УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

м. Київ

15.11.2019Справа № 910/15944/19

Суддя Господарського суду міста Києва Князьков В. В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , м. Київ

до відповідача 1: Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг,

відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю «СПІРІТ ФІНАНС», м. Київ

про визнання протиправною бездіяльності, яка полягає у несплаті податку до державного бюджету, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» та Товариства з обмеженою відповідальністю «СПІРІТ ФІНАНС» про визнання протиправною бездіяльності Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» та Товариства з обмеженою відповідальністю «СПІРІТ ФІНАНС», яка полягає у несплаті до Державного бюджету України податку за ставкою у розмірі 15 % при виплаті доходу з джерелом його походження з України у вигляді дивідендів за рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 07.06.2019 у справі № 904/4009/18.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що вказана бездіяльність (несплата податків) призведе до значних втрат Державного бюджету України та негативних наслідків для Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», власником 1 акції якого є позивач.

Розглянувши матеріали позовної заяви, господарський суд зазначає наступне.

Статтею 16 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 Господарського кодексу України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною другою статті 4 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Зазначене право на звернення до суду, може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду.

Конституційний Суд України у рішенні від 12.06.2007 №2-рп/2007 вказав, що необхідно відрізняти поняття «обмеження основоположних прав і свобод» від прийнятого у законотворчій практиці поняття «фіксація меж самої сутності прав і свобод» шляхом застосування юридичних способів (прийомів), визнаючи таку практику допустимою (абзац другий пункту 10 мотивувальної частини).

При цьому, як слідує зі змісту рішення Конституційного Суду України від 25.12.1997 №9-зп, не є порушенням права на судовий захист відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених не у відповідності до чинного законодавства.

В силу статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції (ч. 3 ст. 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Вичерпний перелік спорів, які відносяться до юрисдикції господарського суду, визначені у статті 20 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною першою статті 20 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарські суди розглядають, зокрема, справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці (п. 1); справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів (п. 3); інші справи у спорах між суб`єктами господарювання (п. 15)

У даному ж випадку позивач, який обґрунтовує свій позов порушенням його корпоративних прав, звернувся до однієї юридичної особи, акціонером якої він є, та іншої юридичної особи з позовом про визнання протиправною бездіяльності відповідачів, яка полягає у несплаті податку до державного бюджету.

Наразі господарський суд зазначає, що обов`язок юридичної особи зі сплати податків виникає саме на підставі податкового законодавства, а проведення відповідних перевірок і встановлення фактів порушення вимог податкового законодавства є компетенцією Державної фіскальної служби України та її територіальних органів.

Податкові правовідносини виникають між державою і платником податку з податкового законодавства, а не з договірних або ж корпоративних відносин. Тому обов`язок юридичної особи зі сплати податку є податковим, а не господарським зобов`язанням. Спори, які можуть виникнути між платниками податків та державою в особі уповноваженого органу - суб`єкта владних повноважень щодо сплати податків є адміністративними і мають розглядатися судами адміністративної юрисдикції.

Позивач, в свою чергу, не є учасником правовідносин між державою і платниками податку щодо сплати/несплати податків до державного бюджету, і такі податкові правовідносини не створюють для позивача юридичних прав та/чи обов`язків.

Зважаючи на викладене, господарський суд дійшов висновку, що заявлена позовна вимога не є способом захисту у господарському суді і не підлягає розгляду в суді жодної юрисдикції. Натомість належним способом захисту для позивача може бути звернення з позовом про відшкодування збитків, в межах розгляду якого підлягають доведенню обставини заподіяння останньому прямої дійсної шкоди. Також особа вправі звернутись з відповідним позовом до адміністративного суду у випадку бездіяльності уповноваженого органу - суб`єкта владних повноважень.

Такі висновки суду підтверджуються правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 05.06.2019 у справі № 908/1568/18 за подібних правовідносин.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Ураховуючи викладене вище, господарський суд відмовляє у відкритті провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України.

На виконання вимоги частини 6 статті 175 Господарського процесуального кодексу України господарський суд роз`яснює позивачу, що доводи останнього, які викладені в позовній заяві, не можуть бути самостійним предметом спору в суді.

При цьому, поняття «спір, який не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства» слід тлумачити в більш ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку господарського судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду. А тому суд першої інстанції наразі не зазначає суд, до юрисдикції якого мав би належати розгляд цієї позовної заяви. (див. висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 22.03.2018 у справі № 800/559/17).

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 175, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» та Товариства з обмеженою відповідальністю «СПІРІТ ФІНАНС» про визнання протиправною бездіяльності, яка полягає у несплаті до Державного бюджету України податку.

2. Позовну заяву ОСОБА_1 від 11.11.2019 вих. № б/н, яка подана до суду 12.11.2019, і додані до неї документи повернути заявнику.

Додаток: позовна заява від 11.11.2019 вих. № б/н з доданими до неї документами на 34 арк.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її підписання.

Відповідно до пункту 17.5 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В. В. Князьков