СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2019 р. Справа № 922/1833/19

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Барбашова С.В. , суддя Білецька А.М.

при секретарі Казаковій О.В.

за участю прокурора - Ногіна О.М., посвідчення № 032167 від 11.02.15 р.,

та представників сторін:

першого відповідача - не з`явився,

другого відповідача - не з`явився,

третього відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу прокурора (вх.2073) на ухвалу господарського суду Харківської області від 18.06.2019 (повний текст складено 18.06.2019, суддя Добреля Н.С.) у справі №922/1833/19

за позовом Заступника керівника Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області, м. Дергачі

до 1.Селянського фермерського господарства "Вертіївка 2", с. Вікторівка,

2.Фізичної особи ОСОБА_1 , м. Харків,

3.Головного управління Держгеокадастру у Харківській області

про визнання незаконним та скасування наказу; визнання недійсним договорів та повернення ділянок

ВСТАНОВИЛА:

Заступник керівника Дергачівської прокуратури звернувся до господарського суду Харківської області в інтересах держави до СФГ "Вертіївка 2", фізичної особи ОСОБА_1 та Головного управління Держгеокадастру у Харківській області з позовною заявою про:

-визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області № 1150-СГ від 19.02.2016 року "Про надання в оренду земельних ділянок" ОСОБА_1 ;

-визнати недійсним договір оренди землі від 27.04.2016 року, укладений між Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області та ОСОБА_1 щодо оренди земельної ділянки площею 40,0 га кадастровий номер :02:001:0758;

-визнати недійсним договір суборенди землі від 21.03.2017 року укладений між ОСОБА_1 та СФГ "Вертіївка 2" щодо суборенди земельної ділянки площею 40,0 га кадастровий номер :02:001:0758;

-скасування рішення про державну реєстрацію від 14.05.2016 року № 29599155, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право оренди № 14504724 від 14.05.2016 року про реєстрацію права оренди на земельну ділянку (кадастровий номер :02:001:0758) за ОСОБА_1 ;

- скасування рішення про державну реєстрацію від 24.03.2017 року № 34433145, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право суборенди № 1964446 від 21.03.2017 року про реєстрацію права суборенди на земельну ділянку (кадастровий номер :02:001:0758) за СФГ "Вертіївка 2".

В позові прокурор посилається на те, що ОСОБА_1 , звертаючись до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області із заявою про отримання земельної ділянки, не мала на меті створити нове фермерське господарство, оскільки вже була суб`єктом господарювання та здійснювала виробництво товарної сільськогосподарської продукції на земельних ділянках, наданих їй у користування для ведення фермерського господарства. Прокурор посилається на ст.7 Закону України «Про фермерське господарство», ст.ст.124, 137 Земельного кодексу України та зазначає, що передача земельних ділянок ОСОБА_1 без проведення земельних торгів є незаконною.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18.06.2019 у справі №922/1833/19 позовну заяву повернуто прокурору на підставі п.4 ч.5 ст.174 ГПК України.

В наведеній ухвалі суд першої інстанції дійшов висновку про те, що органом, уповноваженим здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр), який самостійно має право звертатися до суду з метою здійснення захисту прав та охоронюваних законом інтересів держави, оскільки Головне управління Держгеокадастру у Харківській області є органом державної влади та одночасно територіальним підрозділом Держгеокадастру. Як зазначив місцевий господарський суд, в позовній заяві прокурором не доведено, що вказаний орган, а саме: Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру не здійснює або здійснює неналежним чином свої повноваження із захисту інтересів держави.

Прокурор із вказаною ухвалою місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить цю ухвалу скасувати та направити справу для розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга прокурора мотивована тим, що відповідно до ст.ст.9, 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», Головне управління Держгеокадастру у Харківській області не має повноважень на звернення до суду з позовом про визнання незаконними рішень про надання земельних ділянок в оренду та визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок. Як зазначає прокурор, у випадку виявлення відповідних порушень земельного законодавства, посадові особи Держгеокадастру лише можуть вносити до органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування клопотання щодо приведення у відповідність до законодавства прийнятих рішень з питань регулювання земельних відносин, припинення права користування земельною ділянкою. Вказані обставини, на думу прокурора, унеможливлюють захист інтересів держави спеціально уповноваженим органом та є підставою для представництва інтересів держави в суді прокурором, відповідно до ст.23 закону України «Про прокуратуру».

Головне управління Держгеокадастру у Харківській області (третій відповідач) надало суду відзив на апеляційну скаргу, в якому проти доводів прокурора заперечує та зазначає, що управління, як орган, уповноважений здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, має право звертатися до суду з метою здійснення захисту прав і охоронюваних інтересів держави. Просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду - без змін.

Фізична особа ОСОБА_1 (другий відповідач) надала суду відзив на апеляційну скаргу, в якому не погоджується з доводами прокурора про отримання нею земельних ділянок в оренду з порушенням вимог чинного законодавства. ОСОБА_1 зазначає про те, що прокурором не обґрунтовано в позові, в чому саме полягає порушення інтересів держави при наданні їй в оренду земельних ділянок. Просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Перший відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав.

В судове засідання 14.11.2019 перший та третій відповідачі не з`явились, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень .

Ухвала суду від 21.10.2019, якою розгляд справи призначено в цьому судовому засіданні, направлялась на належну адресу другого відповідача, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - АДРЕСА_1 .

Також вказана адреса була зазначена другим відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу.

Однак, поштове відправлення повернулось підприємством зв`язку з довідкою про невручення у зв`язку із відсутністю адресата.

Відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернено підприємством зв`язку з посиланням на відсутність адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Відповідач не повідомляв суд про зміну його місцезнаходження під час розгляду справи.

В апеляційній скарзі другий відповідач підтвердив своє місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи, що ухвала суду від 21.10.2019 направлена на належну адресу другого відповідача, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та повідомленою суду, судом апеляційної інстанції дотримано необхідних вимог щодо повідомлення другого відповідача про дату, час та місце судового засідання.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки судом апеляційної інстанції належним чином повідомлено відповідачів про дату, час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників відповідачів.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення прокурора, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Предметом спору у цій справі є визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про надання в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства, а також визнання недійсними договорів про передачу цієї земельної ділянки в оренду та суборенду та скасування їх державної реєстрації.

При зверненні до суду з цим позовом, прокурор зазначає про необхідність захисту інтересів держави у сфері земельних відносин, оскільки оспорюваний наказ та договори оренди і суборенди земельної ділянки видано та укладено з порушенням вимог чинного земельного законодавства, зокрема, без проведення земельних торгів.

Прокурор зазначає про те, що у спірних правовідносинах відсутній орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції, оскільки Головне управління Держгеокадастру у Харківської області є відповідачем у цій справі, а одна й та ж особа, не може бути одночасно позивачем і відповідачем, у зв`язку з чим прокурор набуває статусу позивача.

Судова колегія враховує наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про прокуратуру" прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави.

За положеннями пункту 2 частини першої статті 2 Закону України "Про прокуратуру", у випадках, визначених цим Законом, на прокуратуру покладається функція з представництва інтересів держави в суді.

Європейський суд з прав людини звертав увагу на те, що сторонами цивільного провадження є позивач і відповідач. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, … в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великої кількості громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (див. mutatis mutandis рішення від 15 січня 2009 року у справі "Менчинська проти Росії" (Menchinskaya v. Russia), заява № 42454/02, пункт 35).

Згідно ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

За положеннями частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень.

Відповідно до статті 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Аналіз положень частин статті 53 ГПК України у взаємозв`язку зі змістом частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави вважати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді у випадках, зокрема, відсутності органу, уповноваженого захищати інтереси держави.

Оскільки повноваження органів влади щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (Вказана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц).

Аналізуючи обставини справи, колегія суддів враховує наступне.

Згідно зі ст.5 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" здійснення державного контролю за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності покладено на центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду ( контролю) в агропромисловому комплексі.

Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України №442 від 10.09.2014 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади», утворено Державну службу з питань геодезії, картографії та кадастру, реорганізувавши Державне агентство земельних ресурсів України шляхом перетворення.

Відповідно до ст.1 Положення "Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру", яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 р. № 15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Пунктом 4 вказаного Положення передбачено, що Держгеокадастр вносить у встановленому порядку до органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування клопотання щодо приведення у відповідність із законодавством прийнятих ними рішень з питань регулювання земельних відносин, використання та охорони земель; припинення права користування земельною ділянкою відповідно до закону.

Відповідно до Положення про Міністерство аграрної політики та продовольства, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.11.2015 р. № 1119, Міністерство аграрної політики та продовольства України (Мінагрополітики) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Мінагрополітики є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує:

формування та реалізує державну аграрну політику, державну політику у сферах сільського господарства та з питань продовольчої безпеки держави, охорони прав на сорти рослин, тваринництва, насінництва та розсадництва;

формування та реалізацію державної політики у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів;

формування державної політики у сфері нагляду (контролю) у системі інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу.

Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства лише спрямовується та координується діяльність Держгеокадастру.

Міністерство аграрної політики та продовольства не є розпорядником земель державної власності сільськогосподарського призначення, відповідно до вимог Земельного кодексу України та органами контролю з вказаних питань.

Згідно статті 10 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" та п.5-1 Положення "Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру" державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право звертатися до суду з позовом щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився.

Предметом позову у цій справі є визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Харківської області та визнання недійсними договору оренди та суборенди земельної ділянки.

Вказаними законодавчими нормами не передбачено повноважень щодо звернення центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, до суду з позовом про визнання незаконними (недійсними) рішення органів державної влади та місцевого самоврядування щодо розпорядження землею, визнання недійсними правочинів щодо передачі у користування земельних ділянок державної власності, скасування їх державної реєстрації.

Головне управління Держгеокадастру у Харківській області виконує функції контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням і охороною земель усіх категорій та форм власності, проте, має обмежене право на звернення до суду згідно з Законом України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" та Положенням про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру.

Тобто, у Головного управління Держгеокадастру у Харківській області відсутні повноваження чи обов`язок вирішувати у позасудовому порядку чи самостійно звертатись до суду з питань, що стосуються предмету спору.

Вказані обставини унеможливлюють захист інтересів держави у спірних правовідносинах Управлінням Держгеокадастру у Харківській області, а тому позов пред`явлено прокурором як позивачем, який володіє спеціальною процесуальною правосуб`єктністю.

Судова колегія також враховує, що відповідно до п. 22 ч. 11 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, голова Держгеокадастру має право скасовувати повністю або в окремій частині акти територіальних органів Держгеокадастру,

Втім, наказ Головного управління Держземагенства у Харківської області, який просить скасувати прокурор, є актом індивідуальної дії (актом ненормативного характеру), який вичерпав свою дію у зв`язку з укладанням на його підставі договору оренди земельної ділянки.

Отже, такий акт може бути скасований тільки за рішенням суду.

За таких обставин, посилання суду першої інстанції норми п. 22 ч. 11 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру щодо наявності у голови Держгеокадастру повноважень на скасування спірного наказу, є безпідставним.

Судова колегія вважає, що у цій справі, враховуючи характер правовідносин, предмет і підстави позову, Держгеокадастр та Міністерство аграрної політики та продовольства не є органами, уповноваженими державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

За вказаних обставин, судова колегія приходить до висновку про існування у прокурора права на самостійне звернення з позовом у цій справі без визначення позивача, оскільки в даному випадку відсутній орган, до повноважень якого входить захист інтересів держави у спірних правовідносинах.

З огляду на вищенаведене, з огляду на відсутність встановлених процесуальним законом підстав для повернення позову прокурора на підставі п.4 ч.5 ст.174 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що є підставою для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування ухвали господарського суду Харківської області від 18.06.2019 року у цій справі з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія зазначає, що розподіл судових витрат, понесених прокурором у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, повинен бути здійснений судом першої інстанції за наслідками вирішення спору.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.270, 271, п.6 ч.1 ст.275, п.4 ч.1 ст.280, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу виконуючого обов`язки керівника Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області задовольнити.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 18.06.2019 року у справі №922/1833/19 скасувати.

Справу №922/1833/19 направити до господарського суду Харківської області для розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду в порядку ст.ст.286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 19.11.2019р.

Головуючий суддя О.Є. Медуниця

Суддя С.В. Барбашова

Суддя А.М. Білецька