ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2019м. ДніпроСправа № 904/4342/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бєлік В.Г. за участю секретаря судового засідання Єпік А.М.

за позовом Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецкомунгосп", м. Дніпро

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Комунальне підприємство "Житлове господарство Самарського району" Дніпровської міської ради, м. Дніпро

про стягнення заборгованості у розмірі 8 526,51 грн. за Договором оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста № 212-ДКП/15 від 07.12.2015 року та зобов`язання повернути комунальне нерухоме майно.

Представники:

від позивача: Луценко Н.В., довіреність № 10/3-31 від 04.06.2019 року, головний спеціаліст юридичного відділу;

від відповідача: не з`явився;

від третьої особи: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:

Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецкомунгосп" заборгованість з орендної плати у розмірі 8 103,15 грн. та пеню у розмірі 423,36 грн. за Договором оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста № 212-ДКП/15 від 07.12.2015 року та зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецкомунгосп" повернути комунальне нерухоме майно - нежитлове приміщення загальною площею 48,8 кв.м., що розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Агнії Барто, 19, шляхом підписання акту приймання - передачі.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста № 212-ДКП/15 від 07.12.2015 року, а саме в частині сплати грошових коштів за оренду приміщення позивачу.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Комунальне підприємство "Житлове господарство Самарського району" Дніпровської міської ради, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 24.10.2019 року о 11:45 год.

У судове засідання з розгляду справи по суті 24.10.2019 року представник відповідача та третьої особи не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 24.10.2019 року в судовому засіданні з розгляду справи по суті оголошено перерву до 14.11.2019 року о 12:00 год.

У судове засідання з розгляду справи по суті 24.10.2019 року представник відповідача та третьої особи не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Представник відповідача у судове засідання 14.11.2019 року у черговий раз не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав. Про час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідно до вимог статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення 49 4, яке повернулось до Господарського суду Дніпропетровської області та знаходиться в матеріалах справи з відміткою "отримано 16.10.2019".

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами на підставі ст. 165 ГПК України.

За змістом частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що відповідно до статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів покладено на сторони, справа підлягає розгляду за наявними матеріалами та за відсутності представника відповідача.

У судовому засіданні 14.11.2019 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між Департаментом корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради правонаступником якого є Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради (далі - орендодавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Спецкомунгосп" (далі - орендар, відповідач) укладено договір № 212-ДКП/15 оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста від 07.12.2015 року (далі - договір).

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1.1 договору оренди, з метою ефективного використання комунального майна орендодавець на підставі рішення міської ради від 21.03.07 № 41/11 із змінами та доповненнями передає, а орендар приймає в строкове платне користування комунальне нерухоме майно - нежитлове приміщення (надалі - об`єкт оренди) загальною площею 48,8 кв.м у тому числі (24,6 кв.м та ганок 24,2 кв.м), розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ (м. Дніпро), вул. Агнії Барто, буд 19, вартість якого, згідно з незалежною оцінкою становить 118 800,00 грн., без ПДВ, що перебуває на балансі Комунального підприємства "Житлове господарство Самарського району" Дніпропетровської міської ради, під використання для розміщення недержавних підприємств на площі, яка використовується для обслуговування комунальних закладів, установ та організацій. Використання об`єкту оренди не за цільовим призначенням забороняється.

Відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з п. 2.1 договору передача нерухомого комунального майна (об`єкт оренди) в оренду не тягне за собою виникнення в Орендаря права власності на цей об`єкт оренди.

Власником майна (об`єкта оренди) залишається територіальна громада міста Дніпропетровська (в особі міської ради), а Орендар користується ним протягом

У відповідності до п. 2.2 договору, орендар вступає у строкове платне користування об`єктом оренди з дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі об`єкта оренди.

Передача об`єкта оренди в оренду здійснюється за вартістю згідно з незалежною оцінкою, проведеною станом на 31.08.2015р. на підставі акта приймання-передачі об`єкта оренди, підписаного балансоутримувачем, орендодавцем та орендарем (п. 2.3 договору).

Орендар зобов`язаний повернути об`єкт оренди за актом приймання-передачі об`єкта оренди, підписаним балансоутримувачем, орендодавцем та орендарем. Майно вважається поверненим з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі об`єкта оренди. Обов`язок щодо складання акта приймання-передачі при передачі об`єкта в оренду покладається на балансоутримувача, а при поверненні об`єкта з оренди на орендаря (п.п.2.6, 2.7 договору).

Розрахунок орендної плати здійснюється за Методикою розрахунку і порядку використання плати за оренду комунального нерухомого майна, затвердженої міською радою, при цьому орендна ставка за користування комунального нерухомого майна, встановлена згідно з Протоколом № 28/5 від 04.12.2015 року засідання комісії з проведення конкурсів на право оренди об`єктів нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста (п. 3.1 договору).

Відповідно до абз. 1 та 2 п. 3.2 договору, розмір орендної плати відповідно до розрахунку орендної плати, що є невід`ємною частиною цього договору, становить 303,44 грн., без ПДВ /базова за листопад місяць 2015 рік/. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється згідно з чинним законодавством та в повному обсязі спрямовується орендарем на рахунок балансоутримувача.

Згідно з п. 3.3 договору, за користування об`єктом оренди орендар сплачує орендну плату, яку спрямовує:

- 50% від загальної суми орендної плати у розмірі 151,72 грн., до загального фонду міського бюджету.

- 50% від загальної суми орендної плати у розмірі 151,72 грн. на рахунок балансоутримувача об`єкта оренди.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць з урахуванням індексу інфляції за поточний місяць (п. 3.4 договору).

Орендна плата сплачується орендарем щомісяця у термін не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним і не залежить від наслідків господарської діяльності орендаря. Орендна плата сплачується орендарем за весь час фактичного використання об`єкта оренди до дати підписання акта приймання-передачі об`єкта оренди включно (п. 3.5 договору).

Згідно п. 3.6. договору кошти (орендна плата), які сплачує орендар після закінчення строку договору оренди до підписання акту приймання-передачі не є підставою вважати договір автоматично продовженим на новий термін.

Відповідно до п.3.8. договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або в неповному обсязі, підлягає індексації і стягується, відповідно до чинного законодавства України, з урахуванням штрафних санкцій, у співвідношенні, визначеному п. 3.3. цього договору.

Орендар зобов`язаний своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату за весь час фактичного використання об`єкта оренди до дати підписання акта приймання-передачі об`єкта оренди, включно (п. 5.2 договору).

Орендодавець зобов`язаний передати орендарю в оренду об`єкт оренди згідно з цим договором за актом приймання-передачі, який складається між балансоутримувачем, орендодавцем та орендарем і підписується одночасно з цим договором. Здійснювати контроль за своєчасним і повним надходженням платежів до міського бюджету за оренду нерухомого майна (п.п. 7.1, 7.2. договору).

Цей договір діє: з 07.12.2015 року 23.11.2018 року включно (п. 10.1. договору).

Відповідно до акту приймання-передачі від 07.12.2015 року (а.с.21) відповідачу передано об`єкт оренди, зазначений в п.1.1 договору, який містить підписи та відбитки печаток орендодавця, орендаря та балансоутримувача.

Позивач зазначає, договір оренди припинив свою дію 23.11.2018 року, однак, відповідач, всупереч умовам договору, не повернув об`єкт оренди за актом приймання передачі та продовжує користуватися нерухомим майном, у зв`язку з чим за період з 01.07.2016 року по 31.07.2019 року за відповідачем рахується заборгованість по орендній платі за фактичне користування у розмірі 8 103,15 грн., що і є причиною виникнення спору.

Статтею 763 Цивільного кодексу України передбачено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до статті 764 Цивільного кодексу України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

У частині 2 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" також передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Статтею 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" також передбачено, що договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно з частиною 1 статті 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

У разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Якщо орендар допустив погіршення стану орендованого майна або його загибель, він повинен відшкодувати орендодавцеві збитки, якщо не доведе, що погіршення або загибель майна сталися не з його вини (частина 1 статті 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна").

Відповідно до положень статті 777 Цивільного кодексу України, статті 285 Господарського кодексу України, які регулюють переважне право наймача на укладання договору на новий строк, передбачено, що орендар (наймач), який належно виконує свої обов`язки за договором оренди (найму), після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення цього договору на новий строк.

Частиною 3 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлено, що після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов`язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

При цьому, сутністю переважного права є укладення договору найму на новий строк зі встановленням умов за домовленістю сторін, а не його автоматичне поновлення. Наймач повинен повідомити наймодавцю про своє переважне право у строк, визначений у договорі, або в розумний строк до закінчення строку договору найму. У разі якщо наймач не надсилає повідомлення наймодавцю, він відмовляється від здійснення свого переважного права.

Пунктами 10.2, 10.3 договору передбачено, що після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов`язки, має переважне право, за інших рівних умов, на переукладання договору оренди на новий термін. Умови договору оренди на новий строк встановлюється за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо умов договору переважне право орендаря на переукладання договору припиняється.

У разі відсутності протягом одного місяця заяви від орендаря про переукладення договору оренди на новий термін після отримання листа від орендодавця про закінчення терміну дії договору, договір оренди вважається припиненим з наслідками, передбаченими п. 5.5 цього договору.

Матеріалами справи підтверджується, що листом №7/4-1913 від 25.10.2018 року позивач повідомляв відповідача проте, що термін дії договору оренди закінчується 23.11.2018 року та у випадку наміру укласти договір оренди на новий термін, відповідачу необхідно надати пакет документів згідно рішення міської ради від 21.03.2007 №41/11 до припинення дії договору. У випадку відмови від оренди на новий термін, орендоване приміщення слід повернути за актом приймання-передачі. Орендна плата справляється по дату підписання акту приймання-передачі.

В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач звертався до позивача із заявою про укладення договору оренди на новий строк.

Таким чином, суд доходить висновку про те що договір оренди, укладений позивачем та відповідачем припинив свою дію 23.11.2018 року.

Відповідно до п.5.5 договору оренди у разі припинення цього договору протягом 5 календарних днів з дати припинення орендар зобов`язаний повернути об`єкт оренди за актом приймання-передачі, підписаним балансоутримувачем, орендодавцем та орендарем, у належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати балансоутримувачу збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) об`єкта оренди з вини орендаря. Один екземпляр такого акта приймання-передачі надається орендодавцю.

Пунктом 2.7 договору визначено, що обов`язок щодо складання акта приймання-передачі при поверненні об`єкта з оренди покладається на орендаря.

З викладеного слідує, що оскільки договір оренди припинив свою дію, орендар мав повернути об`єкт оренди протягом 5 календарних днів, тобто до 28.11.2018 року.

Доказів повернення об`єкта оренди за актом приймання-передачі матеріали справи не містять.

З огляду на вище викладене, суд вважає, що, звертаючись з даним позовом до суду, позивач довів належними доказами обставини невиконання відповідачем свого обов`язку щодо повернення орендованого приміщення, а тому позов в цій частині слід задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької діяльності.

Згідно з ч. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Частиною 1 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Пунктом 3.5 договору передбачено, що Орендна плата сплачується орендарем за весь час фактичного використання об`єкта оренди до дати підписання акта приймання-передачі об`єкта оренди, включно.

Як встановлено судом вище, акт приймання-передачі об`єкта з оренди відповідачем не надано, відтак наявні підстави для нарахування та стягнення орендної плати за весь період.

За викладеного, є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в сумі 8 103,15 грн.

Також позивачем заявлено до стягнення пеню за порушення строків внесення орендної плати у розмірі 423,36 грн. за період з 16.09.2018 року по 02.09.2019 року.

В п. 9.2. договору визначено, що за несвоєчасну сплату суми орендної плати орендар зобов`язаний сплатити у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від несплаченої суми орендної плати за кожен день прострочення платежу за весь період існуючої заборгованості у співвідношенні визначеному у п. 3.3 договору.

Згідно ч.1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст.548 Цивільного кодексу України). Виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми не своєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 цього Закону).

Пунктом 2.1 постанови пленуму Вищого Господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" визначено, що якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

З аналізу вищенаведених норм законодавства вбачається, що пеня це договірна санкція.

Розрахунок пені за визначений позивачем період, є обґрунтованим та арифметично вірним, тому позовна вимога у вказаній частині також підлягає задоволенню.

Згідно ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, суд задовольняє позовні вимоги позивача повністю.

Частиною 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, який ухилявся від внесення орендної плати по договору та від повернення майна власнику, господарський суд звертає увагу на необхідність застосування, з урахуванням обставин справи, саме частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, а тому судовий збір за розгляд даного позову покладається на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецкомунгосп" (49000, м. Дніпро, вул. Агнії Барто, буд. 19, ) повернути балансоутримувачу - Комунальному підприємству "Житлове господарство Самарського району" Дніпровської міської ради (49128, м. Дніпро, вул. Агнії Борто, буд. 19, ) комунальне нерухоме майно - нежитлові приміщення загальною площею 48,8 кв.м. у тому числі (24,6 кв.м та ганок 24,2 кв.м) розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Агнії Барто, буд. 19, шляхом підписання акту приймання-передачі відповідно до умов Договору оренди № 212-ДКП/15 від 07.12.2015 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецкомунгосп" (49000, м. Дніпро, вул. Агнії Барто, буд. 19, ) на користь Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 75, ) загальну суму заборгованості з орендної плати у розмірі 8 103,15 грн., пеню у розмірі 423,36 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 842,00 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне рішення складено та підписано - 15.11.2019 року.

Суддя В.Г. Бєлік