УХВАЛА

м. Київ

08.11.2019Справа №910/11166/18

За скаргамиВідкритого недержавного пенсійного фонду "Причетність"
на діїШевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві
у справі№910/11166/18
за позовомВідкритого недержавного пенсійного фонду "Причетність"
доФонду гарантування вкладів фізичних осіб
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на
стороні відповідача -Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Савельєвої Анни Миколаївни
про стягнення 65 619,81 грн.
Суддя Бойко Р.В.
секретар судового засідання Кучерява О.М.
Представники учасників справи:
від позивача:Олійник О.С.
від відповідача:Шевченко Ю.А.
від третьої особи:не з`явився
від виконавчої служби:не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляді господарського суду міста Києва знаходилась справа №910/11166/18 за позовом Відкритого недержавного пенсійного фонду "Причетність" до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Савельєвої Анни Миколаївни, про стягнення 65 619,81 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 26.10.2018 у справі №910/11166/18 позов задоволено повністю та стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь Відкритого недержавного пенсійного фонду "Причетність" суму коштів у розмірі 65 619,81 грн. та судовий збір у розмірі 1 762,00 грн.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2018 у справі №910/11166/18 вказане рішення суду залишене без змін, а також стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь Відкритого недержавного пенсійного фонду "Причетність" витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15 000,00 грн.

26.04.2019 на виконання вказаних рішення суду та постанови господарським судом міста Києва було видано відповідні накази.

13.09.2019 через відділ діловодства суду від Відкритого недержавного пенсійного фонду "Причетність" надійшла скарга на дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, в якій скаржник вказує, що органом державної виконавчої служби було необґрунтовано повернуто наказ про примусове виконання рішення стягувачу (виданий на виконання рішення господарського суду міста Києва від 26.10.2018 у справі №910/11166/18 в частині стягнення з відповідача 67 381,81 грн.) на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки державний виконавець не вжив всіх необхідних заходів, спрямованих на виконання виконавчого документу.

Також 13.09.2019 через відділ діловодства суду від Відкритого недержавного пенсійного фонду "Причетність" надійшла скарга на дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, в якій скаржник вказує, що органом державної виконавчої служби було необґрунтовано повернуто наказ про примусове виконання постанови стягувачу (виданий на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2019 у справі №910/11166/18 в частині стягнення з відповідача 15 000,00 грн.) на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки державний виконавець не вжив всіх необхідних заходів, спрямованих на виконання виконавчого документу.

Ухвалами господарського суду міста Києва від 02.10.2019 у справі №910/11166/18 (постановленими після усунення скаржником недоліків скарг, встановлених ухвалами від 16.09.2019) зобов`язано Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві надати суду у строк до 07.10.2019 належним чином завірені копії матеріалів виконавчих проваджень №59193449 та №59193527; зобов`язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у строк до 10.10.2019 надати суду інформацію про залишок коштів на рахунках Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у період з 09.04.2019 по 01.10.2019 та письмові пояснення причин невиконання остаточних судових рішень - рішення господарського суду міста Києва від 26.10.2018 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2019 у справі №910/11166/18; запропоновано учасникам судового процесу у строк до 10.10.2019 надати письмові пояснення щодо суті скарг; призначено розгляд відповідних скарг в судових засіданнях на 10.10.2019.

10.10.2019 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в якій скаржник просить (з урахуванням заяви про виправлення помилки вих. №УББ/1019 від 10.10.2019) стягнути з Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві на користь Відкритого недержавного пенсійного фонду "Причетність" витрати на професійну правничу допомогу, понесені у зв`язку з оскарженням неправомірних дій органу виконавчої служи, у загальному розмірі 20 000,00 грн.

10.10.2019 через відділ діловодства суду від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшли пояснення, в яких відповідач вказує, що у відповідності до ст.ст. 2, 4, 20 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд наділений спеціальним статусом, який передбачає законодавчо встановлену заборону (мораторій) щодо звернення стягнення на майно (кошти), будь-якого їх вилучення, накладення арешту чи іншого обтяження, у зв`язку з чим державним виконавцем було правомірно повернуто стягувачу виконавчі документи на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження". Крім того, відповідач повідомив, що станом на 01.10.2019 на його рахунку обліковувались кошти у розмірі 1 103,7 млн.грн.

Протокольними ухвалами господарського суду міста Києва від 10.10.2019 об`єднано в одне провадження розгляд скарг Відкритого недержавного пенсійного фонду "Причетність" на дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві в одне провадження; повторно зобов`язано Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві надати суду у строк до 07.10.2019 належним чином завірені копії матеріалів виконавчих проваджень; зобов`язано стягувача направити Шевченківському районному відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві заяву про стягнення судових витрат; судове засідання відкладено на 24.10.2019.

21.10.2019 від скаржника надійшли додаткові пояснення до скарги, в яких Відкритий недержавний пенсійний фонд "Причетність" вказує, що судами у даній справі було встановлено повний склад вчиненого відповідачем цивільного правопорушення, а відтак в силу приписів ч. 3 ст. 16 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд зобов`язаний здійснити відшкодування шкоди. Крім того, скаржник вказує, що ст. 20 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено лише заборону на вилучення коштів Фонду, а не заборону звернення стягнення на майно Фонду. Також позивач вказує, що відповідно до п. 7 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, державний виконавець, встановивши відсутність майна у боржника, зобов`язаний був направити накази суду до ГУ ДКСУ для подальшого виконання, а не повертати їх стягувачу.

23.10.2019 відповідачем було подано до суду письмові пояснення, в яких боржник вказує на правомірність прийняття державним виконавцем постанов про повернення виконавчих документів стягувачу та неможливість звернення стягнення на майно та кошти Фонду. Також боржник зазначає, що кошти Фонду не включаються до Державного бюджету України, не підлягають вилученню і можуть використовуватись Фондом виключно для цілей, визначених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

24.10.2019 через відділ діловодства суду від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшло клопотання про зупинення провадження по справі до перегляду Великою Палатою Верховного Суду подібної даній справі справи №910/22516/17, яке мотивоване тим, що розгляд останньої може стати підставою для твердження, що в межах справи №910/11166/18 у Фонду відсутній обов`язок перед Відкритим недержавним пенсійним фондом "Причетність".

Протокольними ухвалами господарського суду міста Києва від 24.10.2019 відмовлено в задоволенні клопотання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зупинення провадження по справі №910/11166/18, оскільки відповідачем не доведено яким чином висновки Великої Палати Верховного Суду, зроблені за результатами розгляду справи №910/22516/17, вплинуть (можуть вплинути) на правильність вирішення скарг на дії державного виконавця у даній справі, в якій спір у справі вже є вирішеним і наявне остаточне судове рішення. Відкладено судове засідання на 08.11.2019.

05.11.2019 до суду від скаржника надійшли додаткові пояснення до скарги, в яких позивач, посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, вказав про обов`язковість виконання Фондом остаточних судових рішень.

08.11.2019 представником скаржника було подано письмові пояснення із долученям до них практики Верховного Суду.

В судове засідання 08.11.2019 представники стягувача та боржника з`явились, надали пояснення по суті скарг, за змістом яких представник позивача просив задовольнити їх у повному обсязі, а представник відповідача проти задоволення таких скарги заперечував в повному обсязі.

Представники третьої особи та відділу державної виконавчої служби в судове засідання 08.11.2019 не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча про місце, дату та час судового засідання були належним чином повідомлені.

Крім того, Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві вимог ухвал від 02.10.2019 та від 10.10.2019 в частині надання витребуваних копій матеріалів виконавчих проваджень №59193449 та №59193527, не виконано, хоча про надходження до суду скарг Відкритого недержавного пенсійного фонду "Причетність" та про вимоги ухвали від 02.10.2019 та від 10.10.2019 відділ ДВС було повідомлено завчасно та належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 342 Господарського процесуального кодексу України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Керуючись наведеною нормою, суд вважає за можливе розглянути скарги Відкритого недержавного пенсійного фонду "Причетність" без участі представників третьої особи та органу виконавчої служби.

Суд, розглянувши скарги Відкритого недержавного пенсійного фонду "Причетність", дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку про необхідність їх часткового задоволення з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами на виконанні у Шевченківському районному відділі державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві перебували накази господарського суду міста Києва №910/11166/18 від 26.04.2019.

З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що виконавче провадження №59193449 з виконання наказу господарського суду міста Києва №910/11166/18 від 26.04.2019 (виданого на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2019 у справі №910/11166/18 в частині стягнення з відповідача 15 000,00 грн.) та виконавче провадження №59193527 з виконання наказу господарського суду міста Києва №910/11166/18 від 26.04.2019 (виданого на виконання рішення господарського суду міста Києва від 26.10.2018 у справі №910/11166/18 в частині стягнення з відповідача 67 381,81 грн.) були відкриті 24.05.2019.

Постановами державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 18.07.2019 у виконавчих провадженнях №59193449 та №59193527 повернуто накази господарського суду міста Києва №910/11166/18 від 26.04.2019 стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження".

Вказані постанови державного виконавця мотивовані тим, що згідно ч. 2 ст. 20 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" кошти Фонду не включаються до Державного бюджету України, не підлягають вилученню, а згідно ч. 5 ст. 20 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" на майно, в тому числі кошти Фонду не може бути накладено арешт та засоби забезпечення позову.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачені цим законом заходів щодо примусового виконання рішень неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження").

Пунктом 9 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Боржником за спірними виконавчими документами є Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

Особливості виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи встановлено Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", за приписами п. 1 ст. 4 якого виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" передбачено, держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є:

- державний орган;

- державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство);

- юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

У відповідності до інформації, наявної у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, яка міститься на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України, організаційно-правовою формою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є державна організація (установа, заклад), засновниками якої є Кабінет Міністрів України та Національний Банк України.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Отже, виконання рішення господарського суду міста Києва від 26.10.2018 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2019 у справі №910/11166/18 повинне здійснюватись в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

У разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду (ч. 2 ст. 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень").

Тобто, перед тим як звернутись до органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, державний виконавець зобов`язаний здійснити заходи розшуку майна боржника.

Натомість якщо таке майно наявне у боржника, проте державний виконавець прийшов до висновку, що приписами Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, що фактично унеможливлює виконання у примусовому порядку судових рішень, то відповідно виконання судового рішення відбувається за рахунок держави України в порядку Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" з огляду на наступне.

Законом України №475/97 від 17.07.1997 ратифіковано Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (надалі - "Конвенція") та Перший протокол до Конвенції, а відтак в силу ст. 9 Конституції України вони є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як вбачається із практики Європейського суду з прав людини, право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони, яка поважає верховенство права, дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справах "Горнсбі проти Греції", "Бурдов проти Росії", "Ясіун`єне проти Литви", "Руйану проти Румунії", "Совтрансавто-Холдинг" проти України", "Шмалько проти України").

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Агрокомплекс проти України» міститься висновок, що існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для «законного сподівання» на виплату такої заборгованості і становить «майно» цієї особи у значенні статті 1 Першого протоколу.

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (справа «Юрій Миколайович Іванов проти України»).

Тобто, практика Європейського суду з прав людини однозначно свідчить про те, що невід`ємною умовою забезпечення права на суд є виконання судового рішення.

Таким чином, якщо припустити, що приписами Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" унеможливлено виконання судових рішень щодо Фонду (в яких останній є боржником), то відповідно держава Україна, як країна-учасниця Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка унеможливила виконання таких рішень, зобов`язана нести відповідальність перед стягувачем.

Протягом десяти днів з дня встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до пунктів 2 - 4, 9 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, але не пізніше строку, встановленого частиною другою цієї статті, керівник відповідного органу державної виконавчої служби подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, про що повідомляє в установленому порядку стягувача (ч. 3 ст. 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень").

Пунктом 7 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №845 від 03.08.2011, визначено, що у разі наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу керівник органу державної виконавчої служби подає відповідно до Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" казначейству протягом 10 днів з дня складення державним виконавцем відповідного акта оригінал виконавчого документа разом із супровідним листом та завірені належним чином державним виконавцем копії інших матеріалів виконавчого провадження.

Таким чином, обов`язок органу ДВС здійснювати дії, передбачені ст. 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №845 від 03.08.2011, пов`язується із встановленням підстав, визначених положеннями п.п. 2 - 4, 9 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" для повернення виконавчого документа стягувачу (крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій).

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 01.03.2018 у справі №913/1147/16.

Жодних доказів виконання старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві приписів ч. 3 ст. 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та п. 7 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №845 від 03.08.2011, матеріали справи не містять.

Частиною 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, а частиною 4 вказаної статті передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Керуючись наведеними приписами процесуального та матеріального законодавства, суд приходить до висновку, що оскаржувані рішення - постанови державного виконавця про повернення виконавчого документу прийняті передчасно та з порушенням положень Закону України "Про виконавче провадження", в тому числі у зв`язку з тим, що державним виконавцем не вчинено всіх заходів на виконання наказів господарського суду міста Києва №910/11166/18 від 26.04.2019, а відтак скарги Відкритого недержавного пенсійного фонду "Причетність" в частині визнання неправомірними постанов Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про повернення виконавчого документу стягувачу від 18.07.2019 у виконавчих провадженнях №59193449 та №59193527 підлягають задоволенню.

Попри наведене варто зауважити, що ч. 2 ст. 343 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Натомість частиною 1 статті 41 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

З наведених норм вбачається невідповідність ч. 2 ст. 343 Господарського процесуального кодексу України та ч. 1 ст. 41 Закону України "Про виконавче провадження".

В той же час, вимога про визнання недійсними або визнання протиправними або визнання неправомірними або скасування постанов державного виконавця є різними словесними формами вираження одного й того самого способу захисту порушеного права скаржника, спрямованого на відновлення виконавчого провадження та фактичне виконання рішення суду.

Відтак, з метою недопущення будь-якого неоднозначного розуміння учасниками судового процесу даного судового рішення та його наслідків з огляду на невідповідність норм матеріального права процесуальному, суд вбачає за необхідне викласти резолютивну частину цієї ухвали із врахуванням як ч. 2 ст. 343 Господарського процесуального кодексу України, так ч. 1 ст. 41 Закону України "Про виконавче провадження".

Щодо вимоги скаржника про зобов`язання Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві поновити виконавчі провадження №59193449, №59193527 та провести усі виконавчі дії з виконання наказів господарського суду міста Києва №910/11166/18 від 26.04.2019, зокрема, ті, які окремо перелічені у п. 2 та п. 3 прохальної частини скарг, суд зазначає наступне.

Положеннями ч. 2 ст. 343 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Отже, господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов`язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (в тому числі, зобов`язувати орган виконавчої служи відновити виконавчі провадження №59193449 та №59193527 та вчиняти визначені Законом України "Про виконавче провадження" заходи, що спрямовані на примусове виконання рішень), а за результатами розгляду скарги суд може лише зобов`язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

В той же час, порядок звернення до органу виконавчої служби із виконавчим документом визначений положеннями Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до яких обов`язок державного виконавця із прийняття до виконання такого виконавчого документу виникає лише у випадку звернення стягувача із відповідною заявою до органу виконавчої служби, відповідності виконавчого документу, заяви про відкриття виконавчого провадження та доданих до неї документів, вимогам законодавства, зокрема ст. 26 цього Закону.

Судом встановлено, що 08.11.2019 оригінали наказів господарського суду міста Києва №910/11166/18 від 26.04.2019 було повернуто стягувачу.

Тобто, станом на дату розгляду даних скарг спірні виконавчі документи не перебувають на виконанні у органу виконавчої служби.

Таким чином, до моменту одержання від стягувача заяв про примусове виконання рішення та постанови з доданими до неї документами, які визначені ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", з боку державного виконавця не має місця ухилення від вчинення дій щодо прийняття до виконання наказів господарського суду міста Києва №910/11166/18 від 26.04.2019.

Водночас вимоги позивача про зобов`язання відділу Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві відновити виконавчі провадження з виконання наказів господарського суду міста Києва №910/11166/18 від 26.04.2019 та провести усі виконавчі дії з їх виконання носять умовний характер, адже пов`язані з подачею стягувачем оригіналів виконавчих документів та заяв про їх примусове виконання.

За таких обставин вимоги скаржника про зобов`язання органу виконавчої служби поновити виконавчі провадження №59193449, №59193527 та провести усі виконавчі дії з виконання наказів господарського суду міста Києва №910/11166/18 від 26.04.2019, зокрема, ті, які окремо перелічені у п. 2 та п. 3 прохальної частини скарг, є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо інших доводів сторін, зокрема відповідача, то суд відзначає, що останні зводяться до переоцінки та поставлення під сумнів рішення господарського суду міста Києва від 26.10.2018 у справі №910/11166/18, яке набуло статусу остаточного.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України у своєму рішенні №18-рп/2012 від 13.12.2012 вказав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Розглядаючи справу №5-рп/2013 Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.06.2013 зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» передбачено, що за змістом Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Частинами 1 та 2 статті 18 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Таким чином, остаточними судовими рішеннями, які є обов`язковими до виконання та не можуть бути поставлені під сумнів, було стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь Відкритого недержавного пенсійного фонду "Причетність" кошти, а відтак не може мати місце будь-яка переоцінка такого обов`язку в межах розгляду скарги на дії органу виконавчої служби, у зв`язку з чим відповідні доводи сторін залишаються судом без розгляду.

Принагідно суд зазначає, що невиконання судових рішень у справі №910/11166/18, що набрали законної сили та є обов`язковими до виконання), є порушенням приписів ч. 1, 2 ст. 129-1 Конституції України, ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ч. 1 ст. 18 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим винну особу може бути притягнуто до відповідальності, в тому числі кримінальної (ст. 382 Кримінального кодексу України).

Крім того, Відкритий недержавний пенсійний фонд "Причетність" просить суд стягнути з Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (з урахуванням заяви про виправлення помилки вих. №УББ/1019 від 10.10.2019) судові витрати, пов`язані із поданням даних скарг, які полягають у витратах на оплату правничої допомоги у загальному розмірі 20 000,00 грн.

При цьому, позивачем долучено до своїх скарг Додатки №6 та №7 від 03.09.2019 до договору про надання правової допомоги №341/17 від 16.11.2017, укладені між позивачем (клієнт) та адвокатом Олійником О.С., відповідно до умов яких клієнт доручив, а адвокат прийняв на себе доручення по наданню клієнту правової допомоги із складення та подання до суду скарг, представництва інтересів клієнта у суді під час розгляду скарг про скасування постанов Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про повернення виконавчого документу стягувачу від 18.07.2019 у виконавчих провадженнях №59193449 та №59193527.

Відповідно до Додатків №6 та №7 від 03.09.2019 до договору про надання правової допомоги №341/17 від 16.11.2017 за надану правову допомогу клієнт сплачує адвокатові гонорар у розмірі 10 000,00 грн. за кожну із скарг.

Представництво інтересів позивача в судових засіданнях з розгляду скарг здійснювалось Олійником Олегом Станіславовичем .

Як вбачається із інформації, розміщеної на веб-сайті Національної асоціації адвокатів України, за електронною адресою http://erau.unba.org.ua/, Олійник Олег Станіславович здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва №553, виданого 08.02.2006 Запорізькою обласною КДКА.

Частиною 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У відповідності до ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

На підтвердження виконання адвокатом зобов`язань, визначених у Додатках №6 та №7 від 03.09.2019 до договору про надання правової допомоги №341/17 від 16.11.2017 позивачем подано складені позивачем та адвокатом Олійником О.С. акти від 09.10.2019 про виконання договору про надання правової допомоги №341/17 від 16.11.2017, про те, що адвокатом належним чином, якісно та у строк надано правову допомогу клієнту за Додатками №6 та №7 від 03.09.2019 до договору про надання правової допомоги №341/17 від 16.11.2017, а у клієнта відсутні претензії щодо якості, обсягу та строків виконання доручень замовника. У вказаних актах наведено детальний опис робіт, виконаних адвокатом.

Крім того, позивачем на підтвердження понесення ним витрат на правничу допомогу подано платіжні доручення №436 від 08.10.2019 на суму 10 000,00 грн. та №437 від 08.10.2019 на суму 10 000,00 грн.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

При вирішенні питання щодо співмірності заявлених позивачем витрат судом враховано, що скарга про скасування постанови Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про повернення виконавчого документу стягувачу від 18.07.2019 у виконавчому провадженні №59193449 є практично ідентичною скарзі про скасування постанови Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про повернення виконавчого документу стягувачу від 18.07.2019 у виконавчому провадженні №59193527.

Відмінності у даних скаргах зумовлені лише тим, що в межах скарги вих. №341/17-190909/2 від 13.09.2019 оскаржувалось повернення наказу господарського суду міста Києва №910/11166/18 від 26.04.2019 (виданого на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2019 у справі №910/11166/18 в частині стягнення з відповідача 15 000,00 грн.), а в межах скарги вих. №341/17-190909/1 від 13.09.2019 оскаржувалось повернення наказу господарського суду міста Києва №910/11166/18 від 26.04.2019 (виданого на виконання рішення господарського суду міста Києва від 26.10.2018 у справі №910/11166/18 в частині стягнення з відповідача 67 381,81 грн.).

В свою чергу, необхідність подання саме двох окремих скарг на вказані оскаржувані постанови Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві представником позивача не обґрунтована.

В свою чергу є цілком логічним висновок, що складення та подання другої в порядку черговості виготовлення скарги не потребувало таких же зусиль та затрат часу, як складення та виготовлення першої скарги.

Попри наведене, пунктом 1 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на наведене та враховуючи, встановлення судом обставини, викладених у ч. 5 ст. 129 та ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, суд приходить до висновку про необхідність покладення на Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві обов`язку з відшкодування витрат, понесених позивачем на оплату правничої допомоги зі складення та подання до суду скарг, пропорційно до задоволених вимог Відкритого недержавного пенсійного фонду "Причетність", а саме у розмірі - 10 000,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 126, 129, 234, 339, 340, 341, 342 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Скарги Відкритого недержавного пенсійного фонду "Причетність" на дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві задовольнити частково.

2. Визнати неправомірною (скасувати) постанову Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 18.07.2019 у виконавчому провадженні №59193449 про повернення виконавчого документа стягувачу.

3. Визнати неправомірною (скасувати) постанову Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 18.07.2019 у виконавчому провадженні №59193527 про повернення виконавчого документа стягувачу.

4. В іншій частині в задоволенні скарг відмовити.

5. Стягнути з Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 110; ідентифікаційний код 34967593) на користь Відкритого недержавного пенсійного фонду "Причетність" (84313, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Олекси Тихого, буд. 10; ідентифікаційний код 33320710) витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп. Видати наказ.

У судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та та може бути оскарження протягом десяти днів з дня складення її повного тексту шляхом подання у відповідності до п. 17.5 ч. 1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду або через господарський суд міста Києва.

Повний текст складено 15.11.2019

Суддя Р.В. Бойко