У Х В А Л А

13 листопада 2019 року

м. Київ

Справа № 924/774/18

Провадження № 12-195гс19

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Бакуліної С.В.,

суддів Антонюк Н. О., Анцупової Т. О., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Гриціва М. І., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Пророка В. В., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,

перевіривши наявність підстав для передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду

справи № 924/774/18

за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Російська літакобудівельна корпорація «МіГ»

на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 27 червня 2019 року

за позовом Акціонерного товариства «Російська літакобудівельна корпорація «МіГ»

до Державного підприємства «Красилівський агрегатний завод»,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Державного концерну «Укроборонпром»,

про стягнення безпідставно збережених грошових коштів у розмірі 5304005,72 російських рублів,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2018 року Акціонерне товариство «Російська літакобудівельна корпорація «МіГ» звернулось до Господарського суду Хмельницької області з позовом до Державного підприємства «Красилівський агрегатний завод», за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Державного концерну «Укроборонпром», про стягнення безпідставно збережених грошових коштів у розмірі 5304005,72 російських рублів на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) - зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави.

Позовні вимоги обґрунтовані таким.

Між Відкритим акціонерним товариством «Нижньогородський авіабудівельний завод «СОКІЛ» (правонаступник Акціонерне товариство «Російська літакобудівельна корпорація «МіГ») та Державним підприємством «Красилівський агрегатний завод» укладено 18 грудня 2013 року контракт № 28-16913949, згідно з умовами якого продавець зобов`язався продати товар в кількості, за цінами та в строки, зазначені у додатках, а покупець - оплатити і прийняти цей товар. На виконання зазначених умов контракту, листом від 20 червня 2014 року відповідач повідомив позивача про можливість відвантажити продукцію згідно з умовами додаткової угоди від 29 травня 2014 року № 3, а саме: в 2014 році - 24 шт. у липні; 40 шт. у вересні; 14 шт. в IV кварталі; в 2015 році - 28 шт. у квітні; 8 шт. в IV кварталі. Позивач зазначив, що в подальшому, на підставі отриманого від відповідача рахунку від 17 червня 2014 року № 158 на оплату продукції в кількості 24 шт., 27 червня 2014 року він здійснив 100% оплату зазначеної продукції, перерахувавши продавцю 5304005,72 російських рублів. Листом від 7 липня 2014 року відповідач повідомив позивача про готовність продукції в кількості 24 шт; до відвантаження. Проте, незважаючи на вказані обставини, оплачена позивачем продукція в кількості 24 шт. не була поставлена відповідачем. Листом від 12 червня 2015 року відповідач надіслав позивачеві Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) № 4315, виданий Торгово-промисловою палатою України, відповідно до якого з 27 серпня 2014 року для відповідача почали діяти форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а саме обмеження експорту. У зв`язку із цим, враховуючи тривалість форс-мажорних обставин понад 6 місяців, 16 жовтня 2015 року позивач, на підставі підпунктів 9.3, 10.1 контракту, повідомив відповідача про дострокове припинення дії контракту. Як стверджує позивач, таке повідомлення отримане відповідачем 26 жовтня 2015 року, а отже, контракт вважається розірваним (анульованим) з 26 жовтня 2015 року. Відтак, враховуючи припинення договірних зобов`язань між сторонами, позивач вважає, що на сьогоднішній день відповідач безпідставно утримує грошові кошти у розмірі 5304005,72 російських рублів, що належать позивачеві, а отже, ці грошові кошти підлягають поверненню на підставі статті 1212 ЦК України.

Господарський суд Хмельницької області рішенням від 18 квітня 2019 року позов задовольнив; стягнув з Державного підприємства «Красилівський агрегатний завод» на користь Акціонерного товариства «Російська літакобудівельна корпорація «МіГ» безпідставно збережені грошові кошти у розмірі 5304005,72 російських рублів.

Рішення суду першої інстанції вмотивоване тим, що факт розірвання контракту позивачем в односторонньому порядку підтверджено матеріалами справи та визнано представниками обох сторін у судових засіданнях. Суд визнав доведеним факт безпідставного збереження грошових коштів, перерахованих позивачем, у розмірі 5304005,72 російських рублів. Зважаючи на те, що для кондикційних зобов`язань, на відміну від деліктних, не є обов`язковою наявність вини зобов`язаної особи, суд дійшов висновку про правомірність та обгрунтованість вимог позивача щодо повернення безпідставно збережених (утримуваних) грошових коштів у розмірі 5304005,72 російських рублів, перерахованих позивачем, за які не було передано товар.

Північно-західний апеляційний господарський суд постановою від 27 червня 2019 року рішення Господарського суду Хмельницької області від 18 квітня 2019 року скасував; прийняв нове рішення, яким в позові відмовив. Суд виходив з того, що, кінцевими користувачами майна є компанія, яка підпадає під санкції, а відтак здійснення економічних та фінансових відносин протирічить санкційній політиці України. Зокрема, суд апеляційної інстанції зазначив, що за змістом Указу Президента України від 19 березня 2019 року № 82/2019 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 19 березня 2019 року «Про застосування, скасування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» (яким застосовано тимчасові, на 3 роки, обмежувальні заходи до позивача), а також Закону України «Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу - учасників Державного концерну «Укроборонпром» та забезпечення їх стабільного розвитку» (за яким примусове виконання рішень щодо стягнення заборгованості з відповідача не допускається) виключається можливість примусового виконання судового рішення.

Не погоджуючись з постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 27 червня 2019 року, Акціонерне товариство «Російська літакобудівельна корпорація «МіГ» звернулося з касаційною скаргою до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, в якій просить скасувати зазначене судове рішення та залишити в силі рішення Господарського суду Хмельницької області від 18 квітня 2019 року.

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду ухвалою від 27 серпня 2019 року відкрив касаційне провадження у цій справі за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Російська літакобудівельна корпорація «МіГ» на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 27 червня 2019 року.

Відповідно до частини п`ятої статті 302 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду ухвалою від 23 жовтня 2019 року справу разом із касаційною скаргою передав на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини п`ятої статті 302 ГПК України, оскільки справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Обґрунтовуючи підставу для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду, зазначив про те, що виключною правовою проблемою, яка має важливе значення для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики, є питання щодо застосування до спірних правовідносин положень Закону України «Про санкції», Указів Президента України від 14 травня 2018 року № 126/2018 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 2 травня 2018 року «Про застосування та скасування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», від 19 березня 2019 року № 82/2019 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 19 березня 2019 року «Про застосування, скасування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)».

Однак, Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для передачі справи на її розгляд згідно з частиною п`ятою статті 302 Господарського процесуального кодексу України з огляду на таке.

Підстава для передачі касаційним судом справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, визначена частиною п`ятої статті 302 ГПК України, передбачає наявність виключної правової проблеми, яку містить ця справа, і вирішення такої проблеми необхідне для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Лише за наявності таких умов справа може бути передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Разом з цим, передаючи справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду не виклав в ухвалі правову проблему, яку містить ця справа саме у правозастосуванні відповідних норм права, відсутні також і посилання суду касаційної інстанції на конкретні справи, або їх кількісні показники, які б свідчили про те, що судами було сформовано різну правову позицію при вирішенні справ з подібними правовідносинами, а передача цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Питання про застосування положень Закону України «Про санкції», Указів Президента України від 14 травня 2018 року № 126/2018 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 2 травня 2018 року «Про застосування та скасування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», від 19 березня 2019 року № 82/2019 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 19 березня 2019 року «Про застосування, скасування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» вирішується судом касаційної інстанції під час розгляду касаційної скарги відповідно до його повноважень.

Таким чином, на розгляд Великої Палати Верховного Суду у цій справі передані питання, які можуть бути вирішені Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду як належним судом.

Відповідно до частини шостої статті 303 ГПК України, якщо Велика Палата Верховного Суду дійде висновку про відсутність підстав для передачі справи на її розгляд, а також якщо дійде висновку про недоцільність розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду, зокрема через відсутність виключної правової проблеми, наявність висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Великої Палати Верховного Суду, або якщо Великою Палатою Верховного Суду вже висловлена правова позиція щодо юрисдикції спору у подібних правовідносинах, справа повертається (передається) відповідній колегії (палаті, об`єднаній палаті) для розгляду, про що постановляється ухвала. Справа, повернута на розгляд колегії (палати, об`єднаної палати), не може бути передана повторно на розгляд Великої Палати.

З огляду на зазначене Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про відсутність у цій справі виключної правової проблеми, вирішення якої необхідно для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики, а звідси й про відсутність підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Отже, справу № 924/774/18 разом з касаційною скаргою Акціонерного товариства «Російська літакобудівельна корпорація «МіГ» на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 27 червня 2019 року слід повернути відповідній колегії Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду відповідно до частини шостої статті 303 ГПК України.

Керуючись статтями 302, 303 ГПК України, Велика Палата Верховного Суду,

УХВАЛИЛА:

Справу № 924/774/18 за позовом Акціонерного товариства «Російська літакобудівельна корпорація «МіГ» до Державного підприємства «Красилівський агрегатний завод», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Державного концерну «Укроборонпром», про стягнення безпідставно збережених грошових коштів у розмірі 5304005,72 російських рублів за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Російська літакобудівельна корпорація «МіГ» на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 27 червня 2019 року повернути відповідній колегії Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач С. В. Бакуліна
Судді: Н. О. Антонюк В. С. Князєв
Т. О. Анцупова Л. М. Лобойко
В. В. Британчук Н. П. Лященко
Ю. Л. Власов О. Б. Прокопенко
М. І. Гриців В. В. Пророк
Д. А. Гудима Л. І. Рогач
В. І. Данішевська О. М. Ситнік
Ж. М. Єленіна О. С. Ткачук
О. С. Золотніков В. Ю. Уркевич
О. Р. Кібенко О. Г. Яновська