ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"14" листопада 2019 р.м. ХарківСправа № 922/2961/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жигалкіна І.П.

при секретарі судового засідання Кісельовій С.М.

розглянувши справу

позовної заявиКерівника Первомайської місцевої прокуратури Харківської області, м. Первомайський
до1. Головного управління Держгеокадастру у Харківської області, м. Харків , 2. Фізичної особи - підприємця Томко Андрія Івановича, м. Красноград , 3. Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія", с. Петрівка
про визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсним договору, зобов`язання вчинити дії
за участю представників:

прокурора - Клейн Л.В. (посв. № 051089 від 02.10.2018 р.)

1. відповідача - Репети Г.В. (дов. № 32-20-0.14,2-16/62-19 від 03.01.2019 р.)

2. відповідача - Вінніченка В.А. (ордер ПТ №065272 від 16.10.2019 р.)

3. відповідача - Вінніченка В.А. (дов. № 456 від 27.07.2017 р.)

ВСТАНОВИВ:

Керівник Первомайської місцевої прокуратури Харківської області (надалі - Прокурор) звернувся до господарського суду Харківської області з позовом про: - визнання незаконним та скасувати наказ Головного управління Держземагентства у Харківській області (надалі - 1. Відповідач) "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду" від 18.06.2014 № 1292-СГ; - визнання недійсним, укладений 07.07.2014 між Головним управлінням Держземагентства у Харківській області та Томко Андрієм Івановичем договір оренди землі сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, площею 6,1235 га, яка розташовані за межами населених пунктів на території Кирилівської сільської ради Красноградського району Харківської області, скасувавши державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 6459644 від 24.07.2014; - визнання недійсним, укладений 01.06.2018 між фізичною особою - підприємцем Томко Андрій Іванович (надалі - 2. Відповідач) та СХОВ "Мрія" (надалі - 3. Відповідач), договір суборенди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 6,1235 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Кирилівської сільської ради Красноградського району Харківської області, скасувавши державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 27162573 від 17.07.2018; - зобов`язати фізичну особу-підприємця Томка Андрія Івановича (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) повернути, а Головне управління Держгеокадастру у Харківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 39792822) прийняти земельну ділянку загальною площею 6,1235 га, що знаходиться за адресою: Кирилівська сільська рада Красноградського району Харківської області, кадастровий номер :04:000:0094 вартістю - 216493,99 грн. (двісті шістнадцять тисяч чотириста дев`яносто три гривні 99 копійок). А також про стягнення з відповідачів пропорційно суми судового збору.

Ухвалою суду від 03.10.2019 р. повідомлено про наступне підготовче засідання, яке відбудеться 17.10.2019 р. на 10:40.

Підготовче провадження було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на "14" листопада 2019 р. о 10:40 та вирішено судом, що: - Клопотання 1.Відповідача (вх. № 24847 від 17.10.2019р.) про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України; Клопотання 1.Відповідача (вх. № 24847 від 17.10.2019р.) про залишення позов без розгляду з підстав п. 8 ч. 1 ст. 226 ГПК України; а також клопотання 3.Відповідача (вх. №24892 від 17.10.2019 р.) про закриття провадження у справі буде розглянуто в кінцевому процесуальному документі відповідно до ухвали суду від 05.11.2019 р.

Прокурор у судовому засіданні проти поданих сторонами клопотань заперечує, позов підтримує у повному обсязі та просить суд задовольнити його. Прокурор звертаючись до суду з даний позовом посилається на те тому справа за суб`єктним складом підсудна господарському судочинству.

Представник 1. Відповідача у судовому засіданні підтримує клопотання (вх. № 24847 від 17.10.2019р.) про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України. У наданому клопотанні заявлено, що у разі відмови у задоволенні щодо закриття провадження, просить суд залишити позов без розгляду з підстав п. 8 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

Представник 2-го Відповідача у судовому засіданні проти позову заперечує.

Представником 3. Відповідача підтримано надані: - клопотання (вх. №24893 від 17.10.2019 р.) про зупинення провадження у справі; - клопотання (вх. №24892 від 17.10.2019 р.) про закриття провадження у справі.

Зі змісту позовних вимог, встановлено, що Головним управлінням Держземагенства у Харківській області (наразі Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, яке є правонаступником відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 № 442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади») 22.11.2013 видано наказ № ХА/:04:000/00000556 «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою».

Пунктом 1 вказаного наказу гр. Томку А.І. надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення для передачі в оренду земельної ділянки, розташованої за межами с. Червоне Красноградського району Харківської області, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності (вид угідь-рілля), орієнтовною площею 6,0800 га для ведення фермерського господарства.

У подальшому 1-м Відповідачем видано наказ від 18.06.2014 № 1292-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та передачу земельної ділянки в оренду».

Пунктом 1 вказаного наказу затверджено проект землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки гр. Томку А.І. для ведення фермерського господарства із земель державної власності (землі сільськогосподарського призначення) за межами с. Червоне Кирилівської сільської ради Красноградського району Харківської області.

Пунктом 2 вказаного наказу гр. Томку А.І. надано в оренду земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 6,1235 га ріллі кадастровий номер :04:000:0094 строком на 49 років, для ведення фермерського господарства.

В подальшому 1-й Відповідач на підставі вище прийнятих наказів 07.07.2014 уклав з Томком Андрієм Івановичем договір оренди землі, який 24.07.2014 зареєстровано реєстраційною службою Красноградського районного управління юстиції Харківської області.

Відповідно до умов Договору Орендодавець (Головне управління Держгеокадастру у Харківській області) передав у користування Орендарю ( Томку А.І. ) в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності для ведення фермерського господарства кадастровий номер :04:000:0094 площею 6,1235 га, яка знаходиться за межами населеного пункту с. Червоне Кирилівської сільської ради на території Красноградського району Харківської області.

В подальшому між Томком А.І. та СТОВ "Мрія" 01.07.2015, укладено договір суборенди цієї земельної ділянки, який 03.07.2015 зареєстровано реєстраційною службою Красноградського районного управління юстиції Харківської області.

З наданих сторонами доказів, суд встановив, що 07 липня 2014 року між фізичною особою Томко Андрієм Івановичем та Головним управлінням Держземагенства у Харківській області було укладено договір оренди землі, з підстав наказу від 18.06.2014 № 1292-СГ "Про затвердження документації із землеустрою та передачу земельної ділянки в оренду".

Виходячи з викладеного та підтвердженого матеріалами справи вбачається, до договір оренди був укладений між юридичною особою та фізичною особою, а не суб`єктом підприємницької діяльності.

Так, з частини першої статті 24 ЦК України вбачається, що людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

У статті 25 ЦК України передбачено, що здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. За правилами частин другої та четвертої цієї статті цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті.

Статтею 26 ЦК України визначено, що всі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

Кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (стаття 42 Конституції України). Це право закріплено й у статті 50 Цивільного кодексу України, у якій передбачено, що право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Суд вважає за доцільне закрити провадження у справі, виходив із того, що прокурор звертаючись з позовом про визнання недійсним наказу ГУ Держгеокадастру та договору про оренду землі, яка надана фізичній особі, оскільки такий спір є приватноправовим і за суб`єктним складом сторін підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки його вирішення впливає на права та обов`язки зазначеної фізичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Аналогічна стаття міститься у новій редакції ЦПК України, зокрема у частині першій статті 19.

З вимог пункту 1 частини першої статті 12 ГПК України вбачається, що господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів.

Статтею 1 ГПК України передбачено, що господарський процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави (частина перша статті 2 ГПК України).

Відповідно до частини першої статті 4 ГПК України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Перелік спорів, які відносяться до юрисдикції господарського суду, визначені у статті 20 ГПК України.

Згідно з частиною першою статті 20 ГПК України до юрисдикції господарських судів відносяться, крім інших, справи за позовом фізичних осіб, які не є підприємцями, у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин.

Кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (стаття 42 Конституції України). Це право закріплено й у статті 50 Цивільного кодексу України, у якій передбачено, що право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Відповідно до статті 42 Господарського кодексу України (далі - ГК України) підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відтак підприємець - це юридичний статус фізичної особи, який засвідчує право цієї особи на заняття самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Згідно з частиною другою статті 50 ЦК України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Згідно з частиною восьмою статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

З аналізу наведених вище норм матеріального права слід дійти висновку, що фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур за жодних умов не втрачає і не змінює свого статусу фізичної особи, якого вона набула з моменту народження, а лише набуває до нього нової ознаки - підприємця. При цьому правовий статус "фізична особа - підприємець" сам по собі не впливає на будь-які правомочності фізичної особи, зумовлені її цивільною право- і дієздатністю, та не обмежує їх.

Отже, наявність статусу підприємця не свідчить про те, що з моменту державної реєстрації фізичної особи - підприємця така особа виступає як підприємець у всіх правовідносинах.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 2-7615/10 (провадження № 14-17цс18), від 05 червня 2018 року у справі № 522/7909/16-ц (провадження № 14-150цс18), від 15 травня 2019 року у справі № 904/10132/17 (провадження № 12-43гс19), від 26 червня 2019 року у справі № 263/15943/17 (провадження №14-274цс19) і підстав для відступу від такої правової позиції не вбачається.

Також, суд вважає за доцільне зазначити, що Велика Палата Верховного Суду від 15.09.2019 р. у справі №911/4007/16 дійшла висновків про те, що ця справа підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, де викладено "З огляду на те, що позивач звернувся до господарського суду з позовом про визнання недійсним наказу ГУ Держгеокадастру, яким надано земельну ділянку у власність фізичній особі, та скасування запису в Поземельній книзі, такий спір є приватноправовим і за суб`єктним складом сторін підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки його вирішення впливає на права та обов`язки цієї фізичної особи. При цьому доводи позивача щодо необхідності розгляду спору в цій справі за правилами господарського судочинства, оскільки реєстрація права власності на земельну ділянку не призвела до набуття фізичною особою права власності на земельну ділянку, ця фізична особа реально не володіє та не користується спірною земельною ділянкою, яка не була виділена в натурі і знаходиться у володінні та користуванні позивача, не можуть бути підставою для розгляду спору господарськими судами, адже предмет спору безпосередньо стосується прав і обов`язків такої фізичної особи.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2018 року у справі № 911/4144/16 (провадження № 12-71гс18), від 16 травня 2018 року у справі № 911/4111/16 (провадження № 12-69гс18), від 20 листопада 2018 року у справі № 911/44/17 (провадження № 12-225гс18)."

Згідно з ч. 2 ст. 185 ГПК за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу, зокрема, про закриття провадження у справі.

Так, суд дійшов до висновку, що клопотання 1. Відповідача (вх. № 24847 від 17.10.2019р.) та 3. Відповідача (вх. №24892 від 17.10.2019 р.) про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а в клопотанні 1. Відповідача (вх. № 24847 від 17.10.2019р.) про залишення позов без розгляду з підстав п. 8 ч. 1 ст. 226 ГПК України відмовити з підстав не доведеності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи (ч.2 ст.231 ГПК України).

З огляду на наведене, суд констатує про наявність правових підстав для закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.231 ГПК України, оскільки спір підлягає вирішенню за правилами цивільного судочинства.

Частиною 4 статті 231 ГПК України визначено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 231, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі № 922/2961/19.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду до Східного апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом десяти днів з дня її проголошення.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвалу підписано 18 листопада 2019 року.

Суддя І.П. Жигалкін