ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2019 р. Справа№ 911/2472/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Пашкіної С.А.

Пономаренка Є.Ю.

секретар Ковальчук Р.Ю.

за участю

представників: позивача - Головко О.С.

відповідача - Маркушев Я.С.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Київобленерго"

на рішення Господарського суду Київської області від 26.03.2019 р. (повне рішення складено 03.05.2019 р.)

у справі № 911/2472/18 (суддя - Бацуца В.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фастівський завод органічних розчинників"

до Приватного акціонерного товариства "Київобленерго"

про визнання відсутнім права

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фастівський завод органічних розчинників" звернулося з позовом до Приватного акціонерного товариства "Київобленерго" про визнання незаконною вимоги щодо нарахування перевищення договірної величини споживання електричної енергії у розмірі 478557,60 грн за жовтень 2018 року.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на невиконанням відповідачем свого обов`язку щодо коригування договірної величини споживання електричної енергії відповідно до заяви позивача за жовтень 2018 року згідно з договором № 220073728 про постачання електричної енергії від 27.10.2016 р.

Також до суду першої інстанції позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, у якій Товариство з обмеженою відповідальністю "Фастівський завод органічних розчинників" просило суд визнати відсутнім (згідно з уточненнями у судовому засіданні) право вимоги щодо притягнення позивача до відповідальності за перевищення договірної величини споживання електричної енергії у вигляді двократної вартості різниці фактично спожитої та договірної величини електричної енергії у розмірі 478557,60 грн за жовтень 2018 року.

Рішенням Господарського суду Київської області від 26.03.2019 р. у справі № 911/2472/18 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фастівський завод органічних розчинників", з урахуванням уточнення позовних вимог, задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Приватне акціонерне товариство "Київобленерго" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду повністю та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права.

Так, в апеляційній скарзі відповідач вказує на те, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений ні нормами чинного законодавства, ні укладеним між сторонами договором про постачання електричної енергії № 220073728від 27.10.2016 р., а також не спрямований на відновлення порушеного права позивача.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 22.05.2019 р. апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Київобленерго" у справі № 911/2472/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Мартюк А.І., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2019 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 911/2472/18 та призначено до розгляду на 25.06.2019 р.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/1753/19 від 24.06.2019 р. у зв`язку з перебуванням судді Мартюк А.І. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи № 911/2472/18.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 24.06.2019 р. апеляційну скаргу у справі № 911/2472/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Пашкіна С.А., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.06.2019 р. справу № 911/2472/18 було прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду та призначено до розгляду на 23.07.2019 р.

У судовому засіданні 23.07.2019 р. було оголошено перерву до 26.09.2019 р.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

27.10.2016 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фастівський завод органічних розчинників" (далі - споживач) та Приватним акціонерним товариством "Київобленерго" було укладено договір № 220073728 про постачання електричної енергії (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 650 квт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) ним електричної енергії та здійснює інші платежі за умовами цього договору.

Згідно з п. 1.2 договору точка продажу електричної енергії встановлюється сторонами згідно з „Актом розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін" та зазначається в додатку № 1 „Загальна однолінійна схема електропостачання", що є невід`ємною частиною даного договору.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватися чинним законодавством України, зокрема Правилами користування електричною енергією, Правилами безпечної експлуатації електроустановок споживачів та Правилами охорони електричних мереж.

У відповідності до п. 2.2.2 договору постачальник зобов`язується продавати (постачати) споживачу електричну енергію, як товар з врахуванням його особливих споживчих якостей та фізико-технічних характеристик.

Споживач зобов`язується дотримуватися режиму споживання електричної енергії згідно з умовами розділу 5 цього договору та режиму роботи електроустановки (п. 2.3.2 договору).

Згідно з п. 2.3.3 договору споживач зобов`язується оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатку № 4 „Порядок розрахунків за активну електроенергію" та додатку № 6 „Порядок зняття показів розрахункових приладів обліку електричної енергії та споживача про покази приладів обліку".

Пунктом 2.3.4 договору сторони погодили, що споживач зобов`язується здійснювати оплату за послуги з компенсації перетікання реактивної електроенергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача згідно з умовами додатку № 5 „Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії".

Відповідно до п. 2.3.8 споживач зобов`язується надати постачальнику відомості про обсяги очікуваного споживання електричної енергії на наступний рік по кожній площадці вимірювання з помісячним розподілом до 1-го (першого) листопада поточного року за формою додатку № 2 „Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу".

Пунктом 3.2.1 договору передбачено, що споживач має право на зміну (коригування) договірних величин споживання електричної енергії у порядку, визначеному умовами розділу 5 цього договору.

Згідно з п. 4.2.2 договору за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, визначених згідно з вимогами розділу 5 цього договору, споживач сплачує постачальнику двократну вартість різниці фактично спожитої та договірної величин. При цьому плата за перевищення договірної величини потужності стягується із споживачів з приєднаною потужністю 150 кВт і більше та середньомісячним споживанням 50000 кВт*год і більше.

Відповідно до п. 5.6 договору коригування договірної величини споживання електричної енергії та/або договірної (граничної) величини електричної потужності проводиться постачальником при виконанні споживачем наступних умов: надання споживачем письмового звернення постачальнику про коригування договірної величини електричної енергії на протязі поточного розрахункового періоду не пізніше ніж за п`ять робочих днів до його закінчення; відсутності у споживача заборгованості за спожиту в попередніх періодах електричну енергію; своєчасного виконання споживачем платежів, передбачених на розрахунковий період в додатку № 4 „Порядок розрахунків за активну електроенергію"; виконання споживачем оплати додатково заявлених обсягів споживання електричної енергії. У разі неповної оплати споживачем додатково заявлених обсягів споживання електричної енергії, коригування договірних величин споживання електричної енергії та потужності в сторону збільшення проводиться на величину фактично оплачених додатково заявлених обсягів, що існує на момент розглядання заяви.

Цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2016 р. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за 30 днів до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п. 9.4 договору).

04.10.2018 р. позивачем було оплачено відповідачу електроенергію згідно рахунку № від 31.08.2018 р. та перераховано відповідачу грошові кошти у розмірі 122753,08 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 2644 від 04.10.2018 р.

23.10.2018 р. позивач звернувся до відповідача через „Особистий кабінет юридичного споживача" із заявою про збільшення договірної величини споживання електроенергії на жовтень 2018 року до рівня 240000 квт/год у зв`язку із виробничою необхідністю.

23.10.2018 р. позивачем було оплачено відповідачу електроенергію за збільшення договірної величини за жовтень 2018 року та перераховано відповідачу грошові кошти у розмірі 490000,00 грн, що, підтверджується платіжним дорученням № 2842 від 23.10.2018 р.

У відповідь на заяву від 23.10.2018 р. відповідач звернувся до позивача із листом № 1464 від 24.10.2018 р., у якому зазначив, що, зважаючи на відсутність своєчасної заяви на коригування договірної величини споживання електричної енергії, товариство не погоджує позивачу коригування договірних величин споживання електричної енергії на жовтень 2018 року.

У жовтні 2018 року відповідачем було виставлено позивачу рахунок-фактуру № від 29.10.2018 р. за жовтень 2018 року на загальну суму нарахування 1079307, 25 грн, у тому числі, за перевищення договірної величини споживання на суму 478557,60 грн.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що у відповідача, на думку позивача, відсутнє право вимоги щодо притягнення ТОВ „Фастівський завод органічних розчинників" до відповідальності за перевищення договірної величини споживання електричної енергії у вигляді двократної вартості різниці фактично спожитої та договірної величини електричної енергії у розмірі 478557,60 грн за жовтень 2018 року.

Задовольняючи позов повністю, місцевий суд, з посиланням на ч. 2 ст. 16 ЦК України, дійшов висновку, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Однак колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Так, заявлена позивачем вимога про визнання відсутнім права щодо притягнення останнього до відповідальності за перевищення договірної величини споживання електричної енергії у вигляді двократної вартості різниці фактично спожитої та договірної величини електричної енергії у розмірі 478557,60 грн за жовтень 2018 року не може бути самостійним предметом спору. Така вимога не призведе до поновлення порушеного права, не може самостійно розглядатися в окремій справі та підлягає розгляду лише під час вирішення спору судом про стягнення грошових коштів за договором № 220073728 про постачання електричної енергії від 27.10.2016 р.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням суду при здійсненні правосуддя в силу положень статті 2 Закону України «Про судоустрій України» є, зокрема, захист гарантованих Конституцією та законами України, прав і законних інтересів юридичних осіб.

Як передбачено ст. 16 ЦК України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 ГК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 та ч. 2 ст. 20 ГК України одним зі способів захисту цивільного права є визнання наявності чи відсутності прав, якими можуть бути, зокрема визнання права власності чи інших речових прав на певне майно, визнання права авторства на твір науки, літератури, мистецтва чи таке інше, тобто ухваленням рішення про визнання чи відсутність права повинен вирішуватися спір по суті.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права й обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Окремим видом договору енергопостачання є договір про постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору про постачання електричної енергії встановлюються Законом України „Про засади функціонування ринку електричної енергії України" та Законом України „Про електроенергетику".

Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Отже, вимога про визнання відсутнім права щодо притягнення позивача до відповідальності за перевищення договірної величини споживання електричної енергії у вигляді двократної вартості різниці фактично спожитої та договірної величини електричної енергії у розмірі 478557,60 грн за жовтень 2018 року не є вимогою про встановлення юридичних фактів, однак вказані аргументи можуть розглядатися господарським судом лише при існуванні між сторонами спору про право, а саме, спору відносно стягнення заборгованості за договором № 220073728 про постачання електричної енергії від 27.10.2016 р.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/14144/17 від 21.08.2018 р.

Згідно з ч. 1 ст. 278 ГПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 226 та 231 цього Кодексу.

Судом першої інстанції при прийнятті рішення були неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, а тому рішення суду першої інстанції у цій справі підлягає скасуванню, а провадження у цій справі - закриттю.

Відповідно до ст. 129 ГПК України та, беручи до уваги фактичні обставини виникнення судового спору, а також враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги, витрати по сплаті судового збору за подання цієї скарги покладаються на сторони порівну.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Київобленерго" задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 26.03.2019 р. у справі № 911/2472/18 скасувати повністю.

3. Закрити провадження у справі № 911/2472/18.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фастівський завод органічних розчинників" (08550, вул. Територія Цукрозаводу, 1-Г, смт Кожанка, Фастівський район, Київська область; ідентифікаційний код 40328493) на користь Приватного акціонерного товариства "Київобленерго" (08132, вул. Київська, 2-Б, м. Вишневе, Києво-Святошиснький район, Київська область; ідентифікаційний код 23243188) 5383 (п`ять тисяч триста вісімдесят три),77 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 13.11.2019 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді С.А. Пашкіна

Є.Ю. Пономаренко