РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.11.2019Справа № 910/10694/19

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс"
доАкціонерного товариства "Українська залізниця"
простягнення 134 880 грн 00 коп.
Представники:не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

08.08.2019 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" з вимогами до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 134 880 грн 00 збитків, завданих незбереженням вагонів.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України не забезпечив збереження вагонів позивача під час їх перебування на залізничній колії, у зв`язку з чим вагони № 53126033, № 54039904, № 67707869 та № 61603239 були пошкодженні, що стало підставою проведення їх технічного огляду та ремонту та завдало збитків позивачу на загальну суму 134 880 грн 00 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.08.2019, на підставі частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, позовну заяву залишено без руху.

02.09.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на підтвердження усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.09.2019 відкрито провадження у справі № 910/10694/19, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

25.09.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи на підтвердження витрат, понесених на правничу допомогу.

18.10.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просить суд продовжити строк для подачі відзиву та відмовити у задоволенні позову повністю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.09.2019 встановлено відповідачу строк на подачу відзиву - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження.

Судом встановлено, що ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.09.2019 відповідач отримав 09.09.2019, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 988.

Таким чином, строк на подачу відзиву у відповідача закінчився 24.09.2019.

В обґрунтування пропуску строку на подачу відзиву, відповідач посилається на відсутність достатнього часу з моменту отримання ухвали для обробки вхідної кореспонденції та направлення відповідних документів відповідачем за належністю до філії, до відповідного структурного підрозділу, а останній, в свою чергу, до належних виробничих структурних підрозділів з наступним зворотнім отриманням від останніх всіх необхідних доводів та документів.

Відповідно до частини 1 та 4 статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

З огляду на вищенаведене, суд вважає за можливе поновити відповідачу строк на подачу відзиву та прийняти його до розгляду.

05.11.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

09.11.2015 між Акціонерним товариством "Українська залізниця" (виконавець за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" (замовник за договором) укладено договір про надання послуг власнику, орендатору або оператору щодо організації курсування власних вантажних вагонів на коліях загального користування № ПР/М-15103/НЮі (в редакції додаткової угоди від 26.11.2018 № 4 ПР/М-15103/НЮі Д4 до договору), предметом якого є взаємовідносини сторін, пов`язані з організацією курсування власних вантажних вагонів на коліях загального користування та наданням послуг, пов`язаних із цими перевезеннями.

У лютому - березні 2019 року Акціонерне товариство "Українська залізниця" здійснювало перевезення вантажних вагонів власності (оренди) позивача.

Так, на підставі залізничної накладної № 45891777, Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" здійснювало перевезення вантажних вагонів, зокрема, вагону № 61603239, орендарем якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Металургтранс".

09.02.2019 складено повідомлення № 8584 форми ВУ-23М про ремонт або технічне обслуговування вагона № 61603239, у зв`язку із розукомплектуванням.

28.02.2019 на станції Правда складено акт про те, що під час ремонту вагона № 61603239, власності позивача, після встановлення головної частини повітророзподільника № 15869 та перевірки автогальм виявлено несправність гальм вагона через несправність магістральної частини повітророзподільника.

У лютому 2019 року, на підставі залізничної накладної УМВС № 45799780, Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" здійснювало перевезення вагону № 67707869, орендарем якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Металургтранс".

15.02.2019 на станції Чоп Львівської залізниці складено акт про пошкодження вагона форми ВУ-25М, у зв`язку із розукомплектуванням невстановленими особами та встановлено відсутність авторежиму у кількості 1 шт.

12.03.2019 складено повідомлення № 4090 форми ВУ-23М на ремонт або технічне обслуговування вагона № 67707869, найменування несправності - розукомплектування ручного гальма.

21.03.2019 між Структурним підрозділом "Експлуатаційне вагонне депо Ужгород" регіональної філії "Львівська залізниця" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ремвагонторг" складено та підписано акт встановлення № 2, з якого вбачається, що при виконанні поточного ремонту вагонів замовника, зокрема вагону № 67707869, в СП "Експлуатаційне вагонне депо Ужгород" регіональної філії "Львівська залізниця" ПТО станції Чоп були встановлені нові запчастини, а саме авторежим 265А-1 у кількості 1 шт. № 12/18/12322.

У лютому 2019 року, на підставі залізничної накладної УМВС № 46018776, Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" здійснювало перевезення вагону № 54039904, орендарем якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Металургтранс".

03.03.2019 на станції Тернопіль Львівської залізниці складено акт загальної форми ГУ-23, у зв`язку із розукомплектуванням головної частини повітророзподільника.

03.03.2019 складено повідомлення № 291 форми ВУ-23М на ремонт або технічне обслуговування вагона № 54039904, найменування несправності - розукомплектування ручного гальма.

11.03.2019 між Відокремленим підрозділом "Експлуатаційне вагонне депо Тернопіль" регіональної філії "Львівська залізниця" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ремвагонторг" складено та підписано акт встановлення № 1, з якого вбачається, що при виконанні поточного ремонту вагонів замовника, зокрема вагону № 54039904, в ВП "Експлуатаційне вагонне депо Тернопіль" регіональної філії "Львівська залізниця" були встановлені нові запчастини, а саме частина головна 4381 УХЛ1 ТУ 3184-017-13 у кількості 1 шт., болт к. Б-53-19 у кількості 2 шт. та гайка к. Г-22-18 у кількості 2 шт.

27.05.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ремвагонторг" складено та підписано акт виконаних робіт № 517, зокрема, по ремонту залізничних напіввагонів № 61603239 на суму 37 300 грн 00 коп., № 67707869 на суму 27 500 грн 00 коп. та № 54039904 на суму 28 300 грн 00 коп.

У лютому 2019 року, на підставі залізничної накладної УМВС № 46115549, Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" здійснювало перевезення вантажних вагонів, зокрема, вагону № 53126033, орендарем якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Металургтранс".

10.03.2019 на станції Тернопіль Львівської залізниці складено акт загальної форми ГУ-23, у зв`язку із відсутністю головної частини повітророзподільника.

01.04.2019 між Відокремленим підрозділом "Експлуатаційне вагонне депо Тернопіль" регіональної філії "Львівська залізниця" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ремвагонторг" складено та підписано акт встановлення № 1, з якого вбачається, що при виконанні поточного ремонту вагону № 53126033, в ВП "Експлуатаційне вагонне депо Тернопіль" регіональної філії "Львівська залізниця" були встановлені нові запчастини, а саме частина головна 4381 УХЛ1 ТУ 3184-017-13 у кількості 1 шт., болт к. Б-53-19 у кількості 2 шт., гайка к. Г-22-18 у кількості 2 шт. та болт М 12х35 у кількості 2 шт.

30.06.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ремвагонторг" складено та підписано акт виконаних робіт № 521, зокрема, по ремонту залізничного напіввагона № 53126033 на суму 19 300 грн 00 коп.

Спір між сторонами у справі виник з приводу того, що відповідач, як перевізник, належним чином не виконав зобов`язань щодо збереження вагонів позивача під час їх перебування на залізничній колії, у зв`язку з чим вагони № 53126033, № 54039904, № 67707869 та № 61603239 були відчепленні, у зв`язку із несправністю, що стало підставою проведення їх технічного огляду та ремонту шляхом заміни деталей та завдало збитків позивачу на загальну суму 134 880 грн 00 коп. (з урахуванням ПДВ), які відповідач повинен відшкодувати.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач у відзиві на позов зазначає наступне:

- позивач не обґрунтував правомірність володіння ним вищезазначеними вагонами та своє право на звернення до суду;

- позивачем не вжито заходів досудового врегулювання спору в порядку, передбаченому статтями 46 та 47 УМВС;

- позивачем не доведено заподіяння збитків, їх розмір, понесені витрати та фактичні оплати.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (далі - залізничні під`їзні колії) (ст. 3 Статуту).

Згідно статті 4 Статуту перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення.

Частинами 1 та 2 статті 3 ГПК України передбачено, що судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародним договором України встановлено інші правила судочинства, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору.

Частиною 1 статті 19 ГПК України передбачено, що сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.

Перевезення вантажів у міжнародному сполученні здійснюється, зокрема, відповідно до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі - "УМВС"), яка є чинною для України відповідно до Закону України "Про правонаступництво в Україні" та Віденської конвенції про правонаступництво держав щодо договорів.

Як вбачається з матеріалів справи, перевезення вагонів здійснювалось за накладними, в тому числі УМВС.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, ним не вживалися заходи досудового врегулювання спору.

Відповідно до частини 1 статті 315 ГК України до пред`явлення перевізникові позову, що випливає з договору перевезення вантажу, можливим є пред`явлення йому претензії.

Щодо спорів, пов`язаних з міждержавними перевезеннями вантажів, порядок пред`явлення позовів та строки позовної давності встановлюються транспортними кодексами чи статутами або міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (частини 6 статті 315 ГК України).

Оскільки перевезення по відправці вагонів здійснювалось у міжнародному вантажному сполученні, то для даної категорії перевезення застосовуються положення УМВС.

Пунктом 1 статті 47 УМВС передбачено, що позов може бути пред`явлений тільки після пред`явлення відповідної претензії і тільки до того перевізника, до якого була пред`явлена претензія. Право пред`явлення позову на підставі цієї Угоди належить тій особі, яка має право пред`явити претензію до перевізника.

У пункті 2 статті 47 УМВС зазначено, що право пред`явлення претензії і позову виникає: про відшкодування за недостачу, пошкодження (псування) вантажу, а також за перевищення терміну доставки - з дня видачі вантажу одержувачу.

Пункт 3 статті 46 УМВС встановлює, що претензія пред`являється щодо кожної відправки окремо, за винятком:

1) претензії про повернення переборів провізних платежів. Така претензія може пред`являтися за кількома відправками;

2) випадків, коли за кількома відправками складено один комерційний акт. У таких випадках претензія пред`являється на всі види відправок, зазначені в комерційному акті.

Згідно з пунктом 5 статті 46 УМВС заявник зобов`язаний додати до претензії документи, що обґрунтовують претензію, зазначені в Правилах перевезень вантажів. Накладна і комерційний акт прикладаються в оригіналах.

Відповідно до пункту 6 статті 46 УМВС якщо претензія оформлена з порушенням приписів пунктів 3 і 5 цієї статті, вона повертається заявнику без розгляду в строк не пізніше 15 днів з дня її надходження перевізнику із зазначенням причини її повернення. В таких випадках не настає призупинення перебігу строку давності, передбачений пунктом 3 статті 48 "Строки давності". Якщо перевізник повертає заявнику претензію пізніше 15-денного терміну, то перебіг строку давності зупиняється з наступного дня після закінчення цього терміну до дня відправлення перевізником претендателю даної претензії. Повернення перевізником заявнику такої претензії не є її відхиленням і не дає заявнику права звернутися з позовом до судових органів.

Перевізник зобов`язаний в 180-денний строк з дня отримання претензії розглянути її, дати відповідь заявнику і при повному або частковому визнанні претензії сплатити заявнику належну суму.

При частковому або повному відхиленні претензії перевізник повідомляє заявнику підставу відхилення претензії і одночасно повертає документи, прикладені до претензії (відповідно до пунктів 7, 8 статті 46 УМВС).

Таким чином, судом встановлено, що позивачем по накладним УМВС № 46115549, № 45799780 та № 46018776 щодо перевезення вагонів № 53126033, № 54039904 та № 67707869 не дотримано процедури досудового врегулювання спору в порядку передбаченому статтею 46 УМВС.

Тобто, в матеріалах справи щодо вищезазначених накладних відсутні докази, які б підтверджували б порушення прав позивача.

Так, у розумінні приписів статей 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України, спосіб захисту повинен бути таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Реалізація цивільно-правового захисту відбувається шляхом усунення порушень цивільного права чи інтересу, покладення виконання обов`язку по відновленню порушеного права на порушника. При цьому, відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено того, що станом на момент звернення з позовом до суду, відповідачем порушено права позивача, а отже в суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог за вказаних позивачем підстав.

При цьому, суд зазначає, що позивач не позбавлений права на звернення до суду в разі порушення відповідачем його прав, зокрема, шляхом необґрунтованого відхилення претензій позивача по накладним УМВС щодо перевезення по відправці вагонів № 53126033, № 54039904 та № 67707869, і дану обставину слід вважати новою та належною підставою для звернення позивача до суду з позовом про захист його порушених прав.

Відтак, твердження відповідача, викладені у відзиві щодо того, що позивачем не вжито заходів досудового врегулювання спору в порядку, передбаченому статтями 46 та 47 УМВС приймаються судом до уваги.

Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення збитків в розмірі 90 120 грн 00 коп. (з урахуванням ПДВ) не підлягають задоволенню.

Щодо перевезення здійсненого на підставі залізничної накладної № 45891777 щодо перевезення вагону № 61603239, суд зазначає наступне.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з частиною 5 статті 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, визначено обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Згідно зі статтею 5 Статуту залізниць України на підставі цього Статуту Мінтранс затверджує: а) Правила перевезення вантажів (далі - Правила); б) Технічні умови навантаження і кріплення вантажів; в) Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України (далі - Правила перевезень пасажирів); г) інші нормативні документи. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до пункту 5.4 Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 29.01.2015 № 17 перевезення власних вантажних вагонів у завантаженому і порожньому стані в усіх випадках (передислокація, ремонт тощо) оформляється перевізним документом (накладною) в електронному (із накладенням електронного цифрового підпису) або паперовому вигляді згідно з Правилами оформлення перевізних документів.

Судом встановлено, у лютому 2019 року Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" здійснювало перевезення вагону № 61603239, орендарем якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Металургтранс".

У статті 8 Статуту вказано, що перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізницями провадиться у вагонах парку залізниць або орендованих у залізниць, а також у власних вагонах, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності, в тому числі розташованим за межами України.

За приписами пункту 3.4 Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 29.01.2015 № 17, власні вантажні вагони, що виходять на колії загального користування, за конструкцією, строком служби, періодом проведення планових видів ремонту і технічним станом повинні відповідати всім вимогам, які встановлюються до вагонів інвентарного парку залізниць, включаючи спеціалізований рухомий склад, та мати відомості про комплектацію вагона.

Відповідно до пункту 4.1 вказаних Правил випуск власних вантажних вагонів на колії загального користування допускається після відповідного огляду їх технічного стану працівниками вагонного господарства, а для перевезення небезпечного вантажу в спеціалізованих вагонах - при пред`явленні відправником вантажу працівникам станцій і вагонного господарства свідоцтва про технічний стан вагона, що гарантує безпеку перевезення цього вантажу. Номер свідоцтва і результати огляду технічного стану вагонів працівник вагонного господарства записує в книзі пред`явлення вагонів вантажного парку до технічного обслуговування (форма ВУ-14).

Суд зазначає, що прийняття відповідачем до перевезення спірного вагону свідчить про те, що останній перебував у технічно справному стані.

Як встановлено судом, у лютому 2019 року на станції Правда було виявлено пошкодження вагону № 61603239, про що було складено повідомлення № 8584 форми ВУ-23М про ремонт або технічне обслуговування вагона № 61603239 та акт від 28.02.2019.

Відповідно до статті 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Відповідно до пункту 4.6 Правил обслуговування залізничних під`їзних колій, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, обов`язок охорони вагонів і вантажів на під`їзній колії покладається на підприємство. Якщо під`їзна колія обслуговується локомотивом залізниці, то охорону вагонів і вантажів до моменту фактичної подачі вагонів і з моменту збирання вагонів з під`їзної колії організовує залізниця.

Згідно з пунктів 20, 21 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113, пошкодження вантажного вагона - це порушення справного стану вагона або його складових частин унаслідок зовнішніх впливів, що перевищують рівні, установлені ГОСТ 22235-76, а також унесення змін у конструкції вагонів, заварювання дверей, люків, знімання бортів платформ, дверей напіввагонів, знімного устаткування вагонів тощо, свердління (пробивання, пропалювання) отворів для кріплення вантажів у деталях вагонів, а також кріплення до них вантажів за допомогою зварювання без дозволу залізниці. Ремонт пошкодженого вагона здійснюється на підприємстві, що має право на виконання таких робіт, або на найближчому до місця пошкодження вагоноремонтному підприємстві. Перелік таких підприємств оприлюднюється у товарних конторах станцій обслуговування.

27.05.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ремвагонторг" складено та підписано акт виконаних робіт № 517, зокрема, по ремонту залізничного напіввагону № 61603239 на суму 37 300 грн 00 коп. (без ПДВ).

Відповідно до пункту 22 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113, сума збитків за пошкодження вагона складається з:

витрат на транспортування пошкодженого вагона від місця пошкодження до місця його ремонту в розмірі провізної плати, визначеної відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 15.11.99 N 551 (z0828-99), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.99 за N 828/4121, з урахуванням коригувальних коефіцієнтів, що діють на момент транспортування;

вартості ремонту пошкодженого вагона з урахуванням вартості втрачених та (або) пошкоджених частин;

витрат на перевантаження вантажу з пошкодженого вагона, якщо його неможливо відремонтувати в навантаженому стані, які визначаються за калькуляцією вартості робіт, що надається разом з розрахунком збитків;

плати за користування вагоном за нормативний час перебування пошкодженого вагона в деповському, капітальному ремонті або технічному обслуговуванні з відчепленням (додаток 9), визначеної за ставками плати за користування вагонами згідно з пунктом 14 цих Правил.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутній комерційний акт або акт загальної форми, складений станцією залізниць, у зв`язку із пошокдження вагону № 61603239, який є підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення.

До того ж, в матеріалах справи відсутній акт встановлення (акт наданих послуг), з якого вбачалося вартість запчастин, встановлених на вагон, у зв`язку з його пошкодженням.

Акт, складений в довільній формі 28.02.2019 на станції Правда (копія якого долучена позивачем до заяви про усунення недоліків від 28.08.2019 № 15143) не є належним та допустимим доказом для стягнення з відповідача збитків, понесених позивачем, у зв`язку із незбереженням вагону під час його перебування на залізничній колії. До того ж, вказаний акт був складений після того як вагон № 61603239 було направлено в ремонт на підставі повідомлення № 8584 форми ВУ-23М про ремонт або технічне обслуговування вагона № 61603239.

Таким чином, повідомлення № 8584 форми ВУ-23М про ремонт або технічне обслуговування вагона № 61603239, акт від 28.02.2019 та акт виконаних робіт № 517 в сукупності не підтверджують обставин, які є підставою для стягнення з відповідача збитків.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З врахуванням вищевикладеного суд дійшов до висновку, що позивачем не доведено наявність прямого та безпосереднього причинного зв`язку між діями відповідача та сумою збитків у розмірі 44 760 грн 00 коп. (з ПДВ), з огляду на що вимоги позивача про стягнення з відповідача збитків у розмірі 44 760 грн 00 коп. заподіяних відповідачем не підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, статтею 123, статтею 129, статтями 232-233, статтями 237-238, статтею 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 134 880 грн 00 збитків, завданих незбереженням вагонів, відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Н.Б.Плотницька