СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2019 р. Справа № 922/126/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Геза Т.Д. , суддя Мартюхіна Н.О.

за участю секретаря судового засідання Бєлкіної О.М.,

за участю представників:

позивача - Чехова О.О., адвокат (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю від 29.08.2012 №1780) - на підставі ордеру серії АХ №1002087 від 27.08.2019);

1-го відповідача - не з`явився

2-го відповідача - Новаков А.І., адвокат (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 20.12.2005 №1373) - на підставі договору про надання правової допомоги від 29.01.2019 №02/01-19, договору про надання правової допомоги від 29.01.2019 №03/01-19;

третьої особи - Новаков А.І., адвокат (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 20.12.2005 №1373) - на підставі договору про надання правової допомоги від 29.01.2019 №02/01-19, договору про надання правової допомоги від 29.01.2019 №03/01-19, представник Фізичної особи ОСОБА_1 ; ОСОБА_2 , ордер серія ХВ №1426/169 від 29.01.2019, свідоцтво №1778 від 29.08.2012 представник фізична особа ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу фізичної особи ОСОБА_3 (вх.№ 2226)

на рішення Господарського суду Харківської області від 12.06.2019

у справі №922/126/19, ухвалене суддею Калініченко Н.В. в приміщенні Господарського суду Харківської області 12.06.2019 о 13:33 (повний текст рішення складено та підписано 24.06.2019),

за позовом фізичної особи ОСОБА_3 , м. Харків,

до Акціонерного товариства "Турбоатом", м. Харків,

фізичної особи ОСОБА_4 , м. Харків;

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, фізична особа ОСОБА_1 , м. Харків,

про визнання недійсним договору

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Господарського суду Харківської області від 12.06.2019 по справі №922/126/19 у позові фізичної особи ОСОБА_3 до Акціонерного товариства "Турбоатом", фізичної особи ОСОБА_4 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, фізичної особи ОСОБА_1 про визнання недійсним договору відмовлено повністю.

Фізична особа ОСОБА_3 з рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 12.06.2019 та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, скаржником зазначено наступне:

- суд надав неправильну оцінку Статуту Відповідача-1 в редакції від 11.05.2000, в т.ч. підпункту 8.2.10.6 пункту 8.2.10 розділу 2 глави 8 Статуту АТ «Турбоатом»;

- буквальне тлумачення підпункту 8.2.10.6 пункту 8.2.10 розділу 2 глави 8 Статуту АТ «Турбоатом» в редакції від 29.02.2000 свідчить, що дієприкметний оборот «Вартість операції у розмірі 20% від розміру статутного фонду товариства по кожній конкретній операції на момент погодження» відноситься виключно до отримання Відповідачем-1 кредитів на вказану суму;

- згідно підпункту 8.2.10.6 Статуту АТ «Турбоатом» в редакції від 29.02.2000 до компетенції Спостережної Ради належить попереднє погодження рішень Генерального директора про проведення будь-яких операцій щодо застави, оренди, продажу та відчуження іншими способами рухомого та/або нерухомого майна, незалежно від їх вартості.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.07.2019, сформовано колегію суддів у складі: Лакіза В.В. - головуючий суддя, судді Здоровко Л.М., Геза Т.Д.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.07.2019 задоволено заяву судді Здоровко Л.М. про самовідвід у справі №922/126/19, а матеріали справи передано на повторний автоматизований розподіл відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.07.2019, сформовано колегію суддів у складі: Лакіза В.В. - головуючий суддя, судді Плахов О.В., Геза Т.Д.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.07.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи ОСОБА_3 на рішення господарського суду Харківської області від 12.06.2019 у справі №922/126/19 та призначено її до розгляду на "29" серпня 2019 р. о 10:00 годині.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.08.2019, у зв`язку із перебуванням судді Гези Т.Д. у відпустці, сформовано колегію суддів у складі: Лакіза В.В. - головуючий суддя, судді Плахов О.В., Бородіна Л.І.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2019, у зв`язку із перебуванням судді Плахова О.В. у відпустці, сформовано колегію суддів у складі: Лакіза В.В. - головуючий суддя, судді Мартюхіна Н.О., Бородіна Л.І.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.08.2019 відкладено розгляд справи на "26" вересня 2019 р. о 14:15 год.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.09.2019 оголошено перерву у судовому засіданні у справі №922/126/19 до "08" жовтня 2019 р. об 11:30 год.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу справи від 08.10.2019 у зв`язку з із перебуванням судді Бородіної Л.І. у відпустці, сформовано колегію суддів у складі: Лакіза В.В. - головуючий суддя, судді Гези Т.Д., Мартюхіної Н.О.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.10.2019 розгляд справи №922/126/19 відкладено на "12" листопада 2019 р. о 11:30 год.

Позивач в судовому засіданні 12.11.2019 наполягав на задоволенні апеляційної скарги, вважає рішення місцевого господарського суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

В процесі розгляду апеляційної скарги від позивача надійшло клопотання про поновлення строку на подання доказів та про приєднання доказів до матеріалів справи, в якому останній просить поновити пропущений процесуальний строк на подання висновку експерта від 02.10.2019 №14835 за результатами семантико-текстуальної експертизи та долучити його до матеріалів справи.

В обґрунтування пропуску процесуального строку для подання нових доказів, позивачем зазначено, що він отримав висновок експерта №14835 від 02.10.2019 лише 07.10.2019, тобто вже після відкриття апеляційного провадження, у зв`язку із чим надати цей документ до суду апеляційної інстанції до 07.10.2019, не уявлялось за можливе.

Під час розгляду вищевказаного клопотання фізичної особи ОСОБА_3 , судова колегія апеляційного господарського суду виходить з наступного.

Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

При цьому, наведена вище норма процесуального законодавства пов`язує можливість прийняття додаткових доказів в разі їх існування на момент розгляду справи в суді першої інстанції.

Як вже зазначалось вище, оскаржуване рішення Господарського суду Харківської області по справі №922/126/19 було прийнято 12.06.2019.

Разом з тим, висновок експерта за результатами семантико-текстуальної експертизи №14835 було складено лише 02.10.2019, у зв`язку із чим місцевий господарський суд був позбавлений можливості надати правову оцінку зазначеному доказу.

Отже, висновок експерта від 02.10.2019 №14835 за результатами семантико-текстуальної експертизи, не існував на момент прийняття оскаржуваного рішення Господарського суду Харківської області від 12.06.2019 по справі №922/126/19, що в контексті положень ст. 269 Господарського процесуального кодексу України унеможливлює залучення до матеріалів справи такого нового доказу.

При цьому, судова колегія апеляційного господарського суду зазначає, що наявні в матеріалах справи документи дозволяють суду встановити всі істотні обставини, які мають значення для повного та всебічного розгляду спору в даній справі, в тому числі і самостійно здійснити тлумачення положень Статуту Акціонерного товариства "Турбоатом".

З огляду на вищевикладене, клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку на подання доказів та про приєднання доказів до матеріалів справи додаткових доказів підлягає залишенню без задоволення.

Відповідач-1 в судове засідання 12.11.2019 не з`явився, причини неявки не повідомив.

Відповідач-2 в судовому засіданні 12.11.2019 заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважає рішення місцевого господарського суду законним та таким, що підлягає залишенню без змін з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Третя особа в судовому засіданні 12.11.2019 заперечила проти задоволення апеляційної скарги, вважає рішення місцевого господарського суду законним та таким, що підлягає залишенню без змін.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 15 червня 2000 року між Відкритим акціонерним товариством "Турбоатом" (далі - продавець) та фізичною особою ОСОБА_4 (далі - покупець) було укладено договір №Г1-125/2000 купівлі продажу (далі - договір). Даний договір підписано з боку першого відповідача головою правління, який діяв на підставі статуту, зареєстрованого Фрунзенською районною радою народних депутатів м. Харкова реєстраційна справа № 04058901ю0010074 від 04 грудня 1998 року, наказу Фонду державного майна України № 16-АТ від 31 січня 1996 року, діючого через брокера брокерської контори № 277; з боку другого відповідача - другим відповідачем особисто.

Відповідно до умов договору продавець зобов`язується передати у власність покупцю нежитлову будівлю лазню-сауну літ. "Г-1" загальною площею 115,4 кв. м., нежитлову будівлю павільйон літ. "В-1" загальною площею 107,1 кв. м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а продавець зобов`язується прийняти вказаний об`єкт нерухомості і сплатити ціну відповідно до умов договору.

Нежитлові будівлі належать продавцю на праві колективної власності на підставі реєстраційного посвідчення на об`єкт нерухомого майна, які належать юридичним особам КП "Харківське бюро технічної інвентаризації" від 13 червня 2000 року, виданого на підставі наказу Фонду державного майна України № 16-АТ від 31 січня 1996 року; перелік нерухомого майна від 12 травня 2000 року та записаного в реєстрову книгу за реєстровим № 3549 (п. 1.1 договору).

Початкова ціна продажу на аукціоні згідно з висновком експерта складає 26 000,00 грн., в тому числі ПДВ 20%, що складає суму 4 333,34 грн. Сума запропонована переможцем аукціону складає 28 600,00 грн., в тому числі ПДВ 20%, що складає суму 4 766,67 грн. Згідно протоколу аукціону № 1-125/2000 від 15 червня 2000 року ціна продажу об`єкту є остаточною і складає 28 600,00 грн., в тому числі ПДВ 20%, що складає суму 4 766,67 грн. (п.п. 3, 4, 5 договору).

Покупець сплачує продавцю вартість придбаного об`єкту на протязі 30 календарних днів з моменту підписання цього договору (п. 6.1 договору). Передача об`єкта здійснюється продавцем покупцю після повної сплати за об`єкт і посвідчується у акті приймання-передачі у 3 денний строк (п. 7 договору).

Відповідно до п. 8 договору, договір складений у двох примірниках. Перший - залишається у справах ХТБ, другий надається покупцю. Копія договору видається продавцю. Вказаний договір зареєстровано Харківською товарною біржою 15 червня 2000 року. На виконання умов вказаного договору між першим відповідачем та другим відповідачем складено акт приймання-передачі нежитлових приміщень від 01 серпня 2000 року.

Не погодившись із фактом укладання вищевказаного договору, фізична особа ОСОБА_3 звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Акціонерного товариства "Турбоатом" та фізичної особи ОСОБА_4 про:

- визнання недійсним договору купівлі-продажу №Г1-125/2000, зареєстрованого Харківською товарною біржою 15 червня 2000 року, про передачу ВАТ "Турбоатом" у власність ОСОБА_4 належні відповідачу нежитлові будівлі: лазні-сауни літ. "Г-1" площею 115,4 кв.м. та павільйону літ. "В-1" площею 107,1 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнання недійсним договору дарування від 21 вересня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Чижовою Наталією Анатоліївною за реєстровим номером 2317, про дарування ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 нежитлових будівель - літ. "В-1", загальною площею 107,1 кв. м., та літ. "Г-1", загальною площею 115,4 кв. м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову, ОСОБА_3 зазначає, що нежитлові будівлі лазня-сауна літ. "Г-1" площею 115,4 кв. м. та павільйон літ. "В-1" площею 107,1 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 були продані (відчужені) без попереднього погодження вказаної угоди Спостережною Радою товариства, тобто, з перевищенням службової компетенції з боку діючих та той момент посадових осіб першого відповідача. Вказані обставини, а саме недотримання першим відповідачем процедури вчинення господарських правочинів, встановленої Статутом, через зловживання своїм правом у сфері управлінської та господарської діяльності, призвели до порушення права позивача, як акціонера вільно та безперешкодно користуватися приміщеннями, які входить до статутного фонду першого відповідача.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 18.03.2019 закрито провадження у справі № 922/126/19 в частині позовних вимог про визнання недійсним договору дарування від 21 вересня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківської міського нотаріального округу Харківської області Чижовою Наталією Анатолівною за реєстровим номером 2317, про дарування ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 нежитлових будівель - літ. "В-1", загальною площею 107,1 кв.м., та літ. "Г-1", загальною площею 115,4 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_2 .

Як вже зазначалось вище, рішенням Господарського суду Харківської області від 12.06.2019 по справі №922/126/19 відмовлено у позові фізичної особи ОСОБА_3 до Акціонерного товариства "Турбоатом", фізичної особи ОСОБА_4 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, фізичної особи ОСОБА_1 про визнання недійсним договору.

При перегляді рішення місцевого господарського суду із врахуванням меж апеляційного перегляду згідно положень ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 16 Цивільного кодексу України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 20 Господарського кодексу України, встановлено, що держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів. Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Згідно ч.2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Таким чином, за приписами чинного законодавства, основною метою здійснення правосуддя є захист та відновлення порушеного права відповідної особи, яка звернулась до суду із відповідною позовною заявою.

В той же час, захист порушеного права або охоронюваного законом інтересу здійснюється судом із дотримання основних засад судочинства, за наявності достатніх правових підстав та відповідних належних доказів, які підтверджують ту чи іншу обставину.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 27 жовтня 1993 р. по справі "Домбо Бехеер" проти Нідерландів зазначено, що принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно до другої сторони.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Встановивши наявність у особи, яка звернулась з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорювання і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та (або) необґрунтованість заявлених вимог.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_3 як акціонер Акціонерного товариства "Турбоатом" в обґрунтування заявлених позовних вимог та наявності його порушеного права, посилається на наступне:

- вартість частки учасника, що була до дати продажу нежитлового приміщення від цього продажу істотно змінилась у сторону зменшення. В разі дотримання директором при продажу нежитлових приміщень ВАТ «Турбоатом» статутних вимог, у позивача було б право прийняти участь у визначенні, чи є доцільним продаж нерухомого майна, за яку вартість та на яких умовах його здійснювати, шляхом висловлювання своєї позиції;

- аналіз положень статей 92, 97, 98, 145 Цивільного кодексу України, ст. 167 Господарського кодексу України, статей 10, 41, 46 Закону України «Про господарські товариства» та Статуту ВАТ «Турбоатом» в їх сукупності свідчить, що учасник товариства має право на участь в управлінні господарською діяльністю товариства через органи товариства;

- укладення директором спірного договору вчинено з порушенням корпоративних прав Позивача на управління справами Товариства (Відповідача-1), які полягають у необхідності надання дозволу учасниками товариства, оформленого рішенням Спостережної Ради (п.8.2.10.6 Статуту), на укладання значного правочину, пов`язаного з розпорядженням майном товариства. Питання, віднесені статутом акціонерного товариства до виключної компетенції ради акціонерного товариства (спостережної ради), не можуть бути передані на вирішення виконавчих органів товариства;

- особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а правочин - бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог чинності правочину є підставою недійсності відповідного правочину.

Разом з тим, судова колегія апеляційного господарського суду не може погодитись із твердженнями позивача, що спірний договір купівлі-продажу №Г1-125/2000 від 15.06.2000 порушує права або охоронювані законом інтереси ОСОБА_3 , зважаючи на наступне.

Відповідно до приписів статті 48 ЦК УРСР (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону.

Статтею 151 ЦК УРСР передбачено, що в силу зобов`язання одна особа (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як-от: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші та інше або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з договору або інших підстав, зазначених у статті 4 цього Кодексу.

Згідно ст. 26 ЦК УРСР, юридична особа має цивільну правоздатність відповідно до встановлених цілей її діяльності. Правоздатність юридичної особи виникає з моменту затвердження її статуту або положення, а у випадках, коли вона повинна діяти на підставі загального положення про організацію даного виду, - з моменту видання компетентним органом постанови про її утворення. Якщо статут підлягає реєстрації, правоздатність юридичної особи виникає в момент реєстрації.

Юридична особа набуває цивільних прав і бере на себе цивільні обов`язки через свої органи, що діють у межах прав, наданих їм за законом або статутом (положенням). Порядок призначення або обрання органів юридичної особи визначається їх статутом (ст. 29 ЦК УРСР).

Згідно ст.10 ЗУ "Про господарські товариства" (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) учасники товариства мають право:

а) брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах, за винятком випадків, передбачених цим Законом;

б) брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди). Право на отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з учасників мають особи, які є учасниками товариства на початок строку виплати дивідендів;

в) вийти в установленому порядку з товариства;

г) одержувати інформацію про діяльність товариства. На вимогу учасника товариство зобов`язане надавати йому для ознайомлення річні баланси, звіти товариства про його діяльність, протоколи зборів. Учасники можуть мати також інші права, передбачені законодавством і установчими документами товариства.

З наведених вище норм права вбачається, що за договором, укладеним відповідним товариством, права та обов`язки набуває саме товариство як сторона договору. При цьому, права та обов`язки учасників (акціонерів) цього товариства, жодним чином не змінюються.

Матеріали справи свідчать, що договір купівлі-продажу №Г1-125/2000 від 15.06.2000 укладався з боку Відкритого акціонерного товариства "Турбоатом" - головою правління, який діяв на підставі Статуту, зареєстрованого Фрунзенською районною радою народних депутатів м. Харкова реєстраційна справа №04058901ю0010074 від 04 грудня 1998 року.

Разом з тим, вищевказаний оспорюваний договір купівлі-продажу укладався в момент дії Статуту Відкритого акціонерного товариства "Турбоатом", затвердженого протоколом загальних зборів акціонерів товариства №1 від 25.02.2000 та зареєстрованого в Реєстрі суб`єктів підприємницької діяльності 29.02.2000.

Судова колегія апеляційного господарського суду зазначає, що підписання головою правління ВАТ «Турбоатом» договору купівлі-продажу №Г1-125/2000 від 15.06.2000, без передбаченої п. 8.2.10.6 Статуту ВАТ «Турбоатом» (в редакції від 29.02.2000) згоди Спостережної ради Товариства, може свідчити про порушення прав та інтересів самого товариства, а не корпоративних прав його учасника, оскільки голова правління діяв саме від імені товариства, а не його учасників.

Повноваження діяти від імені юридичної особи є можливістю створювати, змінювати, припиняти цивільні права та обов`язки юридичної особи. Таке повноваження не належить до корпоративних прав учасника юридичної особи.

За своєю природою, згода Спостережної ради товариства на укладення договору, є згодою органу управління товариства, який діє від імені товариства. Повноваження органу управління товариства (на надання зазначеної згоди), який діє від імені товариства, не можна ототожнювати з корпоративними правами його учасників, які діяти від імені товариства права не мають.

В свою чергу, підписання виконавчим органом товариства договору з іншою особою без передбаченої статутом згоди органу управління цього товариства, може свідчити про порушення прав та інтересів самого товариства у його відносинах з іншою особою - стороною договору, а не корпоративних прав його учасника.

Отже, підписання головою правління ВАТ «Турбоатом» оспорюваного договору, без передбаченої статутом згоди Спостережної ради цього товариства, може порушувати права та інтереси цього товариства, а не корпоративні права позивача.

Судова колегія апеляційної інстанції також бере до уваги усталену практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої акціонер (учасник) юридичної особи, навіть мажоритарний, не може розглядатись як належний заявник, якщо йдеться про порушення прав юридичної особи (див., зокрема, рішення у справі «Кредитний та індустріальний банк проти Чеської Республіки» (Credit and Industrial Bank v. the Czech Republic), заява № 29010/95 від 20 травня 1998 року; рішення у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» (Case of Terem LTD, Chechetkin and Olius v. Ukraine), заява № 70297/01, пункти 28 - 30, від 18 жовтня 2005 року; рішення у справі «Фельдман та банк «Слов`янський» проти України», заява № 42758/05, пункт 30, від 21 грудня 2017 року). При цьому навіть у разі, якщо юридичну особу було ліквідовано, Європейський суд з прав людини розглядає справи за заявою саме такої юридичної особи, допускаючи її представництво в особі акціонера (учасника), якщо юридична особа не може брати участь у справі в особі своїх органів (рішення у справі «Фельдман та банк «Слов`янський» проти України», заява № 42758/05, пункт 1 резолютивної частини від 21 грудня 2017 року).

Доводи ОСОБА_3 , що в разі дотримання директором при продажу нежитлових приміщень ВАТ «Турбоатом» статутних вимог, у позивача було б право прийняти участь у визначенні, чи є доцільним продаж нерухомого майна, за яку вартість та на яких умовах його здійснювати, шляхом висловлювання своєї позиції, є безпідставними, необґрунтованими та такими, що прямо суперечать статуту ВАТ «Турбоатом», оскільки попереднє погодження рішень генерального директора щодо операцій, передбачених п. 8.2.10.6 Статуту ВАТ «Турбоатом» покладено саме на Спостережну раду товариства, а не на його окремих учасників або інші органи управління товариства.

При цьому, ОСОБА_3 , в будь-якому випадку, не обґрунтував, яким саме чином будуть відновлені його права та охоронювані законом інтереси в разі задоволення позовних вимог в даній справі.

Судова колегія зазначає, що відсутність порушення спірним договором купівлі-продажу №Г1-125/2000 від 15.06.2000 прав та охоронюваних законом інтересів ОСОБА_3 , є самостійною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог про визнання зазначеного правочину недійсним, у зв`язку із чим у апеляційного господарського суду відсутня необхідність надавати оцінку дійсності оспорюваному правочину.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08.10.2019 по справі №916/2084/17, який є обов`язковим до застосування відповідно до приписів ч.4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України.

Що стосується заявленого відповідачем-2 та третьою особою клопотань про застосування строку позовної давності, останні підлягають залишенню без задоволення, зважаючи на відсутність порушеного права позивача.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги ОСОБА_3 до Акціонерного товариства "Турбоатом" та фізичної особи ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу №Г1-125/2000, зареєстрованого Харківською товарною біржою 15 червня 2000 року, підлягають залишенню без задоволення, про що було вірно зазначено судом першої інстанції.

В той же час, місцевий господарський суд в порушення вимог діючого процесуального законодавства щодо повноти судового рішення, не надав оцінку чи порушує оспорюваний правочин права та охоронювані законом інтереси ОСОБА_3 , що призвело до зазначення невірних мотивів прийнятого рішення.

Разом з тим, невірне мотивування місцевим господарським судом оскаржуваного документу не призвело до прийняття неправильного рішення, у зв`язку із чим у апеляційного господарського суду відсутні підстави для скасування рішення Господарського суду Харківської області від 12.06.2019 по справі №922/126/19.

З огляду на вищевикладене апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 12.06.2019 по справі №922/126/19 підлягає залишенню без змін, із викладенням мотивувальної частини рішення в редакції даної постанови.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 12.06.2019 по справі №922/126/19 - залишити без змін, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції даної постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження в касаційному порядку встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складений 19.11.2019.

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя Н.О. Мартюхіна

Суддя Т.Д. Геза