ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 року Справа № 915/1795/19

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого суддi Мавродієвої М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Берко О.В.,

представника позивача: Татарінової В.П., ордер серія МК №125923 від 24.07.2019;

представника відповідача: Супрун Т.О., дов.№475/02.02.01-22/02.06/14/19 від 14.02.2019;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Фізичної особи - підприємця Сірої Любові Василівни

( АДРЕСА_1 ; код НОМЕР_1 ),

до відповідача: Миколаївської міської ради

(54027, м.Миколаїв, вул.Адміральська, буд.20; ідент.код 26565573),

про: визнання додаткової угоди укладеною,-

в с т а н о в и в:

26.07.2019 Фізична особа-підприємець Сіра Любов Василівна звернулась до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою, в якій просить суд визнати Додаткову угоду про поновлення Договору оренди землі, який зареєстровано у Миколаївській міській раді 29.09.2008 за №5920 укладеною у запропонованій позивачем редакції.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 11.09.2008 між ним, як орендарем, та відповідачем, як орендодавцем, було укладено договір оренди землі, який зареєстровано у Миколаївській міській раді 29.09.2008 за №5920 та у Миколаївській регіональній філії ДП «Центр ДЗК» 29.09.2008 за №72, строком дії 3 роки, земельної ділянки загальною площею 60 кв.м, для подальшого обслуговування тимчасово розміщеного зупиночного комплексу по вул.Корабелів, поблизу лікарні ШМД (кадастровий номер :02:026:0005). Земельна ділянка передана за актом приймання-передачі земельної ділянки від 29.09.2008. Договорами про зміни до спірного договору №339-12 від 24.09.2012 та №08-15 від 27.01.2015 термін оренди продовжувався відповідно до 28.02.2014 та до 28.02.2017.

Позивач вказує, що 16.05.2017 він подав до відповідача через Центр надання адмінпослуг заяву №000367 про поновлення договору оренди спірної земельної ділянки, до якої було додано проект додаткової угоди про поновлення договору оренди землі на тих самих умовах, однак відповіді щодо результатів розгляду його звернення ним не отримано, рішення відповідача про поновлення або відмову у поновлені договору оренди не прийнято, додаткова угода уповноваженою особою не підписана.

Позивач стверджує, що оскільки він повідомив відповідача про намір поновити договір оренди землі; продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору; належно виконував та виконує умови договору, а відповідач не повідомив протягом місяця після закінчення строку договору про наявність заперечень у його поновленні, то договір, на підставі ч.6 ст.33 Закону України «Про оренду землі», вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Крім цього, позивач вказує, що з метою реалізації положень ч.6 ст.33 Закону України «Про оренду землі» ним 19.07.2019 надано відповідачу лист за вхідним №9281/02-19 з пропозицією укласти додаткову угоду до договору оренди від 29.09.2008 №5920 з уповноваженою особою відповідача, додавши до цього звернення проект додаткової угоди про поновлення договору оренди землі на тих самих умовах, однак, відповіді на звернення до цього часу позивач також не отримав.

Ухвалою суду від 02.08.2019 у даній справі відкрито провадження. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 28.08.2019.

Відповідача у відзиві за вх.№13129/19 від 12.08.2019 (а.с.35-39), заперечує проти задоволення позову та вказує, що позивач несвоєчасно звернувся до орендодавця з повідомленням про намір скористатись переважним правом на укладання договору оренди землі на новий строк та пропустив передбачений умовами договору шестимісячний строк на таке звернення до спливу строку цього договору.

Відповідач стверджує, що застосування ч.6 ст.33 Закону України «Про оренду землі» можливе лише наявності сукупності юридичних фактів, а саме: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом па укладення договору на новий строк; до листа-повідомлепня орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди, тобто, за твердженням відповідача, в будь-яких випадках необхідною умовою для поновлення договору на новий строк є здійснення орендарем повідомлення в установлені строки про намір скористатись переважним правом на укладання договору оренди на новий строк.

Відповідач зазначає, що позивач до закінчення строку дії договору не повідомив орендодавця про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк, тому строк дії договору припинився, підстави для поновлення його дії, в тому числі і на підставі ч.6 ст.33 Закону України "Про оренду землі", відсутні.

Щодо розгляду звернення позивача до міської ради 16.05.2017 за вх.№000367 з заявою про продовження строку дії договору оренди землі, відповідач вказує, що міська рада розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди та перевіряє на відповідність вимогам закону, про що в подальшому буде прийнято рішення та направлено заявнику, однак порядок прийняття рішення Миколаївською міською радою передбачений Регламентом ММР VII скликання, затвердженого рішенням міської ради від 28.01.2016 №2/5 та потребує значного часу. Вказана процедура прийняття рішення унеможливлює розгляд міською радою звернення про поновлення договору оренди землі в місячний строк, визначений Законом України «Про оренду землі».

Ухвалою суду від 28.08.2019 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 02.10.2019.

02.10.2019 судовий розгляд справи відкладено на 21.10.2019 в зв`язку з неявкою сторін.

У судовому засіданні 02.10.2019 оголошено перерву до 04.11.2019.

В ході розгляду справи представники сторін підтримали висловлені позиції та доводи, викладені на їх обґрунтування.

У судовому засіданні 04.11.2019 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

11.09.2008 за №5920 між Миколаївською міською радою, як орендодавцем (відповідач у справі), та Фізичною особою-підприємцем Сірою Любов`ю Василівною, як орендарем (позивач у справі), був укладений договір оренди землі (а.с.13, 14), який зареєстровано у Миколаївській міській раді 29.09.2008 за №5920 та у Миколаївській регіональній філії ДП «Центр ДЗК» 29.09.2008 за №72 (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору орендодавець на підставі рішення від 25.04.2008 за №23/41 продовжив оренду земельної ділянки, яка надавалась позивачу рішенням міської ради від 28.02.2003 за №10/24, для подальшого обслуговування тимчасово розміщеного зупиночного комплексу по вул.Корабелів, поблизу лікарні ШМД без права оформлення свідоцтва про право власності на нерухоме майно (Заводський район) (п.1.1 Договору).

Відповідно до умов п.п.2.1, 2.2 Договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 60 кв.м, у тому числі 12 кв.м для обслуговування торговельного кіоску та 48 кв.м для обслуговування критого майданчика для очікування громадського транспорту, без права передачі її в суборенду. На земельній ділянці знаходиться зупиночний комплекс.

Умовами п.3.1 Договору його учасники погодили, що договір діє протягом 3 років з 28.02.2008. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору письмово звернутися до орендодавця з клопотанням про продовження строку оренди.

Згідно з положеннями пункту 4.1 Договору за оренду земельної ділянки орендар сплачує орендну плату у грошовій формі.

В подальшому, між сторонами 24.09.2012 за №132-12 був укладений договір про зміни до договору оренди землі (а.с.21), відповідно до умов якого, з урахуванням змін внесених до нього договором про зміни №110-14 від 27.05.2014 (а.с.22), Миколаївська міська рада на підставі рішення від 01.03.2012 за №15/39 продовжила Фізичній особі-підприємцю Сірій Любові Василівні оренду земельної ділянки для обслуговування тимчасово розміщеного зупиночного комплексу по вул.Корабелів, поблизу лікарні ШМД без права оформлення свідоцтва про право власності на нерухоме майно (Заводський район), у зв`язку з чим в Договір були внесені зміни, зокрема щодо терміну договору оренди та порядку продовження строку його дії, а саме пункт 3.1 розділу 3 Договору оренди доповнено наступною умовою: термін оренди продовжений до 28.02.2014. Орендар, який належно виконував обов`язки відповідно до умов цього договору, має за інших рівних умов переважне право на продовження строку дії договору. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за шість місяців до закінчення строку дії договору письмово звернутись до орендодавця з клопотанням про продовження строку оренди. Підставою для продовження строку дії договору (поновлення договору) буде відповідне рішення орендодавця.

До того ж, між сторонами 27.01.2015 за №08-15 був укладений договір про зміни до договору оренди землі (а.с.23), відповідно до умов якого Миколаївська міська рада на підставі рішення від 19.11.2014 за №44/44 продовжила Фізичній особі-підприємцю Сірій Любові Василівні оренду земельної ділянки площею 60 кв.м (кадастровий номер :02:026:0005) для обслуговування тимчасово розміщеного зупиночного комплексу по вул.Корабелів, поблизу лікарні ШМД, без права оформлення свідоцтва про право власності на нерухоме майно (Заводський район), у зв`язку з чим в Договір були внесені зміни, зокрема щодо терміну договору оренди та порядку продовження строку його дії, а саме пункт 3.1 Договору доповнено наступною умовою: договір діє до 28.02.2017. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний письмово повідомити про це орендодавця за 6 місяців до спливу строку договору оренди землі. Підставою для продовження строку дії договору (поновлення договору) буде відповідне рішення орендодавця.

16.05.2017 позивач звернувся до Миколаївської міської ради через Центр надання адміністративних послуг з відповідною завою за реєстраційним номером №000367 про поновлення договору оренди земельної ділянки (а.с.24), до якої було додано проект додаткової угоди про поновлення договору оренди землі (а.с.25).

Позивач вказує, а відповідач не спростовує, що відповіді щодо результатів розгляду його звернення ним не отримано, рішення відповідача про поновлення або відмову у поновлені договору оренди не прийнято, додаткова угода уповноваженою особою відповідача не підписана.

19.07.2019 позивач звернувся до міського голови з листом за вх.№9281/02-19 (а.с.27) з пропозицією укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 29.09.2008 №5920 на тих самих умовах, шляхом її підписання уповноваженою особою відповідача - міським головою, додавши до цього звернення проект додаткової угоди про поновлення договору оренди землі (а.с.28).

Позивач вказує, що відповіді на вказаний лист до цього часу він також не отримав.

Позивач стверджує, що оскільки він повідомив відповідача про намір поновити договір оренди землі, продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору, належно виконував та виконує умови договору, а відповідач після закінчення строку договору взагалі не повідомив орендаря про наявність заперечень у його поновленні, то договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, цей договір оренди землі вважається поновленим за ч.6 ст.33 Закону України «Про оренду землі».

У зв`язку з цим позивач був змушений звернутись до суду із відповідним позовом за захистом свого порушеного права.

На підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Причиною виникнення спору між сторонами у справі стало питання наявності чи відсутності підстав для поновлення договору оренди землі.

Особливості порядку та умов поновлення договору оренди землі визначено статтею 33 Закону України "Про оренду землі", яка фактично об`єднує два випадки пролонгації такого договору.

Зокрема, частинами 1-5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Правова конструкція, передбачена частинами 1-5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" узгоджується з положеннями 777 Цивільного кодексу України, яка встановлює загальний принцип реалізації переважного права наймача на продовження договору найму на новий строк. Згідно вказаної статті Цивільного кодексу України наймач, який належно виконує свої обов`язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк. Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов`язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором - в розумний строк.

У той же час, частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі. Так, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Як вбачається зі змісту вказаної норми, повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі у даному випадку не вимагається. При цьому, орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує у поновленні договору.

Поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" може бути здійснено виключно на тих самих умовах і на той самий строк. При цьому, договір оренди землі вважатиметься поновленим лише у разі укладення додаткової угоди, про що безпосередньо зазначено у частині 8 статті 33 Закону України "Про оренду землі". Відмову або зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Таким чином, частини 1-5 та частина 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" містять дві окремі правові підстави для реалізації орендарем свого переваженого права на поновлення договору оренди та не можуть бути застосовані одночасно, оскільки є різними за своєю правовою природою, механізмом застосування та наслідками.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 10.09.2018 у справі №920/739/17 та Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №594/376/17-ц.

Під час розгляду справи судом установлено, що позивачем не було дотримано порядку поновлення договору оренди землі за правовою конструкцією установленою частинами 1-5 статті 33 Закону України "Про оренду землі".

Так, згідно з умовами пункту 3.1 договору оренди землі №5920 від 29.09.2008, з урахуванням змін, внесених договором про зміни №08-15 від 27.01.2015, договір діяв до 28.02.2017. А орендар, який мав намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний письмово повідомити про це орендодавця за 6 місяців до спливу строку договору оренди землі.

Таким чином, позивач повинен був повідомити відповідача про намір скористатися переважним правом укладення договору оренди на новий строк не пізніше 28.08.2016.

У той же час, після закінчення договору оренди землі позивач продовжив користування наданою йому земельною ділянкою, а відповідач листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі орендарю не направляв, що ним не заперечено.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач не втратив право на реалізацію свого переваженого права на поновлення договору оренди відповідно до п.6 ст.33 Закону України "Про оренду землі".

Позивач вказує, що він продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору, належно виконував та виконує умови договору.

Факт належного виконання позивачем обов`язків орендаря відповідачем не заперечено та не спростовано.

Натомість, відповідач вказує, що міська рада розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення від 16.05.2017 за вх.№000367 з проектом додаткової угоди та перевіряє на відповідність вимогам закону, про що в подальшому буде прийнято рішення та направлено заявнику, однак порядок прийняття рішення Миколаївською міською радою передбачений Регламентом ММР VII скликання, затвердженого рішенням міської ради від 28.01.2016 №2/5 та потребує значного часу. Вказана процедура прийняття рішення унеможливлює розгляд міською радою звернення про поновлення договору оренди землі в місячний строк, визначений Законом України «Про оренду землі».

Суд зазначає, що відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним, а держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення "законів".

Суд враховує, що згідно з усталеною прецедентною практикою Європейського Суду з прав людини основу принципу правової визначеності утворює ідея передбачуваності (очікуваності) суб`єктом відносин визначених правових наслідків (правового результату) своєї поведінки, яка відповідає існуючим в суспільстві нормативним приписам.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 24.06.2003 у справі «Стретч проти Об`єднаного Королівства Великобританії та Північної Ірландії» встановлено, що особа (орендар) мала принаймні законне сподівання на реалізацію передбаченого договором права на продовження договору оренди і в цілях ст.1 Першого протоколу таке сподівання можна вважати додатковою частиною майнових прав, наданих їй муніципалітетом за орендним договором, та зазначено, що наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила.

До того ж, у рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Пайн Велі Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії» суд постановив, що ст.1 Першого протоколу Конвенції можна застосувати до захисту «правомірних очікувань» щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. «Правомірні очікування» виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати, що таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей. З наведеного слідує висновок про те, що по-перше, особа, якій відповідним рішенням надано право користування земельною ділянкою, набуває право власності на майно у вигляді правомірних очікувань щодо набуття у майбутньому права володіння майном (право оренди) ще до укладення відповідного договору оренди на виконання даного рішення, по-друге, після укладення відповідного договору оренди у особи виникає право мирно володіти майном, яким є майнові права (право оренди) протягом певного строку. При цьому, право власності на майно у вигляді як правомірних очікувань, так і майнового права (права оренди), є об`єктом правового захисту згідно зі ст.1 Першого протоколу до Конвенції та національного законодавства України.

Враховуючи, що позивач за відсутності будь-яких заперечень зі сторони відповідача, продовжив користуватись земельною ділянкою після закінчення строку дії Договору та вчинив дії, спрямовані на поновлення договору оренди, то у нього виникли "правомірні очікування" щодо продовження користування земельною ділянкою на праві оренди, які підлягають захисту відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з огляду на вищевикладені обставини.

Таким чином, суд приходить до висновку, що за наявності визначених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" підстав для поновлення договору оренди землі №5920 від 29.09.2008 та, з огляду на те, що відповідач зволікає в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі, яка відповідно до частини 8 статті 33 Закону України "Про оренду землі" має бути укладена в обов`язковому порядку у місячний строк, суд вважає, що наявні підстави для визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі №5920 від 29.09.2008 в редакції, запропонованій позивачем.

Відповідно до ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно зі ст.ст.76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного наданого сторонами доказу, а також достатність і взаємний їх зв`язок у сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.73, 74, 76-79, 91, 129, 210, 220, 232, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити в повному обсязі.

2. Визнати укладеною додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, який зареєстровано у Миколаївській міській раді 29.09.2008 за №5920, в такій редакції:

«ДОДАТКОВА УГОДА

про поновлення договору оренди землі від 29.09.2008, зареєстрованого у Книзі

реєстрації договорів оренди землі Миколаївської міської ради 29.09.2008 за № 5920 та

у Миколаївській регіональній філії ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі

земель вчинено запис від 29.09.2008 за №72

м.Миколаїв «__» ________ 201__ р.

Миколаївська міська рада, ідентифікаційний код юридичної особи - 26565573, що надалі іменується Орендодавець, в особі міського голови Сєнкевича Олександра Федоровича, який діє на підставі Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» з однієї сторони, та Фізична особа-підприємець Сіра Любов Василівна, що надалі іменується Орендар, РНОКПП - НОМЕР_1 , з другої сторони, (далі разом іменуються Сторони, а кожна окремо - Сторона), відповідно до ст.33 Закону України «Про оренду землі», п.3.1 Договору оренди землі зареєстрованого у Книзі реєстрації договорів оренди землі Миколаївської міської ради 29.09.2008 за №5920 (далі - Договір оренди), уклали цю Додаткову угоду (далі - Додаткова угода) про нижченаведене:

1. Поновити термін дії Договору оренди на 3 (три) роки, тобто до 28 лютого 2020 року, на тих самих умовах.

2. Всі умови вищевказаного Договору оренди, не змінені цією Додатковою угодою, залишаються чинними у тій редакції, в якій вони викладені Сторонами раніше, і Сторони підтверджують їх обов`язковість для себе.

3. Ця Додаткова угода складена українською мовою у двох оригінальних примірниках - по одному для кожної Сторони, кожний з яких має однакову юридичну силу.

4. Ця Додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання Сторонами та її скріплення печатками Сторін.

Реквізити та підписи Сторін

Орендодавець: Орендар:

Миколаївська міська рада Фізична особа-підприємець

Сіра Любов Василівна

Ідентифікаційний код: 26565573 РНОКПП: НОМЕР_1

Місцезнаходження: 54001 , Миколаївська Місце проживання

АДРЕСА_4

тел. 0512 37-22-59 тел. НОМЕР_2

Міський голова ФОП Сіра Л.В.

_______________ О.Ф.Сєнкевич _______________ Л.В.Сіра».

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч.1 ст.254 ГПК України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до пп.17.5) п.17) ч.1 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне судове рішення складено 14.11.2019 року.

Суддя М.В.Мавродієва