РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.11.2019справа №910/8817/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу №910/8817/19

за позовом Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення (04112, м. Київ, вулиця Дорогожицька, 10; ідентифікаційний код 01190043)

до публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» (04119, м. Київ, вулиця Мельникова, 42; ідентифікаційний код 23152907),

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Кабінет Міністрів України (01008, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 12/2) та

Державний комітет з питань телебачення та радіомовлення України (01001, м. Київ, вул. Прорізна, буд. 2; ідентифікаційний код 00013936),

про визнання договору укладеним,

за участю представників:

позивача - Хмелюк А.П. (довіреність від 02.04.2019 №1181/9);

відповідача - Погаса О.А. (довіреність від 27.12.2018 №01-8/163);

третьої особи-1 - не з`явився;

третьої особи-2 - Щекуна О.А. (довіреність від 13.06.2019 №2221/24/12).

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Стислий виклад позовних вимог

Концерн радіомовлення, радіозв`язку та телебачення (далі - Концерн) звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» (далі - Товариство) про визнання укладеним з 14.12.2018 договору про надання телекомунікаційних послуг з доставки радіосигналу (далі - Договір) за цінами, визначеними в додатку №1 до Договору, в редакції Концерну, викладеній у позовній заяві.

Позов мотивовано тим, що:

- згідно зі статтею 63 Закону України «Про телекомунікації» телекомунікаційні послуги надаються відповідно до законодавства; умовою надання телекомунікаційних послуг є укладення договору оператором, провайдером телекомунікацій і споживачем телекомунікаційних послуг;

- оскільки Концерн є виконавцем державного замовлення, а Товариство замовником, Концерн не може відмовитися від виконання такого замовлення; останній зобов`язаний надавати послуги навіть якщо на момент надання послуг Договір не був укладений;

- з практики співпраці з Товариством спочатку Концерном надавалися замовнику телекомунікаційні послуги, а через деякий час (декілька місяців) після отримання бюджетних коштів на оплату вказаного замовлення/послуг укладалися контракти відповідно до вимог чинного законодавства;

- у січні-березні 2018 року склалася та ж ситуація, Концерном надавалися телекомунікаційні послуги, а Договір з Товариством був укладений 02.07.2018, дія якого розповсюджується на правовідносини, що виникли з 01.01.2018, згідно з частиною третьою статті 631 Цивільного кодексу України;

- 02.07.2018 Концерном (виконавець) та Товариством (замовник) укладено Договір зі строком надання послуг з трансляції радіопрограм з 01.01.2018 по 31.03.2018;

- 31.03.2018 строк дії Договору закінчився в частині періоду надання послуг, проте замовник продовжував замовляти послуги, а виконавець забезпечував виконання державного замовлення та продовжував безперервно надавати послуги;

- 19.09.2018 листом №2.4-16/2711 відповідач запросив Концерн на переговори з приводу проведення переговорної процедури закупівлі послуг, які мали відбутися 26.09.2018;

- листом від 14.12.2018 №4614/4-06 Концерн надіслав на адресу Товариства проект договору про надання послуг з передачі даних;

- пунктом 5.1 Договору передбачено, що сторони домовилися про строк надання послуг з передачі даних з квітня по грудень 2018 року;

- Концерн у передбачений законодавством термін ні відповіді, ані заперечень не отримував, натомість замовник вчиняв дії, спрямовані на його виконання, а саме продовжував замовляти послуги з доставки радіосигналу;

- протягом квітня-грудня 2018 року Концерн безперервно здійснював доставку радіосигналу Товариству та забезпечував дотримання прав громадян України на інформацію; акти виконаних робіт (надання послуг) та рахунки на оплату фактично наданих послуг щомісячно передавалися замовнику разом із супровідними листами;

- фактичне використання відповідачем технічних засобів позивача протягом 2-4 кварталів 2018 року для доставки радіопрограм є беззаперечним доказом прийняття оферти виконавця на укладення договору про надання телекомунікаційних послуг з трансляції телепрограм.

2. Стислий виклад заперечень відповідача

Відповідач 15.08.2019 подав суду відзив на позов, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог повністю, оскільки позивачем було порушено проведення переговорної процедури закупівлі; не погоджено сторонами всіх істотних умов Договору; представники позивача не з`явилися на відповідні переговори та не надали документи відповідно до статті 16 Закону України «Про публічні закупівлі», в зв`язку з чим відповідачем не було оприлюднено на веб-порталі Уповноваженого органу повідомлення про намір укласти договір за результатами застосування переговорної процедури закупівлі.

3. Процесуальні дії у справі

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.07.2019 позовну заяву Концерну залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.

25.07.2019 позивачем подано суду документи на виконання ухвали суду від 09.07.2019.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 31.07.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 27.08.2019.

21.08.2019 позивач подав суду відповідь на відзив, в якій зазначив про те, що:

- Товариство листом від 19.09.2018 №2.4-16/2711 повідомило Концерн про те, що відповідач планує розглянути питання про прийняття рішення щодо проведення переговорної процедури закупівлі ДК 021-2015:64210000-1 послуги телефонного зв`язку та передач даних; у листі про початок проведення переговорної процедури мова не йшла; крім того, вказаним листом не вимагалося від Концерну надати документи, передбачені статтею 16 Закону України «Про публічні закупівлі»;

- розпорядженням Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) від 25.03.2019 №194-р виділено Державному комітету телебачення та радіомовлення України (далі - Комітет) 97 000 грн. для здійснення заходів з відновлення безперебійного мовлення Концерном з метою забезпечення інформаційної безпеки держави;

- проте станом на 20.08.2019 (дата підписання відповіді на відзив) питання щодо отримання фінансування не вирішено; як зазначено в засобах масової інформації представниками Комітету, освоїти кошти не має можливості через відсутність укладених договорів Концерном та Товариством;

- розпорядженням КМУ від 10.07.2019 №527-р «Про скасування розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2019 №194» скасовано виділення коштів з резервного фонду державного бюджету;

- тобто, впродовж дії Розпорядження від 25.03.2019 №194-р Комітет не винайшов можливості для освоєння вказаних коштів і їх виділення було скасовано;

- позивач як виконавець державного замовлення та як оператор не має права відмовити у наданні телерадіоорганізаціям технічних засобів для користування каналами мовлення у разі наявності у нього технічної можливості та наявності ліцензії Національної ради з питань телебачення і радіомовлення (далі - Національна рада) у замовника;

- Концерн відповідно до ліцензії Національної ради надає послуги з технічного обслуговування мереж ефірного телемовлення; самі ж програми для трансляції формуються в апаратно - студійних комплексах відповідача;

- протягом 2018 року (включно спірний період з 01.04.2018 по 31.12.2018) сигнал від Товариства безперервно поступав до центру контролю і управління радіомовленням та телебаченням Концерну, що свідчить про те, що відповідач є ініціатором замовлення послуг у Концерну;

- отже, відсутність укладеного Договору та не проведення процедури закупівлі не завадило відповідачу продовжувати замовляти послуги позивача.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.08.2019 відкладено підготовче засідання на 15.10.2019; залучено до участі у справі КМУ та Комітет як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача.

23.09.2019 позивач подав суду заяву про долучення доказів.

Комітет 01.10.2019 подав суду пояснення у справі, в яких зазначив таке: відповідно до загальних положень статуту Товариства, затвердженого постановою КМУ від 28.12.2016 № 1039, відповідач є юридичною особою, що утворена шляхом перетворення Національної телекомпанії України; Товариство є публічним акціонерним товариством, 100 відсотків акцій якого належать державі; засновником відповідача є держава в особі КМУ; єдиним акціонером Товариства є держава в особі Комітету, що безпосередньо виконує функції з управління корпоративними правами держави у статутному капіталі Товариства; Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік» Комітету, як головному розпоряднику бюджетних коштів за загальним фондом бюджетної програми 1701080 «Фінансова підтримка Національної суспільної телерадіокомпанії України» визначено бюджетні асигнування у сумі 1 005 000,10 грн.; станом на 25.09.2019 бюджетну програму 1701080 профінансовано на загальну суму 752 001,80 грн.; планом використання бюджетних коштів на 2019 рік за програмою 1701080 «Фінансова підтримка Національної суспільної телерадіокомпанії України передбачено 137 835,60 грн. на послуги з трансляції та доставки телерадіопрограм суспільного мовлення; розпорядженням КМУ від 25.03.2019 №194-р виділено Комітету 97 000 грн. для здійснення заходів з відновлення безперебійного мовлення Концерном з метою забезпечення інформаційної безпеки держави; у зв`язку з тим, що заборгованість не була підтверджена документально, були відсутні підстави для отримання коштів у сумі 97 000 тис. грн., на виконання пункту 2 розпорядження КМУ від 25.03.2019 №194-р «Про виділення коштів з резервного фонду державного бюджету» Комітет листом від 03.04.2019 №1408/23/6 проінформував Міністерство економічного розвитку і торгівлі України та Міністерство фінансів України про відсутність підстав для отримання коштів; розпорядженням КМУ від 10.07.2019 №527-р «Про скасування розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2019 №194» скасовано виділення коштів з резервного фонду державного бюджету; до компетенції Комітету як акціонера Товариства та головного розпорядника бюджетних коштів за бюджетною програмою 170108С «Фінансова підтримка Національної суспільної телерадіокомпанії України», не належить обов`язок погодження договорів, укладених відповідачем, а тому Комітет не може зробити висновки про наявність/ відсутність підстав вважати договір укладеним.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.10.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу №910/8817/19 до судового розгляду по суті на 11.11.2019.

Представник третьої особи-1 у судове засідання 11.11.2019 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження третьої особи-1.

Представник позивача у судовому засіданні 11.11.2019 оголосив вступне слово та підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача оголосив вступне слово та заперечив проти задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи-2 надав пояснення щодо спору та зазначив про те, що вирішення спору залишає на розсуд суду.

Суд, заслухавши вступне слово представників учасників справи, з`ясувавши обставини, на які посилаються сторони, дослідив в порядку статей 209 і 210 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) докази у справі.

Після закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами суд перейшов до судових дебатів.

Представники учасників справи виступили з промовами (заключним словом), в яких посилалися на обставини і докази, досліджені у судовому засіданні.

У судовому засіданні 11.11.2019 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до статті 233 ГПК України.

Судом згідно з вимогами статей 222 і 223 ГПК України здійснювалося повне фіксування судового засідання технічними засобами та секретарем судового засідання велися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ

Концерн є державним господарським об`єднанням підприємств, створеним наказом Державного комітету України по зв`язку від 04.10.1991 №102 «Про створення Концерну РТТ», заснованим на державній власності, яке належить до сфери управління Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Згідно з пунктом 2.2 статуту Концерну предметом діяльності позивача, зокрема, є надання послуг із технічного обслуговування й експлуатації телекомунікаційних мереж, мереж супутникового, ефірного теле- та радіомовлення, багатоканальних мереж; трансляція та ретрансляція програм телерадіомовлення; надання телекомунікаційних послуг споживачам, операторам цифрових телекомунікаційних мереж; провадження діяльності оператора і провайдера телекомунікацій багатоканальних телемереж та у сфері цифрових мультимедійних послуг.

Діяльність Концерну регулюється положеннями Закону України «Про телекомунікації» та Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 №295.

Товариство є юридичною особою, що утворена шляхом перетворення Національної телекомпанії України відповідно до Закону України «Про суспільне телебачення і радіомовлення України», постанов Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №693 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» та від 05.08.2015 №567 «Деякі питання утворення публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України».

Відповідно до пункту 14 статуту Товариства предметом діяльності відповідача, зокрема, є діяльність у сфері телевізійного мовлення; виробництво кіно- та відеофільмів, телевізійних програм; розповсюдження кіно- та відеофільмів, телевізійних програм.

Товариство є правонаступником прав і обов`язків Національної телекомпанії України та при здійсненні своєї діяльності керується Законом України «Про телебачення і радіомовлення».

Листом від 19.09.2018 вих. №2.4-16/2711 Товариство повідомило Концерн, що відповідач планує провести переговорну процедуру закупівлі ДК 021-2015:64210000-1 послуги телефонного зв`язку та передачі даних (послуги передачі даних телемовлення у цифровому форматі (багатоканальне телебачення) у аналоговому форматі та передачі даних радіомовлення), які мали відбутися 26.09.2018.

З матеріалів справи вбачається, що переговорна процедура не відбулася.

Листом від 14.12.2018 №4614/4-06 Концерн надіслав Товариству проекти договору про надання послуг з трансляції радіопрограм (загальна ціна договору становить 27 340 566,34 грн., у тому числі ПДВ 4 556 761,06 грн.; за кодом ДК 021:2015:64220000-4) та договору на послуги передачі даних з кодовими сигналами центрального і регіонального радіомовлення (ціна договору становить 987 601,95 грн., крім того ПДВ 197 520,39 грн.; загальна сума становить 1 185 122,34 грн.; за кодом ДК 021:2015:64210000-1).

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивачем в період з квітня по грудень 2018 року було надано відповідачу послуги за кодом ДК 021:2015:64220000-1, проте відповідач ухилявся від укладення договору, предметом якого є надання таких послуг, та у наведений період продовжував замовляти послуги з доставки радіосигналу.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Згідно з частиною першою статті 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами статей 11 та 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною третьою статті 179 ГК України укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Частинами першою і другою статті 13 ГК України передбачено, що державне замовлення є засобом державного регулювання економіки шляхом формування на договірній (контрактній) основі складу та обсягів продукції (робіт, послуг), необхідної для пріоритетних державних потреб, розміщення державних контрактів на поставку (закупівлю) цієї продукції (виконання робіт, надання послуг) серед суб`єктів господарювання, незалежно від їх форми власності.

Державний контракт - це договір, укладений державним замовником від імені держави з суб`єктом господарювання - виконавцем державного замовлення, в якому визначаються економічні та правові зобов`язання сторін і регулюються їх господарські відносини.

Відповідно до частин першої - третьої статті 183 ГК України договори за державним замовленням укладаються між визначеними законом суб`єктами господарювання - виконавцями державного замовлення та державними замовниками, що уповноважені від імені держави укладати договори (державні контракти), в яких визначаються господарські зобов`язання сторін та регулюються відносини замовника з виконавцем щодо виконання державного замовлення.

Держава в особі Кабінету Міністрів України виступає гарантом за зобов`язаннями державних замовників.

Укладення сторонами договору за державним замовленням (державного контракту) здійснюється в порядку, передбаченому статтею 181 цього Кодексу, з урахуванням особливостей, передбачених законодавством. Державний контракт укладається шляхом підписання сторонами єдиного документа.

Згідно з частинами першою - четвертою статті 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Частиною четвертою статті 183 ГК України передбачено, що ухилення від укладення договору за державним замовленням є порушенням господарського законодавства і тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами. Спори, пов`язані з укладенням договору за державним замовленням, в тому числі при ухиленні від укладення договору однієї або обох сторін, вирішуються в судовому порядку.

Відповідно до абзацу першого пункту 9 частини першої статті 1 Закону України «Про публічні закупівлі» замовники - це органи державної влади, органи місцевого самоврядування та органи соціального страхування, створені відповідно до закону, а також юридичні особи (підприємства, установи, організації) та їх об`єднання, які забезпечують потреби держави або територіальної громади, якщо така діяльність не здійснюється на промисловій чи комерційній основі, за наявності однієї з таких ознак:

юридична особа є розпорядником, одержувачем бюджетних коштів;

органи державної влади чи органи місцевого самоврядування або інші замовники володіють більшістю голосів у вищому органі управління юридичної особи;

у статутному капіталі юридичної особи державна або комунальна частка акцій (часток, паїв) перевищує 50 відсотків.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про публічні закупівлі» закупівля може здійснюватися шляхом застосування однієї з таких процедур: відкриті торги; конкурентний діалог; переговорна процедура закупівлі.

Пунктом 2 частини другої статті 35 Закону України «Про публічні закупівлі» передбачено, що переговорна процедура закупівлі застосовується замовником як виняток у разі відсутності конкуренції (у тому числі з технічних причин) на відповідному ринку, внаслідок чого договір про закупівлю може бути укладено лише з одним постачальником, за відсутності при цьому альтернативи.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 35 Закону України «Про публічні закупівлі» переговорна процедура закупівлі - це процедура, що використовується замовником як виняток і відповідно до якої замовник укладає договір про закупівлю з учасником після проведення переговорів з одним або кількома учасниками.

Згідно з абзацом першим частини третьої статті 35 Закону України «Про публічні закупівлі» за результатами проведених переговорів з учасником (учасниками) замовник приймає рішення про намір укласти договір. Повідомлення про намір укласти договір обов`язково безоплатно оприлюднюється на веб-порталі Уповноваженого органу протягом одного дня після прийняття рішення та повинно містити: найменування та місцезнаходження замовника; найменування, кількість товару та місце його поставки, вид робіт і місце їх виконання або вид послуг та місце їх надання; строки поставки товарів, виконання робіт, надання послуг; найменування, місцезнаходження та контактні телефони учасника (учасників), з яким проведено переговори; ціну пропозиції; обґрунтування застосування переговорної процедури.

ВИСНОВКИ

Так, судом встановлено, що відповідач, який одержав від позивача проект договору на послуги передачі даних з кодованими сигналами центрального і регіонального радіомовлення протягом 20 днів не повернув підписаний зі своєї сторони примірник договору, як і не надав лист-відповідь з запереченнями проти укладення такого договору, у зв`язку з чим позивач вважає, що договір було укладено в запропонованій ним редакції на підставі статті 181 ГК України.

На виконання вимог Закону України «Про публічні закупівлі» відповідач листом від 19.09.2018 №2.4-16/2711 запросив позивача на переговори, які відбудуться 26.09.2018 об 11 год. 00 хв. (про також зазначено позивачем у позовній заяві) про прийняття рішення щодо проведення переговорної процедури закупівлі ДК 021-2015:64210000-1 Послуги телефонного зв`язку та передачі даних (послуги передачі даних телемовлення у цифровому форматі (багатоканальне телебачення), у аналоговому форматі та передачі даних радіомовлення).

Проте позивач не з`явився на переговори, а листом від 14.12.2018 №4614/4-06 надіслав на підпис відповідачу оригінал відповідного договору.

Разом з тим, обов`язковою передумовою укладення сторонами договору за кошти державного бюджету є проведення переговорної процедури закупівлі у порядку, передбаченому статтею 35 Закону України «Про публічні закупівлі».

Відтак, оскільки сторонами не дотримано встановленого спеціальним законом порядку укладення договору, позовні вимоги Концерну є безпідставними та необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

За приписами статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 129, 233, 236 - 238, 240 та 241 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Відмовити у задоволенні позову Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення (04112, м. Київ, вулиця Дорогожицька, 10; ідентифікаційний код 01190043) до публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» (04119, м. Київ, вулиця Мельникова, 42; ідентифікаційний код 23152907), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Кабінет Міністрів України (01008, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 12/2) та Державний комітет з питань телебачення та радіомовлення України (01001, м. Київ, вул. Прорізна, буд. 2; ідентифікаційний код 00013936), про визнання договору укладеним.

2. Судові витрати зі сплати судового збору покласти на Концерн радіомовлення, радіозв`язку та телебачення (04112, м. Київ, вулиця Дорогожицька, 10; ідентифікаційний код 01190043).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15.11.2019.

Суддя О.В. Марченко