РІШЕННЯ

04 листопада 2019 року м. ТернопільСправа № 921/510/19

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Чопка Ю.О.

при секретарі судового засідання Коник М.М.

Розглянув справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01001

до відповідача Приватного акціонерного товариства "Тернопільміськгаз", м.Тернопіль, вул. Митрополита Шептицького, 20, 46008

про стягнення інфляційних втрат та 3% річних в загальній сумі 465 858,81 грн.

За участю представників від:

Позивача: адвокат Іоннікова Юлія Валентинівна, довіреність №14-269 від 26.12.2018

Відповідача: не з`явився

Суть справи:

Приватне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось 12.08.2018 до господарського суду Тернопільської області із позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Тернопільміськгаз" 465 858,81 грн, з яких: 407 869,65 грн інфляційні втрати, 57 989,16 грн - 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору купівлі-продажу природного газу № 13-343-ВТВ.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 13.08.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 02.09.2019 на 15:30 год., яке було відкладено на 15.10.2019, з підстав викладених у відповідній ухвалі.

Ухвалою суду від 15.10.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу №921/510/19 до судового розгляду по суті на 04 листопада 2019 року на 15:00 год.

Представник відповідача в судове засідання 04.11.2019 не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представниця позивача в судовому засіданні 04.11.2019 позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Просить суд розглянути справу у відсутності відповідача.

Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представниці позивача, господарським судом встановлено наступне:

04.01.2013р. між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", в директора Департаменту реаліації газу ОСОБА_1 В.Г ОСОБА_2 , який діяв на підставі довіреності від 22.11.2012р. №14-481 (далі Продавець) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз", в особі голови правління Бобрівця В.Л., який діяв на підставі Статуту (далі Покупець), керуючись Законом України "про засади функціонування ринку природного газу" та іншими нормативно-правовими актами, укладено договір №13-343-ВТВ на купівлю-продаж природного газу (надалі Договір). Відповідно до Договору сторони взяли на себе зобов`язання: Продавець зобов`язується передати у власність Покупця у 2013 році природний газ, а Покупець зобов`язався прийняти та оплатити газ на умовах Договору (п.1.1. Договору).

Газ, що продається за Договором, використовується Покупцем виключно для виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат Покупця (п. 1.2. Договору).

Пунктом 2.1. Договору сторони погодили, що Постачальник передає Споживачу з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року газ обсягом до 5 750,000 тис. куб.м., у тому числі по місяцям: січень 779,000 тис. куб.м., лютий 674,000 тис. куб.м., березень 546,000 тис. куб.м., квітень 364,000 тис. куб.м., травень 323,000 тис. куб.м., червень 313,000 тис. куб.м., липень 313,000 тис. куб.м., серпень 320,000 тис. куб.м., вересень 315,000 тис. куб.м., жовтень 419,000 тис. куб.м., листопад 612,000 тис. куб.м. та грудень 772,000 тис. куб.м..

Обсяги газу, що планується передати за Договором, можуть змінюватися сторонами протягом місяця продажу в установленому порядку (п. 2.1.1. Договору).

Відповідно до п.3.3 Договору приймання-передача газу, переданого продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюються актом приймання-передачі газу.

Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, Покупець зобов`язується надати Продавцеві підписані та скріплені печаткою Покупця два примірники акта приймання-передачі газу, в якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Підписані акти є підставою для остаточних розрахунків між Сторонами.

Пунктом 5.2. договору, сторони погодили, що ціна за 1000 куб.м. газу на момент укладення Договору становить 3509,00 грн., без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом, крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ 2%;

- податок на додану вартість за ставкою 20%;

До ціни газу додається тариф на транспортування природного газу магістральними газопроводами 147,10, крім ПДВ 20 %, всього з ПДВ 176,52 грн.

До сплати ціна за 1000 куб.м. газу 3726,28 грн., крім того ПДВ 20% - 745,26 грн., всього з ПДВ 4471,54 грн.

Згідно п. 6.1 Договору оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати планових обсягів газу протягом місяця поставки з урахуванням положень п. 6.2. Договору. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється 20-го числа наступного за місяцем поставки газу на підставі акту приймання передачі.

Оплата за газ здійснюється з поточного рахунка Покупця на поточний рахунок Продавця та зараховується як оплата за газ та транспортування природного газу магістральними трубопроводами (п.6.2. Договору).

У разі невиконання Покупцем умов п.6.1 Договору він зобов`язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу (п. 7.2 Договору).

Пунктом п.11.1 сторони погодили, що Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01 січня 2013р. і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2013 року, а в частині проведення розрахунків до повного їх здійснення.

Додатковими угодами №1 від 04.04.2013р., №2 від 10.07.2013р., №3 від 08.08.2013р., №4 від 31.12.2013р., №5 від 28.04.2014р., №6 від 15.05.2014р., №7 від 10.06.2014р., №8 від 05.09.2014р., №9 від 10.11.2014р., №10 від 08.12.2014р., №11 від 22.12.2014р., №12 від 05.02.2015р., №13 від 10.03.2015р., №14 від 03.04.2015р., №15 від 12.05.2015р., №16 від 03.06.2015р., №17 від 10.07.2015р., №18 від 12.10.2015р., №19 від 28.10.2015р., №20 від 10.11.2015р., №21 від 25.11.2015р. вносились зміни до Договору. Зокрема щодо ціни газу, обсягу газу, продовження строку його дії.

На виконання умов укладеного між сторонами договору №13-343-ВТВ від 04.01.2013р., позивач за період з січня 2013р. по грудень 2015р. поставив, а відповідач прийняв природний газ, що підтверджується відповідними актами приймання-передачі природного газу на загальну суму 129 977 576,35 грн., підписаними представниками сторін та завіреними печатками сторін, копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Відповідно до вимог ст.ст. 509, 525, 526 Цивільного кодексу України в силу зобов`язання одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання, або одностороння зміна його умов не допускається.

Позивач в позовній заяві стверджує, що відповідач взяті на себе зобов`язання щодо оплати вартості отриманого природного газу в строки, обумовлені у договорі, виконував несвоєчасно.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 26.06.2017 у справі №921/275/17-г/16 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволено частково, присуджено стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз" 25 055 632 грн 68 коп. основного боргу; 4 721 438 грн 01 коп. пені; 359 393 грн 27 коп. 3% річних, всього 30 136 463 грн 96 коп. заборгованості з розстрочкою стягнення заборгованості щомісячно рівними частинами терміном на 12 місяців починаючи з липня 2017 року. Також стягнуто 87 701 грн 07 коп. судового збору в повернення сплачених судових витрат.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 18.09.2017 рішення Господарського суду Тернопільської області від 26 червня 2017 року по справі №921/275/17-г/16 скасовано в частині розстрочення виконання рішення строком на 12 місяців. В решті рішення Господарського суду Тернопільської області від 26 червня 2017 року по справі №921/275/17-г/16 залишено без змін.

Також, рішенням Господарського суду Тернопільської області від 16.07.2018 у справі №921/111/18 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволено повністю, присуджено стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Тернопільміськгаз" 1 085 905 грн 33 коп. пені, 951 834 грн 16 коп. 3% річних, 4746849 грн 99 коп. інфляційних нарахувань та 118 057 грн 42 коп. в повернення сплаченого судового збору.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 21.11.2018 рішення Господарського суду Тернопільської області від 16.07.2018 у справі №921/111/18 залишено без змін.

Вказаними судовими рішеннями встановлено порушення відповідачем умов договору №13-343-ВТВ від 04.01.2013 щодо проведення своєчасної оплати за поставлений природний газ.

Станом на день розгляду даного спору рішення суду у справах №921/275/17-г/16 та №921/111/18 не скасовані, а відтак набрали законної сили та є чинними.

В силу приписів частини 4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п.2.6 Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011 не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначає про те, що відповідачем здійснено оплату за переданий газ 27.07.2018 у зв`язку із чим просить суд стягнути 407 869,65 грн інфляційні втрати та 57 989,16 грн 3% річних.

Оцінивши наявні у справі докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України та ст.174 Господарського кодексу України зобов`язання можуть виникати, зокрема, з договорів, інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта.

Згідно п.1 ст.193 Господарського кодексу України (надалі ГК України), до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 Господарського кодексу України в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини між сторонами виникли на підставі Договору на купівлю-продаж природного газу №13-343-ВТВ від 04.01.2013.

Предметом спору у даній справі є матеріально-правова вимога ПАТ "НАК "Нафтогаз України" до Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз" про стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань за неналежне виконання вказаного вище Договору.

Ст.655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ст. 692 ЦК України).

Відповідно до положень ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, у встановлений строк (термін) його виконання та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В процесі розгляду справи встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач виконав свій обов`язок щодо передачі у власність відповідачу природного газу згідно Договору №13-343-ВТВ від 04.01.2013р. в повному обсязі. Натомість відповідач свої зобов`язання з оплати вартості отриманого газу виконував з порушенням встановленого Договором строку.

Як стверджує позивач та підтверджується матеріалами справи, заборгованість за поставлений природний газ сплачена 27.04.2018.

У п.1.4 Постанови пленуму Вищого господарського суду України 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", роз`яснено, що з урахуванням пункту 30.1 статті 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

Пунктом 1.9 вказаної Постанови пленуму Вищого господарського суду України 17.12.2013 №14 роз`яснено, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.7.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" № 14 від 17.12.2013, за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

На підставі наведеного, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 57989,16 грн 3% річних за період з 13.02.2018 по 26.04.2018 та 407 869,65 грн інфляційних нарахувань нарахованих за період лютий березень 2018.

З огляду на встановлений судом та не заперечений відповідачем факт неналежного виконання останнім взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної оплати вартості поставленого позивачем згідно Договору №13-343-ВТВ від 04.01.2013 природного газу, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення 57 989,16 грн 3% річних та 407 869,65 грн інфляційних нарахувань є обґрунтованими, правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому суд вважає за доцільне зазначити, що за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Верховного Суду від 31 січня 2018 у справі № 915/14/17).

Ст. 83 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до вимог ст. 129 витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 12, 73-79, 86, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, господарський суд ,-

В И Р І Ш И В :

1.Позовні вимоги задовольнити.

2.Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Тернопільміськгаз", м.Тернопіль, вул. Митрополита Шептицького, буд. 20 (код 21155959) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ, вул. Б.Хмельницького, 6 (код 20077720) 407 869 (чотириста сім тисяч вісімсот шістдесят дев`ять) грн. 65 коп. інфляційних, 57 989 (п`ятдесят сім тисяч дев`ятсот вісімдесят дев`ять) грн 16 коп. 3% річних і 6 987 (шість тисяч дев`ятсот вісімдесят сім) грн 88 коп. судових витрат.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення сторони вправі його оскаржити до Західного апеляційного господарського суду через господарський суд Тернопільської області.

Повний текст рішення виготовлено 13 листопада 2019 року.

Суддя Ю.О. Чопко