ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2019 р. Справа№ 910/3498/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Дикунської С.Я.

Мальченко А.О.

при секретарі судового засідання Костяк В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу б/н від 25.07.2019 (вх. №09.1-04.1/6067/19 від 06.08.2019) Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислово-фінансова група "Нафтахім" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2019

у справі №910/3498/19 (суддя Сташків Р.Б.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Бібамус

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислово-фінансова група "Нафтахім"

про стягнення 41262 євро

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислово-фінансова група "Нафтахім"

до Товариства з обмеженою відповідальністю Бібамус

про зобов`язання поставити товар та стягнення моральної шкоди у сумі 50000 грн

за участю представників учасників справи:

від позивача - Гера Р.Ю., ордер серія АА №1007101 від 30.09.19; Лагода Я.С. - директор

від відповідача - Воробей Є.В., ордер серія АА №1007103 від 30.09.19

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Бібамус звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислово-фінансова група "Нафтахім" про стягнення суми заборгованості за Контрактом на поставку сульфат натрію №NF1309 від 13.09.2018 у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем свого обов`язку їх оплатити.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Промислово-фінансова група "Нафтахім" пред`явлено зустрічний позов про зобов`язання поставити товар та стягнення моральної шкоди у сумі 50000 грн. Зустрічний позов обґрунтований тим, що позивач (за первісним позовом), в порушення пункту 3 Додатку №1 від 13.09.2018, здійснив часткову поставку товару у кількості 1299,6 тонн, замість законтрактованої кількості товару 2200 тонн, у зв`язку з цим просить зобов`язати позивача (за первісним позовом) поставити різницю непоставленого товару, а також стягнути 50000 грн. моральної шкоди та понесених судових витрат.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.07.2019 (повний текст складено 15.07.2019) позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Бібамус задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислово-фінансова група "Нафтахім" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Бібамус (Bibamus OU) 41262 євро заборгованості, а також 618 євро 93 євроценти судового збору та 1820 євро витрат на професійну правову допомогу. У задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислово-фінансова група "Нафтахім" відмовлено.

Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд, встановивши невиконання відповідачем обов`язку в частині оплати поставленого позивачем товару, з урахуванням приписів ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, ст. 193 ГК України, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог первісного позову. В частині вимог зустрічного позову, місцевий господарський суд, з огляду на правомірність дій позивача із зупинення поставки товару та недоведеність відповідачем усього складу цивільного правопорушення, дійшов висновку про відмов в задоволенні позову про зобов`язання поставити товар та стягнення моральної шкоди у сумі 50000 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Промислово-фінансова група "Нафтахім", 26.07.2019 подав апеляційну скаргу б/н від 25.07.2019, просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2019 у справі №910/3498/19, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні первісного позову, зустрічний позов задовольнити в повному обсязі. Крім того, в прохальній частині апелянт просить витребувати у позивача для огляду в судовому засіданні оригінал додатку № 1 до контракту № NF1309 від 13.09.2018 в редакції, отриманій позивачем від Одеської митниці ДФС із умовами поставки товару декількома лотами.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення прийнято місцевим господарським судом при неповному з`ясуванні обставин, які мають значення для справи, з невірним застосуванням норм матеріального права, а також висновки суду, на думку апелянта, не відповідають обставинам справи. Так, апелянт вважає, що судом невірно було надано оцінку наявним в матеріалам справи двом редакціям додатку № 1 від 13.09.2018 до контракту. Оскільки позивачем не було надано оригінал цього документу, апелянт вважає, що між сторонами було узгоджено умови поставки товару одним лотом, а не декількома партіями як помилково дійшов висновку суд першої інстанції. Також апелянт звертає увагу на те, що між сторонами спору щодо якості товару не існує. Також за твердженнями відповідача, строк оплати товару не настав, оскільки позивачем здійснено поставку товару не в повному обсязі з огляду на умови додатку № 1 від 13.09.2018 щодо поставки товару одним лотом. Відповідач вважає, що судом невірно було застосовано положення ч. 5 ст. 692 ЦК України, оскільки відсутній факт наявності у відповідача прострочення виконання зобов`язання з оплати товару.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.08.2019 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Жук Г.А., суддів Мартюк А.І., Дідиченко М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.08.2019 (колегія суддів у складі: головуючого судді Жук Г.А., суддів Мартюк А.І., Дідиченко М.А.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою б/н від 25.07.2019 (вх. №09.1-04.1/6067/19 від 06.08.2019) Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислово-фінансова група "Нафтахім" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2019 у справі №910/3498/19. Позивачу встановлено процесуальний строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, клопотань, пояснень до 13.09.2019. Справу №910/3498/19 призначено до розгляду на 30.09.2019.

19.08.2019 від Товариства з обмеженою відповідальністю Бібамус надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2019 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заперечуючи проти доводів апелянта, позивач вказує на те, що місцевим господарським судом на підставі повного, всебічного та об`єктивного з`ясування усіх обставин справи з вірним застосуванням норм матеріального права прийнято у даній справі оскаржуване рішення.

19.08.2019 від позивача надійшли заперечення проти клопотання про витребування оригіналів документів.

10.09.2019 Товариством з обмеженою відповідальністю Бібамус подана заява про розподіл судових витрат, в якій просить судові витрати на професійну правничу допомогу, пов`язану з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, у розмірі 975 Євро покласти на відповідача.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2019 в судовому засіданні було оголошено перерву до 18.10.2019.

Згідно Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.10.2019, у зв`язку з перебуванням суддів Мартюк А.І. та Дідиченко М.А. у відпустці, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Жук Г.А., суддів Дикунської С.Я., Мальченко А.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.10.2019 справу прийнято до розгляду у визначеному складі суду.

В судовому засіданні 18.10.2019, в порядку ст. 216 ГПК України, оголошено перерву до 04.11.2019.

Представник відповідача (за первісним позовом) в судовому засіданні 04.11.2019 вимоги апеляційної підтримав, просив її задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2019 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні первісного позову та задовольнити позовні вимоги зустрічного позову.

Представник позивача (за первісним позовом) в судовому засіданні 04.11.2019 заперечив проти доводів апелянта з підстав, викладених у відзиві, просив рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2019 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

13.09.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю Бібамус (продавець за договором, позивач за первісним позовом у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Промислово-фінансова група "Нафтахім" (покупець за договором, відповідач за первісним позовом у справі) укладено контракт №NF1309 (далі - Контракт), згідно умов якого продавець продає, а покупець купує на умова цього договору товар.

Згідно з п. 4 Контракту ціна, умови поставки, якість товару, строк поставки та дата поставки визначається в додатках до даного контракту. Ці додатки повинні бути підписані продавцем і покупцем.

В п. 5 Контракту сторонами визначено, що загальна сума даного договору складається із суми усіх поставок згідно підписаних додатків до даного контракту.

Сторонами в п. 6 Контракту узгоджено, що 100% оплата товару здійснюється покупцем в Євро відповідно комерційного рахунку продавця банківським переказом на рахунок позивача у строк 60 днів з моменту прибуття судна в порт Одеса.

Між сторонами укладено додаток № 1 від 13.09.2018 до контракту, в якому визначено умови поставки, ціну, строк поставки товару.

На виконання умов договору позивачем поставлено товар в кількості 1299,6 тон на загальну суму 149454 Євро, що підтверджується інвойсом № від 16.11.2018; інвойсом №18162 від 16.11.2018; морським коносаментом; пакувальним листом; сертифікатом походження товару; сертифікатом аналізу, який виданий виробником; експортною митною декларацією; генеральним актом.

У зв`язку із частковою оплатою отриманого відповідачем товару, Товариство з обмеженою відповідальністю Бібамус звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислово-фінансова група "Нафтахім" з претензією № 0018-02 від 20.02.2019 про погашення заборгованості в сумі 41 262 Євро (а.с. 32 том І).

Листом № 0023-02 від 28.02.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю Бібамус повідомило відповідача про призупинення поставки товару до повного погашення заборгованості, визначеної в претензії № 0018-02 від 20.02.2019 (а.с. 35 том І).

Оскільки вимога позивача про сплату заборгованості за поставлений товар не виконана, Товариством з обмеженою відповідальністю Бібамус пред`явлено позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислово-фінансова група "Нафтахім" про стягнення 41 262 Євро.

При цьому, Товариство з обмеженою відповідальністю "Промислово-фінансова група "Нафтахім" вважаючи, що строк оплати отриманого товару не настав, подав зустрічний позов про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю Бібамус допоставити товар в кількості 900,4 тон та стягнення моральної шкоди у сумі 50000 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 173 ГК України, що кореспондується зі ст. 509 ЦК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Дослідивши зміст контракту №NF1309 від 13.09.2018, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю Бібамус та Товариством з обмеженою відповідальністю "Промислово-фінансова група "Нафтахім", колегія суддів дійшла висновку, що даний договір за своєю правовою природою є правочином, який містить ознаки договору поставки.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно ст. 669 ЦК України кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні. Умова щодо кількості товару може бути погоджена шляхом встановлення у договорі купівлі-продажу порядку визначення цієї кількості.

За змістом ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно представлених до матеріалів справи документів, між сторонами укладено додаток № 1 від 13.09.2018 до контракту, однак він наявний в двох редакціях.

Так, у відповідності до редакції Додатку № 1 від 13.09.2018, що був приєднаний до позовної заяви, поставка товару - сульфат натрія в кількості 2200 тон +/- 10 % здійснюється одним лотом з порту Gandia (Іспанія) впродовж листопада - першої декади грудня 2018 року. Орієнтовний строк перебування судна в дорозі: 24-30 дні.

Натомість, в Додатку № 1 від 13.09.2018, який отриманий на адвокатський запит представника позивача від митниці, поставка товару - сульфат натрія в кількості 2200 тон +/- 10 % здійснюється декількома лотами з порту Gandia (Іспанія) впродовж листопада 2018 - лютого 2019. Орієнтовний строк перебування судна в дорозі: 24-30 дні.

При цьому, як вірно встановлено місцевим господарським судом, обома сторонами визнаються наступні умови поставки, які вказані у обох редакціях Контракту: - товар: сульфат натрію (п. 1); - ціна: 115 евро/МТ (п. 4); - умови оплати: 100% оплата товару здійснюється Відповідачем в Євро відповідно комерційного рахунку Позивача банківським переказом на рахунок Позивача у строк 60 днів з моменту прибуття судна в порт Одеса (п. 6); - базис: CFR Odessa port (Incoterms 2010).

Таким чином, спір між сторонами існує щодо умов додатку № 1 від 13.09.2018 про поставки товару декількома лотами або одним лотом.

Беручи до уваги те, що на митне оформлення було представлено відповідачем Додаток № 1 від 13.09.2018 саме в редакції поставки товару декількома лотами, з врахуванням приписів ч. 4 ст. 213 ЦК України щодо необхідності встановлення справжньої волі сторони договору виходячи, зокрема, із подальшої її поведінки, а також у зв`язку із прийняттям відповідачем товару по кількості без будь-яких зауважень в момент його отримання, часткової оплати відповідачем отриманого товару, судова колегія вважає вірним висновок місцевого господарського суду про те, що у відповідача виник обов`язок щодо повної оплати товару відповідно до п. 6 Додатків - 100% оплатити товар в Євро відповідно комерційного рахунку позивача банківським переказом на рахунок позивача у строк 60 днів з моменту прибуття судна в порт Одеса. До того ж, строк оплати отриманого товару, за змістом названої умови, не поставлено в залежність від виконання продавцем поставки товару в повному обсязі.

Доводи апелянта щодо узгодження сторонами редакції Додатку № 1 від 13.09.2018 з умовами поставки єдиним лотом не приймаються судовою колегією, оскільки дії відповідача із здійснення електронного декларування на митниці і подачі ним відповідних документів, а також прийняття товару за двома партіями за інвойсами № від 16.11.2018 та №18162 від 16.11.2018 по кількості без зауважень свідчать про визнання стороною умов додатку № 1 від 13.09.2018 саме в редакції поставки товару декількома лотами. Доказів того, що у відповідача наявний оригінал додатку № 1 від 13.09.2018 у редакції поставки товару одним лотом стороною не представлено.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з статтями 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Оскільки відповідачем у встановлений в п. 6 Контракту строк вартість отриманого товару не оплачена, належних і допустимих доказів в спростування цих обставин відповідачем не представлено, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про обґрунтованість позовних вимог за первісним позовом і стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислово-фінансова група "Нафтахім" 41262,93 Євро заборгованості за поставлений товар за контрактом №NF1309 від 13.09.2018.

Аргументи апеляційної скарги щодо недопоставки позивачем товару в кількості визначеній сторонами в договорі та, відповідно, ненастання строку оплати отриманого товару двома партіями не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, так як строк оплати товару за умовами п. 6 Контракту не поставлено в залежність від поставки продавцем усього обсягу, визначеного в додатку до контракту, товару.

Також не заслуговують уваги і посилання скаржника на відсутність прострочення оплати вартості поставленого товару, оскільки вимоги про стягнення неустойки у даній справі не заявлялись, а в пункті 6 Контракту чітко визначено строк оплати товару - у строк 60 днів з моменту прибуття судна в порт.

Щодо вимог зустрічного позову колегія суддів вважає вірним висновок місцевого господарського суду про те, що наявність заборгованості відповідача з оплати вартості отриманого товару була достатньою підставою для продавця скористатись наданим йому законом правом на зупинення поставки до повного погашення заборгованості. Відтак, судом правомірно відмовлено в задоволенні вимоги за зустрічним позовом про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю Бібамус здійснити допоставку товару. Твердження скаржника про невірне застосування місцевим господарським судом норм ч. 5 ст. 692 ЦК України відхиляються судом апеляційної інстанції як необґрунтовані, оскільки не спростовують вищенаведених висновків суду та вірності встановлених судом обставин неоплати відповідачем отриманого ним товару.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Беручи до уваги те, що відповідачем (за первісним позовом) належними засобами доказування, в порядку ст. 74 ГПК України, не доведено усього складу цивільного правопорушення, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов цілком правомірних висновків про відмову в задоволенні вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислово-фінансова група "Нафтахім" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Бібамус 50000 грн моральної шкоди.

Питання правомірності розподілу Господарським судом міста Києва судових витрат апелянтом не порушувалось, а відтак, в силу приписів ст.269 ГПК України, рішення переглянуто в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо неповного з`ясування обставин, які мають значення для справи, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2019 у справі № 910/3498/18 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а відтак передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів ст. 277 ГПК України не вбачається. Натомість, скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Судові витрати зі сплати судового збору, в порядку ст. 129 ГПК України, покладаються на апелянта (відповідача у даній справі). Питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених стороною в суді апеляційної інстанції, підлягає вирішенню в порядку ст. ст. 221, 244 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 253-254, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислово-фінансова група "Нафтахім" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2019 у справі №910/3498/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2019 у справі №910/3498/19 залишити без змін.

3. Справу №910/3498/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді С.Я. Дикунська

А.О. Мальченко

Повний текст постанови складено 13.11.2019