номер провадження справи 21/7/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2019 Справа № 908/2880/19

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Черкаського Володимира Івановича, при секретареві Курочкіній О.О., розглянувши в судовому засіданні матеріали справи № 908/2880/19

За позовом - Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" (69002, м. Запоріжжя, вул. Фортечна, 4-а, а/с 5012, )

До відповідача - Запорізького державного підприємства "Радіоприлад" (69600, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 3, )

про стягнення 225 849, 56 грн.

Суддя Черкаський В.І.

Представники учасників:

від ТОВ "Промелектроніка", адвокат Барков В.О., ордер серія ЗП № 105020 від 07.05.2019;

від ЗДП "Радіоприлад", адвокат Денисюк О.С., довіреність № 3 від 17.01.2019

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з Запорізького державного підприємства "Радіоприлад" 225 849, 56 грн. за Договором постачання товару № 104/0103 від 01.03.2018 року, з яких: 200 462, 38 грн. - сума основного боргу, 7 591, 03 грн. - сума 3% річних, 17 796,15 грн. - сума інфляційних збитків.

Ухвалою від 17.10.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, присвоєно справі номер провадження 21/7/19, підготовче судове засідання призначено на 12.11.2019 року, 11 - 00.

Справа № 908/2880/19 розглядається за правилами загального позовного провадження.

12.11.2019 року до суду від позивача надійшла уточнена позовна заява від 11.11.2019 року (вх. № 08-08/23585/19 від 12.11.2019) в якій позивач просить суд:

1. Стягнути з Запорізького державного підприємства "Радіоприлад" (ідентифікаційний код: 14313317) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка", (ідентифікаційний код: 24510970) - 158 058, 60 грн., що складається з суми боргу 149 290, 10 грн., сума 3 % річних становить 2419, 85 грн., сума інфляційних збитків становить 6 348, 65 грн.

2. Стягнути з Запорізького державного підприємства "Радіоприлад" (ідентифікаційний код: 14313317) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка", (ідентифікаційний код: 24510970) - судові витрати.

У судовому засіданні 12.11.2019 року уточнена позовна заява від 11.11.2019 року (вх. № 08-08/23585/19 від 12.11.2019) прийнята судом до розгляду.

Представник позивача у судовому засіданні 12.11.2019 року підтримав уточнені позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 12.11.2019 року визнав позов у повному обсязі, відзиву на позовну заяву не надав.

Заслухавши представників сторін, дослідивши докази, суд вийшов з нарадчої кімнати та згідно ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголосив вступну та резолютивну частини рішення та роз`яснив порядок і строк його оскарження.

У судовому засіданні 12.11.2019 року, відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України здійснювалося повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, а саме: програмно-апаратного комплексу "Оберіг".

Вивчивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд

УСТАНОВИВ:

01.03.2018 року між ТОВ "Промелектроніка" (далі - Постачальник) та Запорізьким державним підприємством "Радіоприлад" (далі - Покупець) був укладений Договір постачання товару № 104/0103 (далі - Договір постачання товару).

Згідно з п.п. 1.1 Договору постачання товару, Постачальник зобов`язується передати Товар у власність Покупця, а Покупець - прийняти та оплатити Товар, вказаний у Специфікаціях, на умовах передбачених цим Договором.

Пунктом 5.1. Договору постачання товару передбачено, що оплата Покупцем здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника, зазначений у даному Договорі в формі 100 % оплати суми вартості Товару, вказаної у рахунку, протягом 30 (тридцяти) банківських днів після поставки Товару, з моменту реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно вимог ст. 201 Податкового кодексу України.

На виконання умов Договору постачання товару Постачальник поставив Покупцю товар, що підтверджується видатковими накладними № РН-0001192 від 27.06.2018 року на суму 10 231, 20 грн., № РН-0001191 від 27.06.2018 року на суму 8 882, 59 грн., № РН-0000825 від 14.05.2018 року на суму 1 364, 16 грн., № РН-0000840 від 17.05.2018 року на суму 7 334, 71 грн., № РН-0000848 від 18.05.2018 року на суму 17 614, 48 грн., № РН-0000881 від 21.05.2018 року на суму 16 999, 88 грн., № РН-0000910 від 29.05.2018 року на суму 20 416, 57 грн., № РН-0000969 від 05.06.2018 року на суму 3 269, 38 грн., № РН-0000884 від 21.05.2018 року на суму 1 810, 50 грн., № РН-0000912 від 29.05.2018 року на суму 4 512, 94 грн., № РН-0000915 від 29.05.2018 року на суму 13 356, 14 грн., № РН-0000948 від 01.06.2018 року на суму 23 746, 15 грн., № РН-0000973 від 05.06.2018 року на суму 19 751, 30 грн.

Дані видаткові накладні підписані уповноваженими особами з обох сторін та засвідчений печатками позивача та відповідача без жодних зауважень та заперечень.

Згідно з п. 3.5. Договору постачання товару, датою поставки Товару вважається дата зазначена уповноваженим представником Покупця на накладній при отриманні товару. Тобто, датою отримання товару слугують дати видаткових накладних. З цих дат Позивач відраховує 30 банківських днів для визначення дати виконання зобов`язання по поставці товару по кожній окремій видатковій накладні.

Всупереч умовами Договору постачання товару оплат за поставлений товар не надходило. Нездійснення своєчасного розрахунку є порушенням відповідного грошового зобов`язання.

Позивач здійснював досудове врегулювання спору, що підтверджується Претензією від 29.08.2018 року. Відповідач залишив без відповіді претензію Позивача.

Борг відповідача підтверджується актом звірки станом на 31.12.2018 року, який підписаний сторонами.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтями 11 та 509 Цивільного кодексу України визначено, що однією із підстав виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк, є договір.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, згідно ч. 1 статті 627 Цивільного кодексу України.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, на підставі ч. 1 статті 628 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини другої статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. При цьому підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою для виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Згідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно у власність другій стороні (покупцю), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позивач довів суду факт порушення з боку відповідача своїх зобов`язань за Договором постачання товару № 104/0103 від 01.03.2018 року в повному обсязі.

Укладаючи договір, кожна із сторін прийняла на себе певні зобов`язання щодо його виконання, відповідачем не виконані зобов`язання належним чином та порушено строк оплати у повному обсязі за товар.

З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне задовольнити уточнені позовні вимоги про стягнення з Запорізького державного підприємства "Радіоприлад" 149 290, грн. 10 коп. заборгованості за Договором постачання товару № 104/0103 від 01.03.2018 року.

За неналежне виконання відповідачем умов договору, позивачем заявлено вимогу про стягнення з Запорізького державного підприємства "Радіоприлад" 2 419 грн. 85 коп. 3 % річних та 6 348 грн. 65 коп. інфляційних втрат.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

На особу, яка допустила неналежне виконання зобов`язання, покладаються додаткові юридичні обов`язки, в тому числі передбачені статтею 625 Цивільного кодексу України. Зокрема, частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до положень чинного законодавства захист цивільних прав здійснюється, зокрема, шляхом стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків, а у випадках передбачених законодавством або договором, неустойки (штрафу, пені), а також інших засобів передбачених законодавством.

До інших засобів захисту цивільних прав, у відповідності до ст. 625 ЦК України, відносяться 3 % річних та інфляційні втрати.

Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання кредитор має право стягнути, а боржник повинен сплатити, крім основного боргу, також втрати від інфляційних процесів та річні відсотки за весь час прострочення виконання зобов`язання.

Три відсотки річних - це спосіб захисту майнового права і інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Інфляційні нарахування - це спосіб захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Наданий розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат перевірений судом за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи "Законодавство" та встановлено, що розрахунок позивачем виконаний вірно, факт порушення відповідачем термінів розрахунків, передбачених договорами, є доведеним і вимоги про стягнення 3 % річних у розмірі 2 419 грн. 85 коп. та 6 348 грн. 65 коп. інфляційних витрат, заявлені обґрунтовано.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 ст. 124 ГПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Заявами по суті справи, відповідно до ч. 2 ст. 161 ГПК України, є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Згідно з пунктом 9 частини 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Як вбачається з матеріалів справи № 908/2880/19, позивачем у позовній заяві викладений попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 11 200, 00 грн.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Поняття особи, яка є адвокатом, наводиться в статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність": адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 даного Закону, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У матеріалах справи № 908/2880/19 містяться копії Договору-доручення про надання правової допомоги від 07.05.2019 року, Додаткової угоди № 1 від 01.10.2019 року до Договору-доручення про надання правової допомоги від 07.05.2019 року; Акту приймання-передачі наданої правової допомоги № 102 від 08.10.2019 року; рахунку-фактури № СФ-0000105 від 08.10.2019 року, розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу на суму 11 200,00 грн., платіжного доручення від 08.10.2019 року на суму 11 200, 00 грн.

Договір-доручення про надання правової допомоги від 07.05.2019 року укладений між ТОВ "Промелектроніка" та Адвокатським бюро "Сергія Жечева" в особі керівника Жечева С.О., що діє на підстав статуту, за умовами якого адвокатське бюро надає усіма законними методами та способами правову допомогу Клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані зі захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизначених його прав та законних інтересів (п. 1.1. Договору).

Відповідно п. 1.2 договору, сторони домовились, що надання правової допомоги за цим Договором безпосередньо здійснюватиметься керівником Адвокатського бюро - адвокатом Жечевим Сергієм Олександровичем (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 864 від 27.04.201 року) або іншим адвокатом, що оформлюється ордером на адвоката.

Сторони погодили, що відповідно до п. 4.1. Договору на визначення розміру гонорару Адвоката впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень Клієнта. Обсяг правової допомоги враховується при визначені обґрунтованого розміру гонорару та узгоджується у розрахунку гонорару. Гонорар Адвоката погоджується за взаємною угодою сторін та оформляється Актом приймання-передачі наданої правової допомоги (п. 4.2. Договору).

Абзацами 1, 2 ч. 8 ст. 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Згідно ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ст. 74 ГПК).

Враховуючи задоволення позовних вимог у повному обсязі та оскільки позивачем документально доведено понесення витрат на професійну правничу допомогу, подано докази здійснення оплати професійних послуг адвоката, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 11 200 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до чинного законодавства України, позовні заяви повинні подаватись до суду в разі порушення відповідачем законних прав та інтересів позивача. Тобто, подання позовної заяви є способом захисту порушених прав та законних інтересів правомірної сторони.

Відповідно до ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном.

Згідно зі ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Під належним виконанням зобов`язання розуміють виконання належній особі, в належному місці, в належний строк (термін), з додержанням усіх інших вимог і принципів виконання зобов`язань. Якщо учасники зобов`язання порушують хоч би одну з умов його належного виконання, зобов`язання не припиняється, а трансформується (змінюється), оскільки в такому разі на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов`язки у вигляді відшкодування збитків, сплати неустойки тощо. Виконання таких додаткових обов`язків, як правило, не звільняє боржника від виконання зобов`язання в натурі. Лише після того, як сторони здійснять усі дії, що випливають із зобов`язання, воно вважатиметься припиненим.

Виконання, яке припиняє зобов`язання, має бути належним чином оформлене (підтверджене).

З урахуванням наведеного та визнання уточнених позовних вимог відповідачем, суд вважає уточнені позовні вимоги обґрунтованими, заснованими на законі та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у розмірі 1 185, 43 грн. покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Оскільки, судом розглядається уточнена позовна заява, якою зменшено позовні вимоги то слід повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" судовий збір у розмірі 3 111 грн. 92 коп., сплачений згідно платіжного доручення № 6652 від 08.10.2019 рокупро що судом буде постановлено відповідну ухвалу.

Керуючись ст. ст. 74, 76-80, 129, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Прийняти до розгляду уточнену позовну заяву вих. від 12.11.2019.

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Запорізького державного підприємства "Радіоприлад" (69600, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" (69002, м. Запоріжжя, вул. Фортечна, 4-а, а/с 5012, ) заборгованість в розмірі 149 290 (сто сорок дев`ять тисяч двісті дев`яносто) грн. 10 коп., 3 % річних в розмірі 2 419 (дві тисячі чотириста дев`ятнадцять) грн. 85 коп., інфляційні втрати в розмірі 6 348 (шість тисяч триста сорок вісім) грн. 65 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 185 (одна тисяча сто вісімдесят п`ять) грн. 43 коп., 11 200 (одинадцять тисяч двісті) грн. 00 коп. - витрат на професійну правничу допомогу.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" (69002, м. Запоріжжя, вул. Фортечна, 4-а, а/с 5012, ) судовий збір в розмірі 3 111 (три тисячі сто одинадцять) грн. 92 коп., сплачений згідно платіжного доручення № 6652 від 08.10.2019.

Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 18.11.2019 року.

Суддя В.І. Черкаський