СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про зупинення провадження

18.11.2019 Справа № 922/526/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пушай В.І., суддя Істоміна О.А., суддя Пелипенко Н.М.

секретар судового засідання Євтушенко Є.В.

за участю представників:

прокурор - Горгуль Н.В., за посвідченням;

від відповідача-1 - Щербак Т.М., за довіреністю;

від відповідача-2 - не з`явився;

від відповідача-3 - Радьков С.М., засновник;

розглянувши апеляційну скаргу прокурора Харківської області, м. Харків вх. 3162 Х/З на ухвалу господарського суду Харківської області від 01.10.2019 р. у справі № 922/526/19 (суддя - Жиляєв Є.М., повний текст складено та підписано 02.10.2019 р.)

за позовом заступника керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області, м. Ізюм

до

1. Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, м. Харків

2. ОСОБА_2 , с. Кіндрашівка, Харківська область

3. Фермерського господарства «Ранг», с. Кіндрашівка, Харківська область

про визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсним договору оренди, суборенди земельної ділянки, скасування їх державної реєстрації та повернення земельної ділянки площею 11,4318 га

ВСТАНОВИЛА:

22.02.2019 р. заступник керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (далі - ГУ Держгеокадастру у Харківській області, відповідач-1), ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 , відповідач-2), Фермерського господарства «Ранг» (далі - ФГ «Ранг», відповідач-3) про:

- визнання незаконним та скасування наказу ГУ Держгеокадастру у Харківській області «Про передачу в оренду земельної ділянки» від 26.09.2014 р. № 2306-СГ;

- визнання недійсним договору оренди землі сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, площею 11,4318 га, який укладено 21.11.2014 р. між ГУ Держземагентства у Харківській області та ОСОБА_2 , та скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки;

- визнання недійсним договору суборенди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 11,4318 га, який укладено 06.01.2017 р. між ОСОБА_2 та ФГ «Ранг», та скасування державної реєстрації права суборенди земельної ділянки;

- зобов`язання ОСОБА_2 повернути земельну ділянку загальною площею 11,4318 га, яка розташована за межами населених пунктів Кіндрашівської сільської ради Куп`янського району Харківської області, кадастровий номер :02:000:0608 вартістю 317 820,32 грн. державі в особі ГУ Держгеокадастру у Харківській області.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що дії ОСОБА_2 були спрямовані на отримання ФГ «Ранг» в користування спірної земельної ділянки за спрощеною процедурою - без проведення земельних торгів (аукціону), що передбачені ст.ст. 124, 134 Земельного кодексу України в чинній на той час редакції, а сам ОСОБА_2 не мав жодних намірів на використання земель за призначенням.

Прокурор вважає, що ГУ Держземагентства у Харківській області всупереч вимогам ст.ст. 122, 123, 124, 134, 150, 186, 186-1 Земельного кодексу України, ст.ст. 7, 8, 14 Закону України «Про фермерське господарство» (в редакції, що діяла на той час) прийнято наказ від 26.09.2014 р. № 2306-СГ, яким без розгляду належним чином розробленої, погодженої та затвердженої землевпорядної документації, незаконно передано ОСОБА_2 у користування, а в подальшому ФГ «Ранг», земельну ділянку державної власності сільськогосподарського призначення площею 11,4318 га.

В обґрунтування наявності підстав для представництва інтересів в господарському суді прокурор виходить з необхідності вирішення проблем суспільного значення, існування яких виправдовує застосування механізму повернення спірної землі із незаконного користування відповідачів.

На думку прокурора, порушення інтересів держави полягає в недотриманні ГУ Держземагентства у Харківській області (ГУ Держгеокадастру у Харківській області) вимог спеціального законодавства, що призвело до незаконної передачі у користування ОСОБА_2 , а згодом в суборенду ФГ «Ранг» без проведення обов`язкових земельних торгів (аукціону), чим підривається авторитет держави в особі органів виконавчої влади, які уповноважені на виконання функцій держави та реалізації державної політики на конкретній території.

Посилаючись на ст. 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», п.п. 4, 6 Положення про ГУ Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 29.09.2016 № 333, прокурор стверджує, що посадові особи ГУ Держгеокадастру в області мають право, серед іншого, звертатися до суду з позовами лише щодо повернення самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, а також щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок в установленому законом порядку.

З огляду на те, що ГУ Держгеокадастру у Харківській області є органом, уповноваженим державою на здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, у т.ч. законності укладення цивільно-правових угод з цих питань, являється відповідачем у даній справі, тому прокурор звернувся до суду з даним позовом самостійно.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 13.05.2019 р. закрито провадження у справі № 922/526/19.

Ухвала суду мотивована тим, що спір у справі є приватноправовим і за суб`єктним складом сторін підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки прокурор звернувся до господарського суду з позовом про визнання незаконним та скасування наказу ГУ Держгеокадастру у Харківській області «Про передачу в оренду земельної ділянки» від 26.09.2014 р. № 2306-СГ, яким надано гр. ОСОБА_2 саме як фізичній особі в оренду земельну ділянку державної форми власності сільськогосподарського призначення, підприємницька діяльність якого припинена до укладення договору оренди землі та подання цього позову прокурором до суду.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 18.07.2019 р. вищезазначену ухвалу суду від 13.05.2019 р. скасовано, справу передано на розгляд господарського суду Харківської області.

Суд апеляційної інстанції, посилаючись на ухвалу Харківського апеляційного суду від 19.12.2018 р. у цивільній справі № 628/777/18, зазначив, що у правовідносинах користування спірною земельною ділянкою відбулася фактична заміна орендаря - гр. ОСОБА_2 на ФГ «Ранг», у користуванні якого вона перебувала на час звернення прокурора з вимогою до суду, зокрема, про повернення земельної ділянки, тому спір у даній справі має розглядатися в порядку господарського судочинства.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01.10.2019 р. позов прокурора залишено без розгляду.

Ухвала суду мотивована, зокрема, з тих підстав, що прокурором безпідставно при поданні позову до суду не визначено орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, не обґрунтовано наявність підстав для представництва інтересів держави у даній справі, а також не наведено обставин нездійснення уповноваженими органами наданих їм повноважень, та не дотримано вимог ч. 2 ст. 162 ГПК України, оскільки до позовної заяви не додано жодного документу на підтвердження повноважень особи, яка її підписала.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду, прокурор Харківської області звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та передати справу № 922/526/19 на розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор посилається на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, а також невірне тлумачення норм Закону України «Про прокуратуру».

Скаржник вважає, що виключність випадків для представництва прокурором інтересів держави у суді має місце у спірних правовідносинах, оскільки в особі одного органу поєднуються порушник вимог земельного законодавства та «контролер», який здійснює державний нагляд (контроль) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, який до того ж не наділений повноваженнями щодо звернення до суду на захист інтересів держави з позовами наведеної категорії.

За доводами апеляційної скарги, суд першої інстанції здійснив розширене тлумачення повноважень апарату Держгеокадастру через те, що у випадку виявлення відповідних порушень земельного законодавства посадові особи Держгеокадастру обмежуються внесенням до органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування клопотань (ст. 9 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель»), а не звертаються до суду з вимогами про визнання незаконними рішень та недійсними укладених на їх підставі правочинів.

Прокурор стверджує, що даний позов не пов`язаний з відшкодуванням втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також поверненням самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився (статтею 10 зазначеного Закону передбачається право звернення державних інспекторів до суду з позовами лише з такими вимогами), та враховуючи, що чинним законодавством визначено орган, уповноважений державою здійснювати функції контролю за використанням земель, проте у цього державного органу відсутні повноваження щодо звернення до суду з даного питання, прокурором правомірно та обґрунтовано пред`явлено цей позов в інтересах держави як позивачем, який володіє спеціальною процесуальною правоздатністю.

Прокурор звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що моніторингом офіційного веб-порталу «Судова влада України» та Єдиного державного реєстру судових рішень не встановлено жодного судового рішення або процесу з аналогічним складом сторін (позивач - апарат Держгеокадастру, відповідач - територіальний орган Держгеокадастру) та змістом позовних вимог.

У визначений ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.10.2019 р. строк, від відповідача-1 надійшов відзив на апеляційну скаргу.

11.11.2019 р. до початку судового засідання прокуратурою Харківської області супровідним листом надано до матеріалів справи копію ухвали Харківського апеляційного суду від 19.12.2018 р. у справі № 628/777/18.

18.11.2019 р. також до початку судового засідання від прокуратури Харківської області надійшли письмові пояснення щодо правових висновків Великої Палати Верховного Суду відносно застосування норми ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», викладених у постанові від 26.06.2019 р. у справі № 587/430/16-ц.

Прокурор у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі.

Представники відповідачів-1, -3 у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечили.

Представник відповідача-2 у судове засідання не з`явився з незалежних від суду причин.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.10.2019 р. у справі № 912/2385/18 за позовом заступника керівника Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області в інтересах держави в особі Устинівської районної державної адміністрації Кіровоградської області, Східного офісу Державної аудиторської служби України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранссервіс-груп" та до Відділу освіти, молоді та спорту Устинівської районної державної адміністрації про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 90 577,26 грн. передано справу № 912/2385/18 разом з касаційною скаргою заступника прокурора Дніпропетровської області на постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.05.2019 р. на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки у даній справі існує виключна правова проблема, яка має значення для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики щодо підстав здійснення представництва інтересів держави в суді прокурором.

Згідно з п. 4.15 даної ухвали Верховного суду, Велика Палата Верховного Суду конкретизувала у постанові від 26.06.2019 р. у справі № 587/430/16-ц правовий висновок, викладений у постанові від 07.12.2018 р. у справі № 924/1256/17 колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, стосовно необхідності підтвердження прокурором відсутності органу, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах. У справі № 912/2385/18, на відміну від справи № 587/430/16-ц, розглядається питання наявності підстав для представництва інтересів держави прокурором в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження з такого захисту.

Відповідно до п.п. 4.22, 4.23, 4.28, 4.30 ухвали Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.10.2019 р. у справі № 912/2385/18, у даній справі слід вирішити питання, чи зобов`язаний прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі, окрім обґрунтування, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, обґрунтовувати також визначені законом підстави для звернення до суду прокурора шляхом: 1) додання до позовної заяви суду доказів, які підтверджують, що захист законних інтересів держави не здійснюється, зокрема, доказів здійснення передбачених законом дій щодо порушення прокурором відповідного провадження у разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурором; 2) обґрунтування та доведення суду причини, через які захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження. Чи достатньо у такому разі самого лише посилання в позовній заяві прокурора на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження для прийняття позову прокурора до розгляду?

Окрім того, існує також інше питання, що потребує правового висновку, щодо наслідків, якщо судом після відкриття провадження у справі за результатами розгляду справи буде встановлено відсутність підстав для представництва інтересів держави в суді (прокурор не обґрунтовував, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, недотримання прокурором процедури, що передбачена абзацами третім і четвертим частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру").

Більш того, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у цій справі є також інші питання, які становлять виключну правову проблему і мають бути вирішені Великою Палатою Верховного Суду:

1) чи свідчить відсутність підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави про відсутність процесуальної дієздатності;

2) які правові наслідки, якщо суд після відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, встановить відсутність підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави з таким позовом?

З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про те, що механізм реалізації права прокурора подавати позови до суду в інтересах держави є недосконалим та неоднозначним, що може становити порушення принципу юридичної визначеності, тому вирішення Великою Палатою Верховного Суду поставленої у цій справі правової проблеми сприятиме забезпеченню єдності судової практики, дотриманню принципу верховенства права, складовою якої є юридична визначеність, та принципу пропорційності, тобто, розумного балансу між приватним й публічними інтересами.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2019 р. у справі № 912/2385/18 дану справу за згаданою касаційною скаргою прийнято до розгляду у зв`язку з наявністю виключної правової проблеми та формування єдиної правозастосовчої практики у питаннях щодо здійснення представництва інтересів держави в суді прокурором, справу призначено до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням її учасників на 24.03.2020 р.

Крім того, судом апеляційної інстанції також враховується, що ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07.11.2019 р. у справі № 922/708/19, в якій розглядаються правовідносини, що є подібними правовідносинам у справі № 922/526/19, з власної ініціативи суду та з метою дотримання єдності судової практики зупинено провадження у справі до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 912/2385/18 у зв`язку з наявністю виключної правової проблеми в частині застосування ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» на підставі п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України.

Отже, керуючись п. 7 ч. 1 ст. 228, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Зупинити апеляційне провадження у справі № 922/526/19 до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 912/2385/18.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.І. Пушай

Суддя О.А. Істоміна

Суддя Н.М. Пелипенко