ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

19.11.2019р. Справа № 905/2066/19

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ», б/н від 12.11.2019 (вх.№22937/19 від 12.11.2019)

про виправлення описки у судовому рішенні

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ» (69034, м. Запоріжжя, вул. Цимлянська, буд. 29-А, )

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю «КОРУМ СОРС» (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, буд. 15, )

про стягнення 121929,60 грн. основного боргу, 23768,92 грн. - пені, 2079,00 грн. річних, 2542,88 грн. інфляційного збільшення боргу

суддя Величко Н.В.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Донецької області через систему «Електронний суд» звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ» із заявою б/н від 05.11.2019 (вх.№22409/19 від 05.11.2019) про видачу судового наказу щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «КОРУМ СОРС» 121929,60 грн. основного боргу, 23768,92 грн. - пені, 2079,00 грн. річних, 2542,88 грн. інфляційного збільшення боргу за договором купівлі-продажу № КС/125-18 від 01.01.2018.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.11.2019 заяву б/н від 05.11.2019 (вх.№22409/19 від 05.11.2019) про видачу судового наказу передано для розгляду судді Величко Н.В.

Ухвалою від 11.11.2019 вирішено передати матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ» б/н від 05.11.2019 (вх.№22409/19 від 05.11.2019) про видачу судового наказу щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «КОРУМ СОРС» 121929,60 грн. основного боргу, 23768,92 грн. - пені, 2079,00 грн. річних, 2542,88 грн. інфляційного збільшення боргу за договором купівлі-продажу № КС/125-18 від 01.01.2018, та додані до неї документи за територіальною підсудністю до господарського суду міста Києва (вул. Богдана Хмельницького, 44Б, Київ, Київська обл., 01030).

12.11.2019 на адресу господарського суду Донецької області, через систему «Електронний суд», надійшла заява б/н від 12.11.2019 (вх.№22937/19 від 12.11.2019) Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ» про виправлення описки у судовому рішенні.

За змістом цієї заяви, заявник вважає, що судом допущено помилку в застосуванні норм Господарського процесуального кодексу України при винесенні ухвали Господарського суду Донецької області від 11.11.2019 по справі № 905/2066/19, а саме: замість ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу, якою встановлено, що позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів, судом помилково застосовано ч. 1, 2 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України, якими встановлено, що позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. З огляду на викладене, просить виправити помилку в ухвалі від 11.11.2019 замінивши цитування ст. 27 Господарського процесуального кодексу України на цитування ст. 29 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши подану заяву та матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про виправлення помилки в рішенні з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 243 Господарського процесуального кодексу України, суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

У пункті 17 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про судове рішення» № 6 від 23.03.2012 роз`яснено, що вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні, постанові або ухвалі), суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи (наприклад, дати події, номеру і дати документа, найменування сторін, прізвища, імені, по батькові особи тощо), або мають технічний характер (тобто виникли у виготовленні тексту рішення).

Заявник вказував на те, що даний позов відноситься до територіальної юрисдикції Господарського суду Донецької області, оскільки за спірним договором купівлі-продажу № КС/125-18 від 01.01.2018 (специфікації № 12 від 01.11.2018 та № 14 від 05.03.2019, видаткові накладні від 28.01.2019 № РН-00136 та від 12.04.2019 № РН-00631) місцем надання послуг з поставки є місто Дружківка Донецької області.

Згідно з ч. 5 ст. 29 ГПК України позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Правило територіальної підсудності, закріплене у ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України, є прикладом підсудності, яка застосовується для деяких позовів, особливий характер яких обумовлює доцільність надання позивачеві можливості пред`явити позов не лише в судах за місцем проживання відповідача, тобто у порядку застосування положень загальної територіальної підсудності, але і в інших судах.

Визначена ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України підсудність за місцем виконання договору не залежить від сторін договору і можливої зміни ними свого місця проживання, не надає жодній із сторін переваг порівняно з іншою.

Разом з тим, у даному випадку предметом вимог є стягнення з боржника на користь стягувача заборгованості з оплати вже наданих стягувачем послуг за договором купівлі-продажу № КС/125-18 від 01.01.2018 (специфікації № 12 від 01.11.2018 та № 14 від 05.03.2019, видаткові накладні від 28.01.2019 № РН-00136 та від 12.04.2019 № РН-00631), та не стосується саме поставки товару.

Правила визначення місця виконання зобов`язання передбачено ст.532 Цивільного кодексу України, відповідно до яких, місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі.

Зокрема, якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання за грошовим зобов`язанням провадиться за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов`язання. Якщо кредитор на момент виконання зобов`язання змінив місце проживання (місцезнаходження) і сповістив про це боржника, зобов`язання виконується за новим місцем проживання (місцезнаходженням) кредитора з віднесенням на кредитора всіх витрат, пов`язаних із зміною місця виконання.

Правила ст.532 Цивільного кодексу України застосовуються до зобов`язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена (наприклад, п. 4 ч. 1 ст. 532) і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності.

Отже, сплата заборгованості не містить прив`язки до певного конкретного місця, в тому числі і до місця виконання договору (в даному випадку місця поставки метабісульфіту натрію), оскільки така заборгованість, за наявності достатніх правових підстав для її стягнення, буде оплачена відповідачем в добровільному порядку шляхом переказу коштів на рахунок позивача, або буде стягнута виконавцем (державним чи приватним) у примусовому порядку.

Підстав, визначених приписами ст. 29 Господарського процесуального кодексу України, судом не встановлено.

Відповідно до положень ст. 149 ГПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для подання позовної заяви.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені судом під час розгляду заяви про видачу судового наказу та винесенні ухвали від 11.11.2019 обставини, що підтверджуються долученими до матеріалів справи документальними доказами, суд не знаходить правових підстав для задоволення заяви про виправлення помилки в ухвалі Господарського суду Донецької області від 11.11.2019 по справі № 905/2066/19, тому в задоволенні поданої Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ» заяви слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 234, 243 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ», б/н від 12.11.2019 (вх.№22937/19 від 12.11.2019) про виправлення помилки в ухвалі Господарського суду Донецької області від 11.11.2019 № 905/2066/19 відмовити.

Згідно з ч.2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня складання її повного тексту до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області у порядку передбаченому ч. 2 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 19.11.2019.

Суддя Н.В. Величко