ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року Справа № 915/1780/19

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Давченко Т.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження

без виклику сторін

справу № 915/1780/19

за позовом міського комунального підприємства Миколаївводоканал,

вул. Погранична, 161, м. Миколаїв, 54055;

до квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва,

пр. Миру, 62-А, м. Миколаїв, 54056;

про стягнення грошових коштів у загальній сумі 104216 грн. 71 коп.

В С Т А Н О В И В:

Міським комунальним підприємством (МКП) Миколаївводоканал пред?явлено позов про стягнення з квартирно-експлуатаційного відділу (КЕВ) м. Миколаєва грошових коштів у загальній сумі 104216 грн. 71 коп., із яких: 85076 грн. 11 коп. основний борг; 1244 грн. 67 коп. 3 % річних; 3702 грн. 54 коп. інфляційні втрати; 14193 грн. 39 коп. пеня, з посиланням на неналежне виконання КЕВ м. Миколаєва грошових зобов?язань за укладеним між ними договором від 13.02.2018 № Ю/84-к на централізоване водовідведення, а саме, зобов?язань щодо своєчасної та у повному обсязі оплати наданих МКП Миколаївводоканал послуг з централізованого водовідведення, внаслідок чого утворився основний борг у спірній сумі, на яку позивачем нараховано пеню в порядку п. 4.3 договору, а також здійснено нарахування, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України.

МКП Миколаївводоканал також просить про стягнення з відповідача грошових коштів на відшкодування витрат з оплати позовної заяви судовим збором.

Ухвалою суду від 23.09.2019 відкрито провадження в даній справі та вирішено розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження.

КЕВ м. Миколаєва у відзиві від 01.10.2019 визнав існування заборгованості у спірній сумі, проте просив суд зменшити, в порядку ст. 233 ГК України, нараховані МКП Миколаївводоканал штрафні санкції (пеню).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Між МКП Миколаївводоканал (далі виробник) та КЕВ м. Миколаєва (далі споживач) укладений договір на централізоване водовідведення від 13.02.2018 № Ю/84-к на централізоване водовідведення (далі договір), згідно умов якого виробник зобов?язався своєчасно надавати споживачеві послуги з централізованого водовідведення: ДК 021:2015-90430000-0 Послуги з відведення стічних вод в точках розподілу відповідно до умов договору, а споживач своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором, дотримуватися Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженими наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190 (далі Правила користування), Тимчасовими правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в міст Миколаєві, затвердженими рішеннями Миколаївської міської ради від 22.04.2010 № 45/10 (далі Тимчасові правила), Правилами приймання стічних вод у комунальну каналізацію м. Миколаєва, затвердженим рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 23.01.2003 № 70 (далі Місцеві правила приймання) та цим договором, а також дотримуватися норм, визначених іншими нормативними актами, що регулюють відносини, які виникають за договором (п. 1.1 договору).

Плата за надані послуги за наявності засобів обліку води справляється за їх показаннями згідно з пунктами 10-13 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630. У разі відсутності у споживача засобу обліку або неможливості виконати ремонт існуючого виробник має право зобов?язати споживача встановити або замінити засіб обліку у 30-денний термін з моменту пред?явлення такої вимоги (п. 2.4 договору).

Відповідно п. 2.5 договору, у випадку наявності у споживача декількох об?єктів водоспоживання, облік стоків здійснюється з урахуванням показань всіх засобів обліку, зареєстрованих за споживачем у виробника.

Зняття показань засобів обліку здійснюється споживачем щомісячно (п. 3.1 договору).

Відповідно до п. 3.2 договору, оплата послуг здійснюється споживачем у порядку та строки, передбачені порядком розрахунків (додаток № 6 до договору).

У відповідності до п.п. 1-4 додатку № 6 до договору, розрахунковим вважається період з 23-го числа попереднього календарного місяця до такого ж числа поточного календарного місяця. Закінченням розрахункового періоду вважається місяць, у якому споживач зобов?язаний надати виробнику дані про обсяг спожитих послуг. Назва розрахункового періоду співпадає з назвою місяця, у якому цей період закінчується.

Покази засобів обліку відповідно до переліку об?єктів споживача і точок обліку фіксуються споживачем на останній день кожного розрахункового періоду та оформлюються споживачем письмовим Звітом про обсяги фактично спожитих послуг (Додаток № 7 до договору) із зазначенням обсягу послуг, спожитих кожним із субспоживачів окремо (за наявності). Звіт субспоживача про обсяги фактично спожитих Послуг узгоджується з основним споживачем. Цей Звіт надається споживачем виробнику в останній день звітного розрахункового періоду і є підставою для здійснення остаточних розрахунків за звітний розрахунковий період. У випадку співпадіння дати надання Звіту з вихідним чи святковим днями споживач надає цей Звіт у найближчий банківський (операційний) день, що передує вихідному чи святковому дню.

В день надання Звіту про обсяги фактично спожитих послуг споживач зобов?язаний отримати рахунки за фактично спожиті послуги за звітний (поточний) розрахунковий період.

Розрахунки за послуги проводяться споживачем виключно грошовими коштами на рахунок виробника; за згодою виробника, оплата може здійснюватись іншими способами, що не суперечать чинному законодавству України; за дату оплати приймається дата зарахування коштів на рахунок виробника або дата внесення споживачем готівки в касу виробника.

Рахунки за фактично спожиті послуги мають бути оплаченими споживачем на поточний рахунок виробника протягом 5-ти банківських (операційних) днів з дня їх отримання.

Сторонами погоджено, що договір набуває чинності з дня його підписання та діє з 01.01.2018 по 31.12.2018 (п. 8.1 договору).

На виконання зобов?язань за договором МКП Миколаївводоканал у період листопад-грудень 2018 року надано КЕВ м. Миколаєва послуги з централізованого водовідведення на загальну суму 139506 грн. 44 коп. з ПДВ відповідно до актів приймання-передачі наданих послуг: за листопад 2018 року ? від 20.11.2018 на суми 16167 грн. 89 коп. та 54430 грн. 33 коп.; за грудень 2018 року ? від 20.11.2018 на суми 16097 грн. 80 коп., 9330 грн. 02 коп. та 43480 грн. 40 коп.; зазначені акти підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками сторін.

На оплату наданих в указаний період послуг позивачем виставлено КЕВ м. Миколаєва відповідні рахунки: від 20.11.2018 № Ц-ВО-8029/0506-11.2018/20 на суму 16167 грн. 89 коп.; від 20.11.2018 № Ц-ВО-8029/0507-11.2018/20 на суму 54430 грн. 33 коп.; від 18.12.2018 № Ц-ВО-8029/0507-12.2018/18 на суму 43480 грн. 40 коп.; від 19.12.2018 № Ц-ВО-8029/0507-12.2018/19 на суму 9330 грн. 02 коп.; від 20.12.2018 № Ц-ВО-8029/0506-12.2018/20 на суму 16097 грн. 80 коп., а загалом на суму 139506 грн. 44 коп.

Відповідачем оплачено надані МКП Миколаївводоканал послуги частково в сумі 54430 грн. 33 коп., що підтверджується поданою позивачем копією витягу з касових реєстрів платіжних доручень від 18.12.2018 № 1050.

За твердженнями позивача, підтвердженими КЕВ м. Миколаєва у відзиві на позовну заяву, заборгованість за договором у сумі 85076 грн. 11 коп. відповідачем не сплачена й досі.

Цивільним законодавством передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов?язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається у процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов?язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов?язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ст. 901 ЦК України).

Суб?єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов?язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору (ст. 193 ГК України).

Положеннями ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України передбачено, що зобов?язання має виконуватися відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Одностороння відмова від зобов?язання або одностороння зміна його умов не допускається. Договір є обов?язковим для виконання сторонами.

Частиною 2 статті 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов?язання, враховуючи інтереси другої сторони.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання). Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов??язання, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. Не вважаються такими обставинами, зокрема, відсутність у боржника необхідних коштів (ч. 2 ст. 218 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов?язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Якщо у зобов?язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Ураховуючи викладене, суд визнає, що позивачем доведено прострочення КЕВ м. Миколаєва виконання грошових зобов?язань щодо своєчасної та у повному обсязі оплати наданих МКП Миколаївводоканал послуг з централізованого водовідведення, внаслідок чого утворився основний борг у сумі 85076 грн. 11 коп., а тому вимога про стягнення цієї суми є обґрунтованою.

Суд також визнає обґрунтованими позовні вимоги про стягнення з відповідача нарахувань на суми допущених прострочень платежів: 3 % річних та інфляційних втрат.

Такі нарахування узгоджуються з положеннями чинного законодавства, якими передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Суд погоджується з поданими позивачем розрахунками: 1) 3 % річних у сумі 1244 грн. 67 коп., нарахованих на суму прострочених платежів за період 04.01.2018-30.06.2019; 2) суми 3702 грн. 54 коп. ? інфляційних втрат за період грудень 2018 року ? травень 2019 року, і визнає, що зазначені суми належить стягнути з КЕВ м. Миколаєва.

Є обґрунтованими і позовні вимоги про стягнення з відповідача пені за прострочення оплати наданих послуг.

Так, у відповідності до ч. 2 ст. 193 ГК України, порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Господарськими санкціями визнаються штрафні санкції у вигляді грошової суми, зокрема, пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Згідно пункту 6 додатку № 6 до договору, у разі несвоєчасного виконання споживачем своїх грошових зобов?язань виробник проводить споживачу нарахування за весь час прострочення:1) пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який здійснюються нарахування, на суму простроченого грошового зобов?язання; 2) 3 % річних на суму простроченого грошового зобов?язання. При цьому сума простроченого грошового зобов?язання за послуги повинна бути сплачена споживачем з урахуванням індексу інфляції.

Пеню, 3% річних та інфляційні нарахування споживач зобов?язаний сплатити на поточний рахунок виробника протягом 5 банківських (операційних) днів з дня отримання рахунків.

Викладена умова договору не суперечить приписам чинного законодавства, яким закріплено свободу договору (ст.ст. 6, 627 ЦК України, ч. 4 ст. 179 ГК України). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань установлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч. 6 ст. 231 ГК України). У відповідності до ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не передбачено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконаним.

Суд погоджується з поданим МКП Миколаївводоканал розрахунком пені в сумі 14193 грн. 39 коп., нарахованої на прострочені відповідачем платежі за загальний період 04.01-30.06.2019.

Вирішуючи клопотання КЕВ м. Миколаєва щодо зменшення, в порядку ст. 233 ГК України, суми пені, підлягаючої до стягнення з відповідача, суд приходить до такого.

В обґрунтування клопотання відповідач посилається на неподання позивачем доказів понесення ним або іншими споживачами збитків внаслідок порушення відповідачем строків оплати наданих послуг; часткову оплату КЕВ м. Миколаєва виставлених позивачем рахунків; статус відповідача, як бюджетної організації, яка фінансується за рахунок держави та тяжкий фінансовий стан в державі, внаслідок якого фінансування бюджетних установ є неповним.

КЕВ м. Миколаєва також зазначає про те, що закупівля послуг з водопостачання здійснюється ним не для власних потреб, а для забезпечення потреб особового складу Збройних Сил України, і стягнення з відповідача штрафних санкцій призведе до недостатнього обсягу фінансування відповідних потреб Збройних Сил України.

МКП Миколаївводоканал у відповіді на відзив заперечує щодо задоволення клопотання відповідача, вважаючи про його необґрунтованим та безпідставним, так як, зокрема: 1) КЕВ м. Миколаєва на протязі всього строку дії договору допускаються порушення умов договору щодо своєчасної оплати послуг МКП Миколаївводоканал, що підтверджується, зокрема, рішенням Господарського суду Миколаївської області від 21.01.2019 у справі № 915/1265/18; 2) відповідачу своєчасно надавалися рахунки для оплати договірних послуг, які він мав можливість оплатити, проте тривалий час не виконував свої договірні зобов?язання, а тому мав передбачити настання відповідних наслідків невиконання грошових зобов?язань; 3) та обставина, що відповідач фінансується з державного бюджету та закуповує послуги для забезпечення потреб особового складу Збройних Сил України, не може бути визнаною перешкодою для виконання договірних зобов?язань, так як не є дією непереборної сили, внаслідок якої можливе звільнення від сплати штрафних санкцій; 4) відповідачем не подано доказів несвоєчасного отримання фінансування на оплату договірних послуг та доказів відповідних звернень КЕВ м. Миколаєва до головного розпорядника бюджетних коштів для отримання необхідного фінансування.

Позивач наголошує, що він також є стратегічно важливим та соціально значущим підприємством м. Миколаєва, яке надає послуги з водопостачання та водовідведення майже всім категоріям споживачів міста; підприємство має значну дебіторську заборгованість отримувачів послуг, що вкрай негативно впливає на його фінансове становище.

Господарським законодавством передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов?язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов?язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов?язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій (ст. 233 ГК України).

Ураховуючи викладені обставини та приписи законодавства, інтереси обох сторін, приймаючи до уваги загальні засади цивільного законодавства, зокрема, свободу договору, судовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність, суд не вбачає підстав для зменшення розміру заявленої до стягнення пені.

Таким чином, позов МКП Миколаївводоканал належить задовольнити повністю.

Господарським процесуальним законодавством передбачено покладання судових витрат, зокрема, витрат на оплату позовної заяви судовим збором, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України).

Отже, витрати МКП Миколаївводоканал на оплату позовної заяви судовим збором, згідно платіжного доручення від 16.07.2019 № 4010 у сумі 1921 грн., яка, у відповідності до п. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір, є мінімальною сумою судового збору, належить у цій сумі відшкодувати за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 237, 238, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов міського комунального підприємства Миколаївводоканал задовольнити повністю.

2. Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва, пр. Миру, 62-А, м. Миколаїв, 54056, ідентифікаційний код 08029523, на користь міського комунального підприємства Миколаївводоканал, вул. Погранична, 161, м. Миколаїв, 54055, ідентифікаційний код 31448144, грошові кошти в загальній сумі 104216 (сто чотири тисячі двісті шістнадцять) грн. 71 коп., із яких 85076 (вісімдесят п?ять тисяч сімдесят шість) грн. 11 коп. основний борг; 1244 (одна тисяча двісті сорок чотири) грн. 67 коп. 3 % річних; 3702 (три тисячі сімсот дві) грн. 54 коп. інфляційні втрати; 14193 (чотирнадцять тисяч сто дев?яносто три) грн. 39 коп. пеня, а також грошові кошти на відшкодування витрат на оплату позовної заяви судовим збором у сумі 1921 (одна тисяча дев?ятсот двадцять одна) грн.

Рішення може бути оскаржено до Південно-Західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Миколаївської області протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.М. Давченко