ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року Справа № 915/2102/19

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Мавродій Г.В.

представник позивача в судове засідання не з`явився,

за участю представника вдповідача Дем`яненко Г.П. - директор,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, 01601, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, 6

до відповідача: Комунального підприємства Тепло-Сервіс Вознесенської міської ради, 56500, Миколаївська область, м.Вознесенськ, вул.Центральна, буд.20

про: стягнення 2 161,34 грн.,

08.10.2019 Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою №14/4-1408 від 09.09.2019 про стягнення з Комунального підприємства Тепло-Сервіс Вознесенської міської ради заборгованості у розмірі 2 161,34 грн. з якої: 2 023,38 грн. пеня, 137,96 грн. 3% річних.

Як на підставу позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору постачання природного газу №3047/16-ТЕ-22 від 21.12.2015 в частині своєчасної оплати за поставлений позивачем природний газ у 2016 році, у зв`язку з чим позивачем нараховані відповідачу пеня та 3% річних.

Також, Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України в позовній заяві просить суд розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 11.10.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 11 листопад 2019 року.

04.11.2019 відповідач до відділу документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області надав відзив на позовну заяву в якому зазначає, що відповідач є комунальним підприємством, основними споживачами послуг КП «Тепло-Сервіс» є об`єкти соціальної сфери: лікарня, школи, дитячі садки та інші. Вказує, що у зв`язку зі специфікою своєї діяльності не є кінцевим споживачем товару, наданого позивачем за договором постачання природного газу, а є підприємством, яке використовує отриманий природний газ для виробництва та забезпечення безперебійного постачання теплової енергії споживачам; здійснення оплати поставленого позивачем природного газу значною мірою залежить від розрахунків споживачів з відповідачем за спожиту теплову енергію. У зв`язку із щомісячним зростанням ціни на придбання природного газу, підприємство фактично з 2015 року працює в збитковому режимі, оскільки зміна цін для споживачів послуг КП «Тепло-Сервіс» потрібно щонайменше два місяці з врахуванням особливостей затвердження нових цін органом місцевого самоврядування. Відповідач надає послуги з теплопостачання за регульованими тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування; встановлені тарифи не відповідають дійсним затратам підприємства, а тому відповідач стає заручником ситуації у зв`язку з тим, що тарифи не покривають витрати, а держава несвоєчасно відшкодовує різницю в тарифах. Зазначає, що купуючи газ у позивача, відповідач надає послуги з теплопостачання і саме від вчасності та повноти розрахунків споживачів з відповідачем залежить вчасність виконання зобов`язань відповідачем перед позивачем по спірному договору. Тариф на теплову енергію кінцевому споживачу протягом 2016-2018 років не покривав економічно обґрунтованих витрат на її виробництво, транспортування та постачання, в результаті чого утворилась різниця в тарифах, яка призвела до збитковості підприємства і, як наслідок, до несвоєчасності оплати за природний газ НАК «Нафтогаз України». Оскільки відповідач є комунальним підприємством, надає послуги виключно об`єктам соціальної сфери, є критично залежним від надходження коштів з місцевого бюджету, перебуває у вкрай скрутному фінансовому становищі, просить суд зменшити розмір штрафних санкцій нарахованих позивачем.

07.11.2019 від позивача до відділу документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області надійшла відповідь на відзив в якій проти зменшення штрафних санкцій заперечує та просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Вказує, що зважаючи на ступінь виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, зокрема, несплата основного боргу з січня 2016 року, даний випадок не є винятковим ( в провадженні Господарського суду Миколаївської області знаходиться декілька справ по даному відповідачу) та не надано належних та допустимих доказів поважності порушення умов договору, то підстави для зменшення розміру пені відсутні. Вказує, що сума пені за несвоєчасну оплату поставленого газу на умовах договору №3047/16-ТЕ-22 від 21.12.2015 в розмірі 2 023,38 грн. не є «значно» чи «надмірно» великою, виходячи із часу прострочення належних до сплати сум кредиторові. Зазначає, що посилання відповідача на скрутне фінансове становище через несвоєчасність розрахунків населення за спожиті послуги не є виключною, яка в розумінні закону є підставою для зменшення розміру штрафних санкцій. Відповідач, як сторона, яка надає оплатні послуги, має вчиняти дії щодо належного виконання його контрагентами своїх зобов`язань та вчиняти дії, направлені на стягнення заборгованості за надані послуги та запобігати несвоєчасним розрахункам. Вказує, що позивач забезпечує галузі національної економіки і населення природним газом, тобто позивач як державне підприємство є об`єктом, що має стратегічне значення для економіки і безпеки держави. За спірним договором постачався імпортований природний газ, який позивач закуповує за зовнішньоекономічними контрактами, якими встановлені чіткі строки розрахунків за поставлений газ, а також жорсткі санкції за порушення цих строків, аж до припинення постачання природного газу на території України. Внаслідок недоотримання та несвоєчасного проведення розрахунків за спожитий природний газ позивач змушений залучити комерційні кредити за ринковими відсотковими ставками, що складають 20-24% річних. Єдиним джерело часткової компенсації понесених позивачем втрат є стягнення з боржників пені у розмірі передбаченої умовами Договорів. Зменшення судом розміру пені спричинить позивачу додаткові втрати та дозволить відповідачу і у подальшому безкарно порушувати договірні умови.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

21 грудня 2015 року між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (далі постачальник) та Комунальним підприємством Тепло-Сервіс Вознесенської міської ради (далі споживач) було укладено договір постачання природного газу №3047/16-ТЕ-22 (далі Договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2016 році природний газ, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити цей газ, на умовах цього (п.1.1 Договору).

Згідно п.1.2 Договору, газ, що поставляється за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Відповідно до п.1.3 Договору ( в редакції Додаткової угоди №2 від 29.01.2016), за цим договором може бути поставлений газ власного видобутку (газ, видобутий на території України та/або імпортований газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезеного Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України на митну територію України).

Пунктом 2.1 Договору (в редакції Додаткової угоди №3 від 31.03.2016), визначено, що постачальник передає споживачу з 01 січня 2016 року по 30 квітня 2016 року (включно) газ обсягом до 5,220 тис. куб.м.

Згідно п.6.1 Договору, оплата за газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

У відповідності до п.6.3 Договору, сторони погоджуються, що при перерахуванні коштів в призначенні платежу посилання на номер договору є обов`язковим.

Відповідно до п. 11.3 Договору, усі зміни і доповнення до цього договору оформлюються письмово та підписуються уповноваженими представниками сторін крім випадків, зазначених у пунктах 11.5, 11.6 цього договору.

Пунктом 12 Договору (в редакції Додаткової угоди №3 від 31.03.2016) визначено, що договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу з 01 січня 2016 року по 30 квітня 2016 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.712 Цивільного Кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до ст.655 Цивільного Кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст.691 Цивільного Кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Договір купівлі-продажу є оплатним, відтак одним із основних обов`язків покупця є оплата ціни товару. Ціна - грошове відображення вартості товару за його кількісну одиницю. Ціна товару, як правило, визначається у договорі за згодою сторін.

Так, на виконання вимог Договору позивач протягом січня 2016 року, лютого 2016 року, березня 2016 року та квітня 2016 року поставив відповідачеві природний газ на загальну суму 124 519,58 грн., що підтверджується 4-ма актами приймання передачі природного газу:

- Акт приймання передачі природного газу від 21.01.2016 року на суму

59 678,71 грн.;

- Акт приймання передачі природного газу від 29.02.2016 на суму 45 363,17 грн.;

- Акт приймання передачі природного газу від 31.03.2016 на суму 17 706,36 грн.;

- Акт приймання передачі природного газу від 30.04.2016 на суму 771,34

грн.;

Вказаний товар був отриманий відповідачем, що підтверджується підписом уповноваженої особи на вказаних актах та засвідчені печаткою відповідача.

Відповідно до умов договору, відповідач за отриманий природний газ у січні 2016 року повинен був здійснити остаточну оплату до 14.02.2016, у лютому 2016 року - до 14.03.2016, у березні 2016 року до 14.04.2016 року, у квітня 2016 року до 14.05.2016 року.

Відповідач всупереч умовам договору розрахувався за спожитий природний газ не своєчасно, що і зумовило звернення позивача до суду з позовом про стягнення штрафних санкцій.

У відповідності до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Приписами ст. 530 Цивільного кодексу України обумовлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, задоволенню інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушеннями умов, зазначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Пунктом 8.2 Договору визначено, що у разі невиконання споживачем умов п.6.1 цього Договору постачальник має право не здійснювати поставку газу споживачу або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання споживачем пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

У відповідності до п.10 Договору, строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 (п`ять) років.

За неналежне виконання умов Договору в частині своєчасної оплати вартості отриманого газу позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню в загальній сумі 2 023,38 грн. нараховану:

- по зобов`язанню січня 2016 року пеня нарахована за період з 16.02.2016 по 28.02.2016 в розмірі 932,68 грн.;

- по зобов`язанню лютого 2016 року пеня нарахована за період з 15.03.2015 по 03.04.2016 в розмірі 1 090,70 грн.

Перевіривши розрахунок пені, судом встановлено, що позивачем здійснено нарахування пені арифметично правильно, відповідно до вимог чинного законодавства. Детальний розрахунок розміру пені наявний в матеріалах справи.

Відповідач у наданому до суду відзиві просить суд зменшити розмір пені посилаючись на скрутне матеріальне становище

Позивач проти зменшення штрафних санкцій заперечує.

Відповідно до ст549 Цивільного Кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно до положень ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

В силу п.1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 3 ст.551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинен бути взятий до уваги ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не задало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може, з урахуванням інтересів боржника, зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Правовий аналіз вказаних норм свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду, яким приймається рішення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язань, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідність розміру неустойки наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Відповідно до приписів ст.3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно з частинами 2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Так, зменшення розміру заявленої позивачем до стягнення пені є правом суду, розмір такого зменшення ґрунтується на обставинах справи, встановлених судом при дослідженні поданих сторонами доказів, тому саме суд на власний розсуд вирішує питання про наявність в даному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 15.03.2019 року у справі №910/3652/18 зазначив, що вирішення питання зменшення належних до сплати штрафних санкцій перебуває в межах дискреційних повноважень господарських судів.

Керуючись вказаними нормами права, господарський суд здійснив оцінку ступеня вини відповідача в простроченні виконання зобов`язання за Договором, причини неналежного виконання зобов`язання, беручи до уваги не значний період прострочення відповідачем оплати отриманого газу та оскільки в матеріалах справи відсутні докази понесення позивачем збитків, внаслідок порушення відповідачем свого зобов`язання за Договором, враховуючи інтереси обох сторін, суд вважає за можливе зменшити розмір стягуваної пені на 60%, саме стягненню підлягає пеня у розмірі 809,35 грн. (2 023,38 грн. 60%).

Також, на думку суду застосоване судом зменшення не суперечить принципу юридичної рівності учасників спору і не свідчить про явне заниження суми неустойки.

У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Статтею 625 Цивільного Кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач згідно наданого до суду розрахунку нарахував та просить суд стягнути з відповідача 3% річних в загальному розмірі 137,96 грн. нарахованих:

- по зобов`язанню січня 2016 року 3% нараховані за період з 16.02.2016 по 28.02.2016 в розмірі 63,59 грн.;

- по зобов`язанню лютого 2016 року 3% річних нарахована за період з 15.03.2015 по 03.04.2016 в розмірі 74,37 грн., розмір яких є обґрунтованим відповідно до вимог Закону та підлягає задоволенню.

Судовий збір сплачений позивачем за подання позовної заяви, у відповідності до ст.129 ГПК України, слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 11, 13, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 232, 236, 237, 238, 241, 247, 248, 252 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства Тепло-Сервіс Вознесенської міської ради (56500, Миколаївська обл., м.Вознесенськ, вул.Центральна, 20, відомості про розрахункові рахунки відсутні, ) на користь Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01601, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, 6, відомості про розрахункові рахунки відсутні, ) 809,35 грн. - пені, 137,96 грн. - 3% річних, та 1921,00 грн. судового збору.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Вступна і резолютивна частина рішення проголошені в судовому засіданні 11.11.2019, повний текст рішення складено та підписано 15.11.2019

Суддя Н.О. Семенчук