівництва розважально-відпочинкового центру, кадастровий номер :24:001:00078 площею 4,0000 га зі сторони вулиці Романа Гурика в місті Івано-Франківську у відповідність до цільового та функціонального призначення, шляхом віднесення даної території до території громадської забудови.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2019 року у справі 0940/1429/18, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Розважально- відпочинковий центр "Гаразд" задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність і зобов`язано Департамент містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради привести такий проект у відповідність шляхом віднесення земельної ділянки позивача до території громадської забудови.

При цьому, адміністративним судом було встановлено і констатовано, що згідно договору оренди землі №79 від 14.03.2011 спірна земельна ділянка передана ТзОВ "РВЦ "Гаразд" для будівництва розважально-відпочинкового центру із цільовим призначення для житлової та громадської забудови. ТзОВ "РВЦ "Гаразд" належним чином зареєструвало право оренди земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав 16.04.2014 за кадастровим номером - :24:001:0078. Отже, ТзОВ "РВЦ "Гаразд" має право планування та забудови спірної земельної ділянки в межах її цільового призначення.

Також суд у своїй Постанові вказав, що Івано-Франківська міська рада та її виконавчі органи мають своїм обов`язком не чинити позивачу перешкод у використанні земельної ділянки, а вимагати від нього використання земельної ділянки у відповідності до цільового призначення згідно договору оренди та сприяти у цьому.

Окрім цього, колегія суддів прийшла до висновку, що "свого обов`язку відповідно до постанови Львівського апеляційного господарського суду від 07 грудня 2015 року у справі №909/480/15 в частині розгляду питання щодо внесення змін до генерального плану міста Івано- Франківська відносно земельної ділянки площею 4,0000 га по вул. Південний бульвар міська рада не виконала".

Проте, незважаючи на той факт, що всі ці вище описані рішення вступили в законну силу і є обов`язковими до виконання, і не зважаючи на ряд відкритих виконавчих проваджень і вже порушених кримінальних справ за фактом невиконання рішення суду, жодне із цих рішень суду не виконане не відповідачем - Івано-Франківською міською радою, ні її структурними підрозділами, на яких також спрямовувалися рішення суду. На даний час земельна ділянка не приведена у відповідність до мети, з якою така була надана в оренду, а всі наміри, дії позивача, направлені на планування і забудову цієї земельної ділянки наражаються на перешкоди.

Разом з тим, у 2019 році посадові особи міської ради міста Івано-Франківська здійснили перешкоди Товариству у відновленні паркана по межі орендованої земельної ділянки, який був раніше влаштований і який було неправомірно демонтовано. Так, міський голова Марцінків Р.Р., його заступник ОСОБА_1 . за допомогою комунального підприємства "Муніципальна варта" розмістили на орендованій ТзОВ "РВЦ" Гаразд" земельній ділянці працівників даного комунального підприємства з метою недопущення орендаря до орендованої земельної ділянки. Згодом, на орендованій земельній ділянці були встановлені приймальні міського голови, його заступника та місцевих депутатів. Копії публікацій із засобів масової інформації додано до матеріалів справи. З приводу таких дій, між сторонами тривають судові спори у Господарському суді Івано-Франківської області.

06 листопада 2018 року виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради як структурним підрозділом Івано-Франківської міської ради, прийнято рішення від 27 грудня 2018 року, яким надано дозвіл Управлінню Івано-Франківської єпархії УПЦ КП на встановлення Богослужбової каплиці "Святого Духа" на земельній ділянці площею 4,000 га, яка знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Південний Бульвар, кадастровий номер: :24:001:0078, тобто, земельну ділянку, орендовану ТОВ "РВЦ "Гаразд".

30 січня 2019 року, виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради прийняв ще одне рішення № 78 вже "Про надання дозволу на спорудження Хресної дороги", відповідно до якого виконавчий комітет вирішив надати дозвіл Управлінню Івано-Франківської єпархії УПЦ КП на спорудження Хресної дороги і встановлення 14 хрестів для релігійної громади "Святого Духа" м. Івано-Франківська УПЦ КП на земельній ділянці площею 4,0000(га), яка знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, Південний бульвар, кадастровий номер земельної ділянки: :24:001:0078 на прилеглій території біля міського озера.

На підставі вказаних рішення виконавчого комітету, на орендованій ТОВ "РВЦ "Гаразд" земельній ділянці, на даний час знаходиться капличка, будка. Палатка і 14 хрестів, про що свідчать долучені до матеріалів справи фотосвітлини. З вказаного приводу розглядається спір в Господарському суді Івано-Франківської області.

На час розгляду справи відповідачем не подано суду доказів, що позивач зміг безперешкодно приступити до будівництва розважально-відпочинкового центру.

У зв`язку із наведеним, ТОВ "РВЦ "Гаразд" 24 січня 2019 року звернулося до Івано- Франківської міської ради із листом, в якому просило внести зміни у п. 8 Договору оренди земельної ділянки, право на оренду (користування) якої зареєстровано в Державному реєстрі речових прав (реєстраційний номер нерухомого майна: 01), кадастровий номер: :24:001:0078 з 3-ох річного строку на 5-ти річний строк. До вказаного супровідного листа було долучено три примірника підписаного зі сторони Позивача проекти додаткової угоди про внесення таких змін.

12 лютого 2019 року, Івано-Франківською міською радою, як власником земельної ділянки і Орендодавцем, було прийнято рішення № 19/01-15/375 "Про розгляд листа-заяви від 24 січня 2019 року "Про укладення додаткової угоди до договору оренди землі", яким було відмовлено у внесенні таких змін.

Предмет позову вимога про визнання укладеною Додаткової угоди про внесення змін до Договору оренди землі від 14.03.2011 року, в редакції позивача.

Статтею 2 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) визначено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Відповідно до частини 1 статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно з ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч. 2ст. 116 ЗК України).

Згідно з ч. 1 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про оренду землі" орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом.

У спірному випадку позивач отримав право користування спірною земельною ділянкою на підставі Договору оренди землі від №79 від 14.03.2011 року, який неодноразово був пролонгований.

Згідно з ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема, Земельним кодексом України, Законом України "Про оренду землі".

Положеннями ст. 15 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Статтею 188 ГК України передбачено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягай згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Тобто нормами статті 188 ГК України визначено процедурний порядок розгляду сторонами пропозицій щодо внесення змін до договору та передачі спору на розгляд суду у випадку недосягнення сторонами згоди щодо внесення змін до договору.

Водночас загальні підстави (передбачені нормами матеріального права) внесення змін до договору, в тому числі в судовому порядку, визначені нормами статей 651,652 ЦК України.

Згідно з частинами першою, другою статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Верховний Суд у своїй Постанові у справі № 916/743/18 вказав, що право сторін (на вимогу заінтересованої сторони) на внесення змін до договору у судовому порядку у випадку істотної зміни обставин, якими сторони керувались при укладенні договору, передбачено частиною другою статті 652 ЦК України.

При цьому істотна зміна обставин матиме місце виключно за наявності одночасно умов, передбачених частиною другою статті 652 ЦК України, та зміна договору за наявності таких умов у судовому порядку допускається у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору.

При здійсненні правового аналізу вказаної норми, укладаючи договір, сторони розраховують на його належне виконання і досягнення поставлених ним цілей. Проте під час виконання договору можуть виявлятись обставини, які не могли бути враховані сторонами при укладенні договору, але істотно впливають на інтереси однієї чи обох сторін. При укладенні договору та визначенні його умов сторони повинні розумно оцінювати ті обставини, при яких він буде виконуватися.

Інтереси сторін можуть порушуватись будь-якою зміною обставин, що виникають у ході виконання договору, проте лише істотна зміна обставин визнається підставою для вимоги про зміну чи розірвання договору.

При цьому в іншій своїй Постанові у справі № 927/877/17 Верховний Суд дав розширене тлумачення і оцінку (з посиланням на свої попередні рішення) поняттю істотні порушення і їх застосуванню.

Так, Верховний суд вказав, що істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (постанова Верховного Суду України від 11.10.2017 № 6-1449цс17).

Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустила порушенням договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного.

Укладаючи договір оренди землі, і отримуючи земельну ділянку в користування, ТОВ "РВЦ Гаразд" розраховувало, що буде мати змогу здійснити на вказаній земельній ділянці будівництво розважально-відпочинкового центру, як те і було прямо передбачено договором оренди. Саме з цією метою така земельна ділянка передавалася міською радою в оренду.

Однак, як підтверджується матеріалами справи, після укладення такого договору, Івано-Франківська міська рада почала чинити супротив орендарю в його законному праві щодо належного використання орендованої земельної ділянки з метою її цільового використання для будівництва.

Вказана обставина підтверджується встановленими фактами у судових рішеннях, зокрема: постанові Львівського апеляційного Господарського суду від 07.12.2015 року по справі №909/480/15 (у вказаному судовому рішення апеляційний суд встановив факт бездіяльності Івано-Франківської міської ради, яка полягає у не внесенні змін до Генерального плану міста Івано-Франківська і не приведення його у відповідність до землевпорядної документації); постанові Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.11.2016 року у справі №344/15039/15-а (у вказаному судовому рішенні встановлено, що процедура громадських слухань щодо коригування (внесення змін до) Генерального плану була завершена фактом прийняття узгоджувальною комісією рішення, оформленого протоколом від 13 березня 2015 року, і таке рішення є підставою для внесення змін до генерального плану); постанові Львівського апеляційного Господарського суду від 20.09.2018 року по справі №809/721/18 (у вказаному судовому рішення встановлено факт протиправної відмови Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради у наданні Товариству з обмеженою відповідальністю "Розважально-відпочинковий центр "Гаразд" містобудівних умов та обмежень для будівництва розважально-відпочинкового центру "Гаразд" на Південному бульварі в м. Івано-Франківську); Восьмій постанові апеляційного адміністративного суду від 29.01.2019 року по справі №909/183/18 ( у вказаному судовому рішення встановлено факт відповідності цільового призначення спірної земельної ділянки Генеральному плану м. Івано-Франківська та встановлено, що рішення Івано-Франківської області №06-18 "Про запровадження мораторію на будівництво нових та реконструкцію існуючих будівель і споруд навколо міського озера" порушує право товариства з обмеженою відповідальністю "Розважально-відпочинковий центр "Гаразд" щодо належного використання останнім спірної земельної ділянки); постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2019 року у справі 0940/1429/18 (у вказаному судовому рішенні встановлено факт протиправної бездіяльності Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради і зобов`язано останнього привести такий проект у відповідність шляхом віднесення земельної ділянки позивача до території громадської забудови) тощо.

Щодо фактів наявності істотного порушення умов договору зі сторони Івано- Франківської міської ради, то окрім вже наведеного вище, таке було встановлено і Верховним Судом.

Так, зокрема, 20 березня 2018 року, Верховним Судом було прийнято Постанову у справі № 909/359/17 за позовом ТОВ "РВЦ "Гаразд" до Івано-Франківської міської ради про скасування рішення про відмову у пролонгації договору оренди землі.

У даній Постанові, Верховний Суд встановив, що рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 08.10.2015 у справі № 909/480/15, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 07.12.2015, відмовлено в задоволенні первісного позову Відповідача до Позивача про розірвання договору та повернення земельної ділянки, задоволено зустрічний позов про зобов`язання усунути перешкоди Позивачу в користуванні земельною ділянкою за цільовим призначенням та зобов`язано Відповідача розглянути питання щодо внесення змін до генерального плану міста Івано-Франківська щодо спірної земельної ділянки. Вказаними судовими рішеннями встановлено, що спірна земельна ділянка за своїм цільовим призначенням належить до категорії земель житлової і громадської забудови, Орендар має право господарювати на землі з дотриманням умов договору, (п. 14 Постанови Верховного Суду).

Окрім того, цією ж постановою було встановлено, що "права позивача як орендаря належать до права, яке захищається згідно зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції...; позивач протягом багатьох років здійснював витрати на орендні платежі, проте не мав можливості користуватись властивостями земельної ділянки і здійснити її забудову з вини Відповідача. Позбавлення Позивача цього права з підстав, не передбачених законом, без вказівки та доведення обставин, які обумовили такі дії, слід визнати незаконним втручанням в право власності.

Одночасно, суд вважає за доцільне зазначити, що позивач протягом багатьох років здійснював витрати на орендні платежі, проте не мав можливості користуватись властивостями земельної ділянки і здійснити її забудову з вини відповідача. Позбавлення позивача цього права з підстав, не передбачених законом, без вказівки та доведення обставин, які обумовили такі дії, слід визнати незаконним втручанням в право власності. За умови незаконності втручання в право власності відсутня необхідність оцінювати виправданість втручання та дотримання принципу пропорційності, оскільки ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

У справі № 909/939/17 Верховний Суд в своїй Постанові спростував твердження відповідача (Івано-Франківської міської ради) про те, що спірна земельна ділянка відповідно до генерального плану міста є територією зелених насаджень загального користування, враховуючи рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 08.10.2015 у справі № 909/480/15 (яке набрало законної сили), за змістом якого спірна земельна ділянка за цільовим призначенням належить до категорії земель житлової і громадської забудови, а невиконання радою договірних зобов`язань унеможливлює її використання орендарем відповідно до цільового призначення.

Наведене вище свідчить про неможливість товариства з обмеженою відповідальністю "Розважально-відпочинковий центр "Гаразд" з моменту отримання земельної ділянки в оренду, протягом усіх років на який було укладено договір оренди, освоїти земельну ділянку за її цільовим призначенням, оскільки Івано-Франківська міська рада і її структурні підрозділи чинять перешкоди у такому освоєнні і своїми активними діями та неправомірною бездіяльністю, не дають можливості позивачу отримати те, на що він сподівався укладаючи такий договір - освоїти земельну ділянку за цільовим призначенням (здійснити будівництво розважально-відпочинкового центру).

Відповідно до ч.4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно до рішень Європейського суду з прав людини, зокрема у справах "Меллахер та інші проти Австрії" від 19.12.1998 та "Пайн Велі Девелопмент ЛТД" та інші проти Ірландії" від 23.10.1991, які є джерелом права, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішення та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд зазначав, що під поняттям "майно" розуміється не лише майно, яке належить особі на праві власності згідно із законодавством країни, в якій виник спір, а також під даним поняттям можуть бути "правомірні очікування"/"законні сподівання" особи.

Також судовим рішенням Європейського Суду з прав людини від 26.03.2013 у справі "Рисовський проти України", Європейський Суд зауважив, що державні органи, які не впроваджують або недотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

Оскільки здійснення будівництва потребує дотримання відповідних вимог законодавства, а планування, початок і закінчення будівництва можливе лише після врегулювання земельних питань та отримання проектно-кошторисної документації з затвердженням її у встановленому порядку, суд встановив, що позивач був позбавлений можливості приступити до виконання своїх зобов`язань по договору оренди, через неправомірні перешкоди які здійснювала Івано-Франківська міська рада як Орендодавець в освоєнні земельної ділянки, що підтверджується вище наведеним.

У спірному випадку ТОВ "РВЦ "Гаразд", укладаючи договір оренди землі, мало намір отримати ті корисні властивості від оренди земельної ділянки, задля яких така і передавалася в оренду.

Як також встановлено, за час дії договору, такий по суті носив односторонній характер, адже ТОВ "РВЦ "Гаразд" виконувало свої зобов`язання по договору, сплачувало щомісячно орендну плату, виготовляло необхідні документи за для освоєння земельної ділянки, натомість орендодавець не виконував умов договору.

Відповідно до п. 28 Договору оренди землі №79 від 14.03.2011 року Орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали Орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою.

Відповідно до п. 29 договору оренди землі №79 від 14.03.2011 року Орендар має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі.

Разом з тим, у відповідності до довідки проектної організації "АР-KO" від 10 квітня 2019 року № 1, згідно ДСТУ Б А.3.1-22:2013 "Визначення тривалості будівництва об`єктів" тривалість будівництва розважально-відпочинкового центру передбачено не менше 30 місяців.

При цьому, суд враховує той факт, що Позивач не мав змоги приступити до використання земельної ділянки згідно договору оренди, а лише усував різного роду перешкоди у такому освоєнні зі сторони Орендодавця і його структурних підрозділів, в тому числі у судовому порядку.

Як зазначалось вище, строк договору оренди землі закінчується 16 квітня 2020 року.

З урахуванням наведено вище, апеляційний суд погоджується з висновокм суду першої інтанції про наявність істотного порушення відповідачем умов Договору оренди землі №79 від 14.03.2011 року, що і є правовою підставою для внесення змін до вказаного Договору оренди землі. Внесення змін до договору в частині строків, на який було укладено договір, в жоден спосіб не призведе до порушення прав і законних інтересів сторін цього договору.

Як правильно зазначено позивачем у відзиві на апеляційну скаргу, позивач, звертаючись до суду із позовом у даній справі, просить внести зміни до діючого договору, а не поновити його дію як закінченого, і така форма захисту права прямо передбачена законом. При цьому, позивач покликався на норми цивільного закону, які регулюють порядок і підстави внесення змін до договору.

Крім того, численним судовими рішеннями у спорах між сторонами, правовідносини у яких є дотичним до правовідносин за спірним договором оренди, встановлено порушення відповідачем прав позивача за договором орнеди земельної ділянки, та зокрема неможливість виконувати договір та надані права за ним.

Згідно ч.1 ст.653 Цивільного кодексу України у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

Статтею 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Таким чином, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 14.08.2019 у справі №909/549/19 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення. Доводи скаржника стосовно порушення судом першої інстанції вимог процесуального права у зв`язку з відмовою у зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням суду у справі №909/566/19 не є обґрунтованими, оскільки відповідачем / скаржником не доведено неможливості розгляду даної справи та встановлення обставин на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.1 ст.74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Пунктами 1, 2 ст.86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судові витрати в суді апеляційної інстанції.

Оскільки суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України). Відтак, згідно ст.129 ГПК України сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.

Керуючись ст.ст. 129, 236, 269, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Івано-Франківської міської ради №910/11.1-03/14в від 10.09.2019 -залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 14.08.2019 у справі №909/549/19 - залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на скаржника.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів відповідно до ст.ст. 286 - 289 ГПК України.

Головуючий (суддя-доповідач): Т.Б. Бонк

Судді О.І. Матущак

Г.Г. Якімець

Повний текст постанови складено - 11.11.2019.