ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 року

м. Київ

Справа № 910/15548/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючого - Пількова К. М., суддів: Дроботової Т. Б., Зуєва В. А.,

за участю секретаря судового засідання - Жураховської Т. О.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Швейне об`єднання "Робочий стіль"

представник позивача - Топоров А. О., адвокат

відповідач - Акціонерне товариство "Укртрансгаз"

представник відповідача - Глущенко В. В., адвокат

розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.04.2019 (суддя Мудрий С. М.), додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 16.04.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.08.2019 (головуючий суддя Мартюк А. І., судді Калатай Н. Ф., Зубець Л. П.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Швейне об`єднання "Робочий стіль" до Акціонерного товариства "Укртрансгаз" про стягнення 1 283 769, 52 грн,

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. 19.11.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Швейне об`єднання "Робочий стіль" (далі - Позивач, Об`єднання) звернулося до Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (далі - Відповідач, Товариство) з позовом про стягнення заборгованості у розмірі 1 243 929,54 грн, 3 % річних - 38 032, 55 грн, інфляційних збитків у розмірі 103 149, 42 грн (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 11.002.2019).

Також Позивач просив суд стягнути з Відповідача судовий збір в розмірі 20 776,67 грн та витрати на професійну правничу допомогу.

1.2. Позовні вимоги мотивовані невиконанням Відповідачем зобов`язання з оплати отриманого товару відповідно до укладеного сторонами договору про закупівлю товару № 22/ від 03.03.2017 (далі - Договір).

1.3. Відповідач проти позовних вимог заперечив, зазначивши, що на виконання умов Договору Позивач частково поставив товар з прострочкою на загальну суму 1 243 929,54 грн. Водночас, відповідно до пункту 5.1 Договору, Відповідач направив рознарядки від 07.03.2017 № 709/14, від 15.11.2017 № 17-612, від 17.11.2017 № 17-616, згідно з якими Позивач повинен поставити Відповідачу продукцію до (07.03.2017+30 днів), до 15.12.2017 (15.11.2017+30 днів), до 17.12.2017 (17.11.2017+30 днів) відповідно (копії рознарядок додаються).

Проте, станом на 01.03.2018 Позивач не поставив продукцію на суму 641 354,34 грн, у зв`язку з чим Відповідач нарахував штрафні санкції за прострочку поставки відповідно до накладних, що складає 346 558,42 грн (264 623,59 грн - пені та 81 934,83 грн - 7 % штрафу), які Позивач станом на час розгляду цієї справи не сплатив, у зв`язку з чим Відповідач направив Позивачу лист-вимогу за вих. № 18-157, відповідь на який не надійшла.

Оскільки Позивач своїх зобов`язань за Договором щодо повної поставки товару та оплати штрафних санкцій не виконав, у Відповідача відповідно до частини третьої статті 538 ЦК України обов`язок зі сплати такого товару не виник.

2. Короткий зміст рішення судів першої та апеляційної інстанцій

2.1. 01.04.2019 Господарський суд міста Києва ухвалив позов задовольнити повністю; стягнути з Відповідача на користь Позивача основний борг у розмірі 1 243 929,54 грн, 3 % річних у розмірі 38 032, 55 грн, інфляційні втрати у розмірі 103 149, 42 грн та 20 776, 67 грн судового збору.

2.2. 16.04.2019 Господарський суд міста Києва ухвалив додаткове рішення, яким заяву Позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнив повністю; стягнув з Відповідача на користь Позивача 11 000, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

2.3. 28.08.2019 Північний апеляційний господарський суд рішення Господарського суду міста Києва від 01.04.2019 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 16.04.2019 залишив без змін, а апеляційну скаргу Відповідача - без задоволення.

2.4. Судові рішення мотивовані тим, що Позивач поставив Відповідачу товар на загальну суму 1 243 929,54 грн, проте в матеріалах справи відсутні будь-які докази, зокрема, листи, адресовані Позивачу, щодо того, що Відповідач відповідно до частини третьої статті 538 ЦК України зупиняє виконання свого обов`язку, відмовляється від його виконання повністю або частково, у зв`язку з чим суди дійшли висновку про наявність у Відповідача обов`язку з оплати вартості поставленого товару у заявленому розмірі. Також суди визнали обґрунтованим нарахування Позивачем на суму вартості постановленого товару інфляційних втрат та 3 % річних.

Суди попередніх інстанцій дійшли висновку про наявність підстав для стягнення з Відповідача 11 000, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги

3.1. Відповідач (Скаржник) подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 01.04.2019, додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 16.04.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.08.2019, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

4. Доводи Скаржника, викладені у касаційній скарзі

4.1. Суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми матеріального права, а саме статті 11, 526, 530, 612 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

4.2. Станом на 01.03.2018 Позивач не поставив продукцію на суму 641 354,34 грн, у зв`язку з чим Відповідач нарахував штрафні санкції за прострочку поставки відповідно до накладних, що складає 346 558,42 грн, про що направив Позивачу лист-вимогу, відповіді на який не надходило. З огляду на недопоставку товару та несплату штрафних санкцій Позивач не виконав свої зобов`язання належним чином, отже, відповідно до частини третьої статті 538 ЦК України у Відповідача не настало зобов`язання з оплати такого товару, відповідно й відсутні підстави для стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних, що свідчить про неповне з`ясування судами всіх обставин справи.

4.3. Сума 11 000,00 грн, яку Позивач просить відшкодувати як витрати, пов`язані з розглядом справи, визначена без дотримання критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, а відповідно і всупереч позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 21.03.2018 у справі № 815/4300/17, від 11.04.2018 у справі № 814/698/16. Наведене свідчить про неповне з`ясування судами всіх обставин справи в цій частині та про невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, що призвело до порушення судом норм процесуального права статей 126, 236 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та неправильного застосування статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

4.4. Суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права норм статей 7, 73, 86, 91, 236 ГПК України, що унеможливило встановлення фактичних обставин справи, які мають значення для правильного вирішення справи.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

5.1. У встановлений Судом строк відзив на касаційну скаргу від Позивача не надійшов.

6. Встановлені обставини

6.1. 03.03.2017 року між Об`єднанням (постачальник) та Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" в особі філії "Виробниче ремонтно-технічне підприємство "Укргазенергосервіс" (змінено найменування на Акціонерне товариство "Укртрансгаз" (покупець)) укладено Договір, відповідно до пункту 1.1 якого постачальник зобов`язується протягом строку дії договору поставити та передати у власність покупця товари: одяг робочий, чоловічий (верхній одяг (костюми робочі зимові) код згідно з ДК 016:2010 (ДК021-2015) - 14.12.1 (18110000-3) (далі - товари), зазначені в підписаній сторонами специфікації, яка є додатком до Договору, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити ці товари.

6.2. Найменування, номенклатура (асортимент) товару, технічні вимоги і якісні характеристики товарів, їх кількість та ціна за одиницю товару обумовлюється у підписаній сторонами специфікації (пункт 1.2 Договору).

6.3. Згідно з пунктом 3.1 Договору ціна цього договору (сума, визначена в договорі) становить 1 885 283,88 грн, у тому числі податок на додану вартість - 314 213,98 грн.

6.4. Пунктом 3.2 Договору визначено, що ціна за одиницю товару зазначена в Специфікації до Договору.

6.5. Відповідно до специфікації на поставку товару на умовах договору №т-23/17000087 від 03.03.2017 підлягають поставці такі товари: костюм чоловічий зимовий робочий (З Ми Ву Нм Тн) у кількості 777 шт., 1 762,15 грн - ціна за одиницю без ПДВ, грн; 1 369 190,60 грн - сума, костюм чоловічий зимовий робочий (З Ми Ву Нм Эс Тн) у кількості 35 шт. 1 878,00 грн - ціна за одиницю без ПДВ; 65 730,00 - сума, костюм зварювальника зимовий (З Ми Ву То Тр Тн) у кількості 42 шт., 3 241,65 грн - ціна за одиницю без ПДВ, 136 149,30 - сума. Всього підлягає постачанню товар на суму 1 885 283,88 грн з ПДВ.

6.6. Згідно з пунктом 5.1 Договору термін поставки товарів: партіями в період, зазначений в пункті 1.1 розділу 1 цього договору, але не пізніше 30 календарних днів після настання покупцем письмової рознарядки на передачу кожної окремої партії товарів, в якій зазначається: найменування, кількість товару та адреса місця доставки товару (надалі - рознарядка).

6.7. Позивач поставив Відповідачу товар на загальну суму 1 243 929,54 грн, що підтверджується підписаними та скріпленими печатками сторін видатковими накладними, а саме: № РС-0000367 від 29.11.2017 на суму 63 437,40 грн з ПДВ; № РС-0000388 від 14.12.2017 на суму 42 789,78 грн з ПДВ; № РС-0000403 від 26.12.2017 на суму 293 926,62 грн з ПДВ; № РС-0000402 від 26.12.2017 на суму 422 916,00 грн з ПДВ; № 8 від 12.01.2018 на суму 300 270,36 грн з ПДВ; № 13 від 12.01.2018 на суму 54 459,72 грн з ПДВ; № 22 від 12.01.2018 на суму 66 129,66 грн з ПДВ, що підтверджується також товарно-транспортними накладними, а саме: № 367 від 29.11.2017 на суму 63 437,40 грн, № 388 від 14.12.2017 на суму 42 789,78 грн, № 402-203 від 26.12.2017 на суму 716 842,62 грн, № Р8 від 12.01.2018 на суму 300 270,36 грн, № Р813 від 12.01.2018 на суму 54 459,72 грн, № Р22 від 12.01.2018 на суму 66 129,66 грн.

6.8. Відповідно до пункту 4.1 Договору розрахунки проводяться покупцем шляхом поетапної оплати фактично поставленого товару (партії товару) протягом 60 календарних днів після дати поставки та пред`явлення постачальником рахунку-фактури на оплату товару.

Датою поставки товару (його партії), а також моментом переходу права власності та ризиків на товар - є дата передачі товару постачальником уповноваженій особі покупця за видатковою накладною.

Розрахунки здійснюються в національній валюті України (гривні) у безготівковій формі із застосуванням платіжних доручень.

6.9. Під час поставки товару за зазначеними накладними Відповідачу пред`явлено рахунки-фактури, а саме: № РС-0000366 від 29.11.2017 на суму 63 437,40 грн з ПДВ, № РС-0000388 від 14.12.2017 на суму 42 789,78 грн з ПДВ, № РС-0000403 від 26.12.2017 на суму 293 926,62 грн з ПДВ, № РС-0000402 від 26.12.2017 на суму 422 916,00 грн з ПДВ, № 8 від 12.01.2018 на суму 300 270,36 грн з ПДВ, № 13 від 12.01.2018 на суму 54 459,72 грн з ПДВ, № 22 від 12.01.2018 на суму 66 129,66 грн з ПДВ.

6.10. Згідно з пунктом 4.2 Договору постачальник зобов`язаний надати покупцю податкову накладну, складену в електронній формі та оформлену належним чином, з зазначенням обов`язкових реквізитів, відповідно до вимог Податкового кодексу України.

6.11. Позивач виписав Відповідачу та зареєстрував накладні № 66 від 29.11.2017 на суму 63 437,40 грн, № 18 від 14.12.2017 на суму 42 789,78 грн, № 30 від 26.12.2017 на суму 293 926,62 грн, № 29 від 26.12.2017 на суму 422 916,00 грн, № 3 від 12.01.2018 на суму 824 686,20 грн з розрахунком коригування кількісних та вартісних показників № 15 від 31.01.2018, № 4 від 12.01.2018 на суму 54 459,72 грн, № 7 від 12.01.2018 на суму 66 129,66 грн, що підтверджується квитанціями про отримання податковим органом.

6.12. Доказів оплати поставленого товару матеріали справи не містять.

6.13. Суди встановили, що згідно з листом-вимогою Відповідача № 3201ВИХ-18-157 від 06.03.2018 станом на 01.03.2018 Об`єднання поставку продукції здійснило не повністю, штрафні санкції за прострочку поставки відповідно до накладних в період з 14.12.2017 по 12.01.2018 складає 202 895,05 грн, у зв`язку з чим Відповідач вимагав від Позивача: терміново виконати свої зобов`язання з поставки товару відповідно до рознарядок та умов Договору до 12.03.2018.

6.14. Як свідчать матеріали справи Позивач у заяві від 11.03.2019 надав розрахунок витрат у зв`язку із розглядом справи, в якому зазначив, зокрема: складання позовної заяви - 5 500 грн, приймання участі в судових засіданнях - 1 600 грн. судове засідання, а також вказав, що остаточний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу буде поданий згідно з пунктом 2 частини восьмої статті 129 ГПК України. Також у протоколі судового засідання від 01.04.2019 та у тексті рішення суду першої інстанції від 01.04.2019 зафіксовано, що представник Позивача Топоров А. О. заявив до судових дебатів про розподіл витрат на правничу допомогу.

6.15. У встановлений процесуальним законом строк Позивач звернувся до суду першої інстанції з заявою, в якій просив винести додаткове рішення, яким стягнути з Відповідача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 11 000, 00 грн, до якої додав відповідні докази, на підставі яких судами встановлено, що між Позивачем та Адвокатським об`єднанням "Віват Тріумф" (далі - Адвокатське об`єднання) укладено договір про надання правової допомоги № 01/11/18 від 01.11.2018.

6.16. Додатковою угодою № 1 від 07.11.2018 до вказаного договору сторони визначили вартість надання правничої допомоги у стягненні заборгованості за Договором.

6.17. 18.12.2018 Адвокатське об`єднання виставило Позивачу рахунок-фактуру № 18/12/2018 на суму 11 000, 00 грн (попередня оплата згідно з договором № 01/11/18 від 01.11.2018).

6.18. 18.12.2018 Позивач переказав Адвокатському об`єднанню 11 000, 00 грн за вказаним рахунком, про що свідчить банківська виписка.

6.19. 05.04.2019 сторони підписали акт виконаних робіт № 1 за договором про надання правової допомоги № 01/11/18 від 01.11.2018, яким підтвердили надання такого обсягу послуг:

складання позовної заяви про стягнення заборгованості за Договором, укладеним між Позивачем та Відповідачем - 5 000,00 грн;

приймання участі в судових засіданнях Господарського суду міста Києва у справі № 910/15548/18 (14.01.2019, 28.01.2019, 12.03.2019, 01.04.2019) - 4 000,00 грн;

складання заяви про збільшення позовних вимог з розрахунком 3 % річних та інфляційних № 08-02/19 від 08.02.2019 - 1 000,00 грн;

складання заяви про збільшення позовних вимог з розрахунком 3 % річних та інфляційних № 11-03/19 від 08.02.2019 - 1 000,00 грн.

6.20. Топоров Андрій Олександрович є адвокатом згідно з свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю. № 744 від 22.04.2010. Також у матеріалах справи міститься копія ордеру ПТ № 015626 від 14.01.2019 про надання правової допомоги Позивачу адвокатом Топоровим Андрієм Олександровичем, видане Адвокатським об`єднанням.

7. Позиція Верховного Суду

7.1. Правовідносини сторін у цій справі виникли з Договору, який за своєю правовою природою є договором поставки.

7.2. Згідно з частиною першою статті 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

7.3. За частинами першою, другою статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не впливає з характеру відносин сторін.

7.4. Як свідчать встановлені судами обставини, на виконання умов Договору Позивач поставив Відповідачу товар на загальну суму 1 243 929,54 грн.

7.5. При цьому, Відповідач, заперечуючи проти задоволення заявлених позовних вимог у цій справі, зазначив, що Позивач частково поставив товар з прострочкою і станом на 01.03.2018 не виконав умови Договору щодо поставки товару на суму 641 354,34 грн, у зв`язку з чим Відповідач нарахував штрафні санкції, які Позивач не сплатив, про що останньому направлено лист-вимогу.

Наведені обставини, на думку Відповідача, свідчать про неналежне виконання Позивачем зобов`язань за Договором, отже, відповідно до частини третьої статті 538 ЦК України у Відповідача не настав обов`язок з оплати поставленого товару, оскільки відповідне виконання зобов`язання з оплати Відповідачем було призупинено.

7.6. Відповідно до частини третьої статті 538 ЦК України у разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

7.7. Водночас, як свідчать встановлені судами обставини, Відповідач, пославшись на неповне виконання Позивачем зобов`язання з поставки товару, повідомив останнього про нарахування штрафних санкцій, однак, як встановили суди, матеріали справи не містять відповідного підтвердження зупинення Відповідачем виконання зобов`язання з оплати фактично поставленого товару або відмови від його виконання, зокрема, повідомлення Позивача про це.

7.8. Як передбачено частиною першою статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

7.9. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

7.10. Порушенням зобов`язання, відповідно до статті 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

7.11. За частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

7.12. Як встановлено судами, умовами Договору сторони погодили поетапне здійснення розрахунків шляхом оплати фактично поставленого товару (партії товару) протягом 60 календарних днів після дати поставки та пред`явлення постачальником рахунку-фактури. Отже товар (партія товару), який був поставлений Відповідачу та прийнятий ним підлягав оплаті у зазначений в Договорі строк.

7.13. З огляду на викладене, посилання Відповідача на те, що товар було поставлено не у повному обсязі, не може бути обґрунтованою підставою для відмови в оплаті вартості фактично поставленої партії товару.

7.14. За наведених обставин, враховуючи відсутність обґрунтованих підстав вважати, що Відповідач зупинив виконання зобов`язання з оплати фактично поставленого за Договором товару або, що він відмовився від його виконання, як це передбачено частиною третьою статті 538 ЦК України, суди попередніх інстанцій дійшли мотивованого висновку про наявність у Відповідача обов`язку оплатити вартість поставленого товару.

7.15. Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

7.16. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

7.17. Враховуючи, що Відповідач допустив порушення строку оплати фактично поставленого товару, суди попередніх інстанцій, перевіривши розрахунок інфляційних та 3 % річних та визнавши його арифметично правильним, дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення заявлених позовних вимог про стягнення інфляційних у сумі 103 149, 42 грн та 38 032,55 грн 3 % річних.

7.18. На підставі наведеного доводи Скаржника (пункт 4.2) про те, що у зв`язку з недопоставкою товару та несплатою штрафних санкцій обов`язок з оплати поставленого товару не настав, тому відсутні підстави для стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних, Суд відхиляє.

Доводи Скаржника (пункт 4.1) про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм статей 11, 526, 530, 612 ЦК України та статті 193 ГК України не знайшли свого підтвердження.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу

7.19. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 123 ГПК України витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

7.20. Частинами другою-шостою статті 126 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

7.21. За висновком, викладеним у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у розумінні положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Об`єднана палата зазначає, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертої статті 129 ГПК України. Разом із тим, у частині п`ятій наведеної статті цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

7.22. Згідно з частиною восьмою статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

7.23. Враховуючи викладене, а також встановлені судами на підставі поданих доказів обставини (пункти 6.14 - 6.20 цієї постанови) суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що заявлені Позивачем до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу у сумі 11 000, 00 грн відповідають критеріям, наведеним у частині четвертій статті 126 ГПК України, та їх здійснення підтверджується матеріалами справи.

7.24. З огляду на викладене, жодним чином не підтверджені посилання Скаржника (пункт 4.3) на те, що зазначені витрати визначені без дотримання критерію реальності адвокатських витрат, а також розумності їх розміру, що свідчить про неповне з`ясування судами всіх обставин справи, Суд відхиляє як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків судів попередніх інстанцій в цій частині.

7.25. Враховуючи викладене, Суд вважає, що відсутні підстави для висновків про порушення судом апеляційної інстанції норм статей 7, 73, 86, 91, 236 ГПК України.

7.26. За наведених мотивів прийняті у справі рішення та постанова судів першої та апеляційної інстанції зміні чи скасуванню не підлягають, у зв`язку з чим касаційна скарга має бути залишена без задоволення.

8. Судові витрати

8.1. Оскільки касаційна скарга задоволенню не підлягає, судові витрати покладаються на Скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 01.04.2019, додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 16.04.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.08.2018 у справі № 910/15548/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя К. М. Пільков

Судді Т. Б. Дроботова

В. А. Зуєв