ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХвала

"23" жовтня 2019 р. м. Ужгород Справа № 907/70/19

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.

за участю секретаря судового засідання Мешко Р.В.

розглянувши заяву ліквідатора Тячівського районного комунального спеціалізованого виробничого лісогосподарського підприємства "Тячівагроліс" (код 00431800) арбітражного керуючого Чорній М.В. №02-01/2606 від 19.09.2019 (вх.№02.3.1-07/13305/19 від 23.09.2019) до Тячівської районної ради, м. Тячів та до Державного підприємства "Тячівське лісове господарство", с. Нересниця Тячівського району про визнання права власності на нерухоме майно з метою включення до складу ліквідаційної маси боржника

у справі №907/70/19

за заявою Тячівського районного комунального спеціалізованого виробничого лісогосподарського підприємства "Тячівагроліс", с. Нересниця Тячівського району (код 00431800)

про банкрутство

За участю представників:

ліквідатор - Чорній М.В., арбітражний керуючий

від кредитора (ГУ ДФС у Закарпатській області) - Буря О.О. (довіреність № 33/07 - 16 - 10 - 05 від 26.02.2019 року)

від кредитора (ДП "Тячівське лісове господарство") - Левицький А.О., довіреність від 21.10.2019 року

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Закарпатської області від 07.05.19 Тячівське районне комунальне спеціалізоване виробниче лісогосподарське підприємство "Тячівагроліс", с. Нересниця Тячівського району визнано банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру в межах строку, передбаченого ч.1 ст.37 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та призначено ліквідатором боржника арбітражного керуючого Чорній М.В.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 22.08.2019р. у справі №907/70/19 визнано за ТРК СВЛП «Тячівагроліс» (ідентифікаційний код 00431800, юридична адреса: вул. Грушевського, буд. 160, с. Нересниця, Тячівський р-н., Закарпатська обл., поштовий індекс 90540) право власності на об`єкти нерухомого майна загальною площею 748,87 кв. м., що знаходяться за адресою: Закарпатська обл. , Тячівський р-н, с .Нересниця, вул. Грушевського, буд. 160 , а саме: адміністративну будівлю площею 324,17 кв.м., будівлю прохідної площею 31,20 кв.м., будівлю деревообробного цеху площею 393,50 кв.м. Зобов`язано державного реєстратора здійснити державну реєстрацію права власності на вищенаведені об`єкти нерухомого майна загальною площею 748,87 кв. м., за ТРК СВЛП «Тячівагроліс».

23.08.2019 до Господарського суду Закарпатської області надійшла заява ліквідатора Тячівського районного комунального спеціалізованого виробничого лісогосподарського підприємства "Тячівагроліс" (код 00431800) арбітражного керуючого Чорній М.В. №02-01/2606 від 19.09.2019 (вх.№02.3.1-07/13305/19 від 23.09.2019) до Тячівської районної ради, м. Тячів та до Державного підприємства "Тячівське лісове господарство", с. Нересниця Тячівського району про визнання права власності на нерухоме майно з метою включення до складу ліквідаційної маси боржника.

Ухвалою суду від 25.09.2019 призначено до розгляду заяву ліквідатора у загальному позовному провадженні на 02.10.2019.

Ліквідатор у засіданні суду вказує на наявність підстав для відкладення розгляду заяви у зв`язку з відсутністю письмово викладеної позиції відповідачів по суті вимог.

Відповідачі - Тячівська районна рада, м. Тячів та Державне підприємство "Тячівське лісове господарство", с. Нересниця Тячівського району письмового заперечення по суті доводів ліквідатора не подали, своїх повноважних представників у засіданні суду не направили.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 02.10.2019р. розгляд заяви було відкладено на 23 жовтня 2019 р. на 12:00 год. Цією ж ухвалою було зобов`язано Тячівську районну раду та ДП "Тячівське лісове господарство" надати суду письмові пояснення по суті заяви.

Ліквідатор в засіданні суду 23.10.2019 року підтримує подану ним заяву в повному обсязі і просить суд її задовольнити.

Відповідачі - Тячівська районна рада та Державне підприємство "Тячівське лісове господарство", повторно письмового заперечення по суті доводів ліквідатора не подали, своїх повноважних представників у засіданні суду не направили.

Позовні вимоги ліквідатора обґрунтовуються наступним.

11 вересня 2019 року ліквідатором ТРК СВЛП «Тячівагроліс» в Тячівському районному підприємстві технічної інвентаризації отримано Технічний паспорт на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами станом на 10.09.2019р., який знаходиться за адресою: вул. Грушевського, 160, с. Нересниця , Тячівський р - н, Закарпатська обл. Також, цього числа, на виконання наказу про продовження строку проведення інвентаризації активів і зобов`язань від 16 серпня 2019 року за № 2і ліквідатором проведено інвентаризацію активів та зобов`язань підприємства (основних засобів) з перевіркою їх фактичної наявності та документального підтвердження з обов`язковим складанням відповідних інвентаризаційних описів (інвентаризаційний опис №9).

З метою реєстрації об`єкту нерухомості в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, на підставі ухвали Господарського суду Закарпатської області від 22.08.2019р. у справі №907/70/19 та Технічного паспорту на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами від 10.09.2019р., який знаходиться за адресою: вул. Грушевського, 160, с. Нересниця, Тячівський р-н, Закарпатська обл., за заявою ліквідатора ТРК СВЛП «Тячівагроліс» від 11.09.2019р. державним реєстратором Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області Данилич Н. В. здійснено реєстрацію права власності ТРК СВЛП «Тячівагроліс» на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами загальною площею 748,87 кв. м., а саме: адмінбудівля літера «Б», площею 324,17 кв.м., прохідна літера «В», площею 31,2 кв. м., деревообробний цех літера «Ї», площею 393,5 кв. м., адмінбудівля цеху літера «Й», убиральня літера «К», трансформатор літера «Л», навіс літера «М», навіс літера «Н», альтанка літера «О», ворота літера «№1», хвіртка літера «№2», огорожа літера «№3», огорожа літера «№5», тротуар літера «№6», автостоянка літера «№7», ворота з хвірткою літера «№8» (Запис про право власності від 11.09.2019р. за №33215489, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна за №244).

При проведенні обстеження та виготовленні технічного паспорту на майновий комплекс за адресою: вул. Грушевського, буд. 160, с. Нересниця, Тячівський р - н., Закарпатська обл., працівниками Тячівського районного підприємства технічної інвентаризації виявлено невідповідність складу нерухомого та рухомого майна, а саме: в переліку будівель та споруд вищевказаного майнового комплексу, згідно інвентаризації станом на жовтень 2008 року відсутні:

1. Адмінбудівля літера «Й», III поверхова

Площа забудови - 79,1 кв. м.,

Рік побудови - до 1991 року,

Будівля - цегляна,

Загальна площа - 183,0 кв. м.

2. Убиральня, літера «К»,

3. Трансформатор, літера «Л»,

4. Навіс, літера «М»,

Площа забудови - 284,3 кв. м.,

Будівля - мет. труби,

Загальна площа - 284,3 кв. м

5. Навіс, літера «Н»,

Площа забудови - 45,4 кв. м.,

Будівля - мет. труби,

Загальна площа - 45,4 кв. м.

6. Альтанка, літера «О»,

7. Ворота, літера «№1»,

8. Хвіртка, літера «№2»,

9. Огорожа, літера «№3»,

10. Огорожа, літера «№5»,

11. Тротуар, літера «№6»,

12. Автостоянка, літера «№7»,

13. Ворота з хвірткою, літера «№8».

Крім того, Тячівським районним підприємством технічної інвентаризації листом від 11.09.2019р. за №09/252 повідомлено, що зазначені вище об`єкти завжди знаходились у складі майнового комплексу за адресою: вул. Грушевського, буд. 160, с. Нересниця, Тячівський р- н., Закарпатська обл. та забудовані до 1991 року.

Враховуючи те, що при поданні первісної заяви про визнання права власності на майно банкрута з метою включення до складу ліквідаційної маси від 08.08.2019р. за №02-01/2658, не зазначалося вказаних вище об`єктів нерухомого та рухомого майна, право власності на них за ТРК СВЛП «Тячівагроліс» не визнавалось.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин заяви в межах справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч. 2. ст. 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ліквідатор з дня свого призначення приймає до свого відання майно боржника, забезпечує його збереження, виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута, аналізує фінансове становище банкрута, виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

За приписами ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Також кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як встановлено ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Аналогічна норма міститься і в ст. 20 Господарського кодексу України.

Статтею 328 ЦК України унормовано, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, за винятком об`єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об`єктів комунальної інфраструктури, що належать юридичній особі - банкруту, які передаються в порядку, встановленому законодавством, до комунальної власності відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку.

Частиною 4 статті 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов`язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Пунктом 8 частини 1 статті 20 ГПК України передбачено, що господарським судам підвідомчі: справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Також, згідно з частиною 9 статті 30 ГПК України до виключної підсудності суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, віднесено розгляд справ у майнових спорах, передбачених пунктом 8 частини 1 статті 20 ГПК України.

Справи у відповідних спорах відносяться до виключної підсудності того господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (частина дев`ята статті 16 ГПК). Такі майнові спори, за винятком спорів боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника (абзац четвертий частини восьмої статті 23 Закону), розглядаються та вирішуються господарським судом за правилами позовного провадження, передбаченими ГПК, з урахуванням особливостей, встановлених Законом, у межах провадження у справі про банкрутство без порушення нових справ. За наслідком розгляду зазначених майнових спорів по суті господарський суд виносить ухвалу (задоволення заяви, відмова у задоволенні заяви (повністю або частково).

Системний аналіз положень Закону № 2343-XII дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону № 2343-XII мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України, а тому правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора (частина перша статті 20 Закону № 2343-XII); за позовом розпорядника майна (частина дев`ята статті 22 Закону № 2343-XII); за заявою комітету кредиторів (частина восьма статті 26 Закону № 2343-XII); за заявою керуючого санацією (частина п`ята статті 28 Закону № 2343-XII); за заявою ліквідатора (частина друга статті 41 Закону № 2343-XII).

Отже, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону № 2343-XII, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси в тому числі майна, яке безпідставно вибуло з права власності банкрута, для забезпечення повного або часткового задоволення вимог кредиторів та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів. (така правова позиція відповідає викладеному в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.04.2018р. у справі № 925/1874/13).

Відповідно статті 13 Конвенції «Про захист прав і основоположних свобод людини», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля. Поняття «якість закону» означає, що національне законодавство повинне бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (пункт 39 рішення від 24 квітня 2008 року у справі «C.G. та інші проти Болгарії», заява № 1365/07; пункт 170 рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України», заява № 21722/11).

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Як зазначено в п. п. 19, 22 Рішення Європейського суду з прав людини про справі "Кечко проти України" (Заява N 63134/00) від 08 листопада 2005 року, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Частиною 2 ст. 41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ліквідатор приймає до свого відання майно боржника, забезпечує його збереження.

21.10.2019 набув чинності Кодекс України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень якого передбачено, що з дня введення в дію цього Кодексу втратив чинність Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Статтею 60 КУзПБ визначено функції господарського суду у процедурі банкрутства. Згідно статті 62 КУзПБ передбачено, що усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання, включаються до складу ліквідаційної маси. Майно, визначене родовими ознаками, що належить банкруту на праві володіння або користування, включається до складу ліквідаційної маси.

Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Таким чином, розглянувши заяву про визнання права власності на нерухоме майно з метою включення до складу ліквідаційної маси боржника, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості поданої заяви, тому вважає за доцільне її задовольнити.

Керуючись ст.ст. 60, 62 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 195, ч. 1 ст. 202, ст.ст. 232, 233, 234, 237, 238, 240 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву ліквідатора про визнання права власності на нерухоме майно з метою включення до складу ліквідаційної маси боржника задовольнити.

2. Визнати за Тячівським районним комунальним спеціалізованим виробничим лісогосподарським підприємством «Тячівагроліс» (ідентифікаційний код 00431800, юридична адреса: вул. Грушевського, буд. 160, с. Нересниця, Тячівський р-н., Закарпатська обл., поштовий індекс 90540) право власності на об`єкти нерухомого та рухомого майна, що знаходяться за адресою с. Нересниця, вул. Грушевського, буд . 160 , а саме: адмінбудівля літера «Й», площею - 183,0 кв. м.; убиральня літера «К»; трансформатор літера «Л»; навіс літера «М», площею - 284,3 кв. м.; навіс літера «Н», площею - 45,4 кв. м.; альтанка літера «О»; ворота літера «№1»; хвіртка літера «№2»; огорожа літера «№3»; огорожа літера «№5»; тротуар літера «№6»; автостоянка літера «№7»; ворота з хвірткою літера «№8».

3. Зобов`язати державного реєстратора, яким є особи, визначені ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав нерухоме майно та їх обтяжень», внести відповідні зміни до запису про право власності від 11.09.2019р. за №33215489 та до відомостей про об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером №244.

Копію ухвали направити заявнику, ліквідатору, кредиторам та державному реєстратору

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://zk.arbitr.gov.ua/sud5008/gromadyanam/csz/.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та підлягає оскарженню в порядку та строк, передбачені ст. ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.Ф. Ремецькі