номер провадження справи 15/121/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2019 Справа № 908/1336/19

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Горохова Ігоря Сергійовича, розглянувши матеріали

за позовом Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», 69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14

до відповідача Фізичної особи - підприємця Баранова Віталія Валерійовича , АДРЕСА_1

про стягнення коштів

при секретарі судового засідання Осоцький Д.І.

За участю представників сторін та учасників процесу:

від позивача - Наливайко І.А., адвокат, свідоцтво серія ЗП № 001540 від 09.02.2018, довіреність № 7 від 01.01.2019;

від відповідача - Ліпаткіна Е.В., адвокат, ордер серія ЗП № 095958 від 02.08.2019.

Суть спору:

31.05.2019 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», м. Запоріжжя до відповідача Фізичної особи - підприємця Баранова Віталія Валерійовича, Запорізька область, м. Приморськ про стягнення заборгованості за договором на використання опор повітряних ліній електропостачання напругою 0,4-6/10 для сумісного підвісу оптоволоконних ліній № 03062016 у розмірі 18 798,58 грн, з яких: сума основного боргу у розмірі 16 281,20 грн, пені в розмірі 1 815,56 грн, 3% річних у розмірі 166,61 грн, інфляційних втрат у розмірі 535,21 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.05.2019, справу № 908/1336/19 передано на розгляд судді Горохову І.С.

Ухвалою суду від 05.06.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1336/19, присвоєно справі номер провадження 15/121/19. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання.

Ухвалою суду від 11.06.2019 за клопотанням Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», м. Запоріжжя розгляд справи призначено у судовому засідання з повідомленням (викликом) сторін. Призначено проведення судового засідання з розгляду справи по суті на 03.07.2019 о/об 10 год. 00 хв.

Ухвалою від 03.07.2019 в судовому засіданні оголошено перерву до 16.07.2019.

В судовому засіданні 16.07.2019 оголошено перерву до 05.08.2019.

Ухвалою суду від 16.07.2019 призначено проведення судового засідання 05.08.2019 о/об 14 год. 00 хв. в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 05.08.2019 вирішено справу № 908/1336/19 розглядати за правилами загального позовного провадження та замінити засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Підготовче засідання призначено на 27.08.2019 о/об 11 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 05.08.2019 призначено проведення судового засідання 27.08.2019 о/об 11 год. 00 хв. в режимі відеоконференції.

21.08.2019 на адресу суду надійшло клопотання Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" про зміну предмету позову відповідно до якого просить суд стягнути з відповідача заборгованість за використання опор повітряних ліній електропостачання напругою 0,-6/10 для сумісного підвісу оптоволоконних ліній за період з вересня 2018 по липень 2019 у розмірі 22 386,65 грн, пеню в розмірі 2554,90 грн, 3% річних в розмірі 261,29 грн, інфляційні втрати в розмірі 410,76 грн.

Ухвалою суду від 27.08.2019 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів до 05.11.2019, підготовче засідання відкладено на 17.10.2019 о/об 10 год. 00 хв.

26.09.2019 до суду від позивача надійшла заява про збільшення позовних в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за період з вересня 2018 по серпень 2019 у розмірі 28 316,46 грн, з яких: сума основного боргу у розмірі 24 421,80 грн, пені в розмірі 3064,33 грн, 3% річних у розмірі 345,92 грн, інфляційних втрат у розмірі 484,41 грн.

Ухвалою суду від 07.10.2019 у зв`язку з відрядженням судді Горохова І.С., підготовче засідання перенесено з 17.10.2019 на 22.10.2019 о 10 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 07.10.2019 призначено проведення судового засідання 22.10.2019 в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 22.10.2019 заяву про зміну предмету позову та збільшення розміру позовних вимог судом прийнято до розгляду. Судом розглядаються позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за період з вересня 2018 по серпень 2019 у розмірі 28 316,46 грн. Закрито підготовче провадження та призначено справу № 908/1336/19 до судового розгляду по суті на 05.11.2019 о/об 15 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 22.10.2019 призначено проведення судового засідання 05.11.2019 в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 07.10.2019 судове засідання з розгляду справи призначене на 17.10.2019 о 10 год. 00 хв. перенесено на 22.10.2019 о 10 год. 00 хв. Ухвалою суду від 07.10.2019 призначено проведення судового засідання по справі № 908/1336/19 на 22.10.2019 о 10 год. 00 хв. в режимі відеоконференції.

Розгляд справи здійснювався в режимі відеоконференції та відповідно до вимог ст. 222 ГПК України здійснювався звукозапис судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «Акорд».

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на приписи ст.ст. 15, 509, 525, 526, 530, 549, 612, 625, 629 ЦК України та вказує, що в порушення умов договору № 03062016 від 01.06.2016 на використання опор повітряних ліній електропостачання під напругою 0,4-6/10 для сумісного підвісу оптоволоконних ліній, відповідач свої зобов`язання стосовно своєчасного та повного розрахунку за надані послуги з вересня 2018 по серпень 2019 в повному обсязі не виконав, що призвело до утворення у останнього заборгованості за договором в розмірі 24 421,80 грн. Наведене, за доводами позивача, є підставою для покладення на відповідача відповідальності у вигляді передбачених договором та законом санкцій, а саме пені в розмірі 3064,33 грн, 3% річних в розмірі 345,92 грн та інфляційних втрат у розмірі 484,41 грн.

В судовому засіданні 05.11.2019 представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 21.08.2019 та заяви про збільшення позовних вимог від 26.09.2019.

Представник відповідача відзиву на позов не надав, проти позову заперечив. В обґрунтування заперечень надав письмові пояснення від 27.08.2019, відповідно до яких зазначив, що договором від 01.06.2016 № 03062016 на використання опор повітряних ліній електропостачання під напругою 0,4-6/10 для сумісного підвісу оптоволоконних ліній, пунктом 9.2 передбачено, що строк дії договору продовжується на кожний наступний рік на тих самих умовах, якщо жодна із сторін не заявить письмово іншій стороні про своє небажання продовжити дію договору не менше, ніж за 30 календарних дів до закінчення строку його дії. 02.05.2018 відповідач письмовою заявою № 28 заявив про своє небажання продовжити дію договору з підстав невідповідності нормам чинного законодавства. На думку відповідача вказаний договір припинив свою дію з 02.06.2018. Просить суд у задоволенні позову відмовити. Проти заяви про збільшення позовних вимог заперечив.

Позивач у письмових поясненнях від 21.08.2019 щодо посилання відповідача на припинення дії договору, вказав, що заява відповідача від 02.05.2018 № 28 має назву «про відсутність наміру продовжувати дію договору № 03062016 від 01.06.2016 доки його не буде приведено до норм Закону», але у тексті листа міститься прохання відповідача про розрахунок плати відповідно до вимог чинного законодавства з урахуванням вимог Закону України «Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж» та надання проекту додаткової угоди до діючого договору або проекту нового договору. Листом від 22.05.2018 позивач повідомив відповідача про розірвання договору, а також відповідь на лист відповідача від 02.05.2018 про відсутність також наміру продовжувати дію договору. Проте, відповідач у листі від 19.06.2018 з розірванням договору не погодився та вказав на несвоєчасність звернення позивача з таким повідомленням. Листом від 26.07.2018 позивач, зважаючи на несвоєчасне отримання відповідачем повідомлення про розірвання договору, відізвав його, тому договір № 03062016 від 01.06.2016 є чинним.

В судому засіданні 05.11.2019 судом, в порядку ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення, судом оголошено, що повний текст рішення буде складено протягом 10 днів.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд установив.

01.06.2016 між Відкритим акціонерним товариством «Запоріжжяобленерго» (власником опор повітряних ліній, правонаступником якого є позивач у справі, далі - власник ОПЛ) та фізичною особою-підприємцем Барановим Віталієм Валерійовичем (власником оптоволоконних ліній, відповідачем у справі, далі - власник ОВЛ) укладено договір на використання опор повітряних ліній електропостачання напругою 0,4-6/10 для сумісного підвісу оптоволоконних ліній № 03062016 (далі - Договір).

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 Договору власник ОПЛ надає власнику ОВЛ послуги з сумісного підвісу оптоволоконних ліній на території м. Приморськ, Приморського РЕМ ВАТ «Запоріжжяобленерго» (надалі послуги), а власник ОВЛ за оплату здійснює на цих опорах підвіску 5 749 м ліній ОВЛ. Строк вводу в експлуатацію 5 749 м ліній ОВЛ складає 12 місяців з дати підписання цього договору обома сторонами.

Підпунктом 2.2.1 Договору передбачено, що власник ОВЛ зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі оплачувати вартість послуг в порядку, визначеному в п. 3 договору.

Згідно з п. п. 2.3.1, 2.3.3 Договору власник ОПЛ має право: вимагати своєчасної та повної оплати вартості послуг на підставі виставлених ним рахунків; в односторонньому порядку змінювати та визначати нову вартість послуг шляхом письмового повідомлення Власника ОВЛ про це не пізніше ніж за 20 (двадцять) календарних днів до дати застосування нової вартості Послуг. Власник ОВЛ вважається таким, що належним чином повідомлений про застосування нової вартості Послуг, з моменту направлення йому про це письмового повідомлення цінним листом (з урахуванням поштового пробігу).

Власник ОВЛ має право використовувати опори ПЛ-0,4-6/10 кВ для сумісної підвіски оптоволоконних ліній протягом строку дії договору (п. 2.4.1 Договору).

Відповідно до п. п. 3.1, 3.2 Договору загальна вартість послуг, передбачених цим договором становить 24 421,80 грн, в т.ч. ПДВ. Розрахунок та розмір щомісячної оплати за послуги визначені у Додатку № 1 до договору. Вартість послуг власник ОПЛ має право змінювати в односторонньому порядку відповідно до п. 2.3.3 цього Договору.

Додатком № 1 до договору № 03062016 від 01.06.2016 сторони визначили, що розмір щомісячної плати за послуги з сумісного підвісу оптоволоконних ліній ФОП Баранова В.В. на опорах ПЛ-0,4-6/10 кВ ПАТ «Запоріжжяобленерго» складає 2 035,15 грн. з моменту вводу в експлуатацію 5 749 м ліній ОВЛ. До спливу строку, визначеного п. 1.2 договору, розмір плати за місяць має розраховуватися пропорційно довжині введених в експлуатацію ліній ОВЛ.

Згідно з п. 4.1 Договору надання послуг за цим договором оформлюється щомісячно актами про надання послуг у звітному місяці, який підписується та скріплюється печатками власника ОПЛ та власника ОВЛ.

За визначенням п. 4.2 Договору, відповідальна особа власника ОПЛ щомісячно до 5 числа місяця, наступного за звітним, оформлює акти про надання послуг (відповідно до п. 4.1 договору), та виписує рахунки власнику ОВЛ на оплату послуг.

Відповідно до п. 4.3 Договору власник ОВЛ протягом 5 робочих днів після отримання від власника ОПЛ акту про надання послуг, зобов`язаний направити власнику ОПЛ підписаний акт про надання послуг або мотивовану відмову від підписання акту про надання послуг. У разі не підписання власником ОВЛ акту про надання послуг та/або неодержання власником ОПЛ підписаного власником ОВЛ акту про надання послуг до 10-го числа місяця, наступного за звітним, акт, підписаний власником ОПЛ в односторонньому порядку, вважається первинним документом і є підставою для проведення розрахунків, формування доходів та дебіторської заборгованості.

Пунктом 4.4 Договору передбачено, що щомісячно, не пізніше 20-го числа місяця, наступного за звітним, власник ОВЛ на підставі рахунку власника ОПЛ здійснює оплату вартості послуг.

Відповідно до п. 9.1 Договору договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє протягом одного року. Строк дії договору продовжується на кожний наступний рік на тих самих умовах, якщо жодна із сторін не заявить письмово іншій стороні про своє небажання продовжити дію договору не менше ніж за 30 (тридцять) календарних днів до закінчення строку його дії (п. 9.2 Договору).

Сторонами 01.06.2017 складено та підписано акт приймання будівництва ОВЛ по опорам ПЛ 0,4-10 кВ Приморського РЕМ ВАТ «Запоріжжяобленерго», згідно з яким з загальної кількості 5 749 м ліній ОВЛ прийняті в експлуатацію 3 212 м ліній ОВЛ.

Позивачем на виконання умов договору за період з вересня 2018 по серпень 2019 надано послуги на загальну суму 24 421,80 грн. Вказана вартість послуг обчислена позивачем, виходячи з їх щомісячної вартості, яка складає 2035, 15 грн.

Позивачем на адресу відповідача направлені акти про надання послуг з доступу до опор повітряних ліній на території м. Приморськ та рахунки на оплату послуг за період з вересня 2018 по серпень 2019 (т.1, а.с.18-42, т.2 а.с.11-22, а.с.98-101).

Направлені на адресу відповідача акти про надання послуг не підписані власником ОПЛ у строк, зазначений у п. 4.3 Договору, мотивована відмова від підписання актів не надана, тому акти вважаються узгодженими.

Станом на момент звернення з позовом заборгованість не погашена.

Невиконання відповідачем зобов`язання щодо оплати послуг у визначені Договором розмірі та строки стало підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази, визнав позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини… Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Аналогічні положення містить ст. 174 Господарського кодексу України.

Статтями 526 ЦК України та 193 ГК України встановлено обов`язок суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ст. ст. 525, 526 названого Кодексу одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ст. 530 Кодексу, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає з договору або актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов договору позивачем надано відповідачу послуги з сумісного підвісу оптоволоконних ліній за період з вересня 2018 по серпень 2019 на загальну суму 24 421,80 грн, що підтверджується актами та рахунками, які направлялись позивачем на адресу відповідача разом з відповідними листами.

В порушення п. 2.2.1 Договору, вищевказані рахунки відповідачем не оплачені.

Доказів оплати заборгованості відповідачем суду не надано.

04.06.2017 набрав чинності Закон України «Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж» (надалі - Закон), відповідно до якого змінився порядок надання послуг та визначення розміру плати за доступ до відповідних об`єктів.

Відповідно до ст. 17 Закону розмір плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу встановлюється договором з доступу згідно з методикою визначення плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу, затвердженою відповідно до цього Закону. Розмір плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу визначається власником інфраструктури цього об`єкта доступу згідно з методикою визначення плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу, затвердженою відповідним державним органом влади згідно з цим Законом, і не може перевищувати: 1) за розроблення та видачу технічних умов з доступу - 50 відсотків мінімальної заробітної плати; 2) за доступ до елементів інфраструктури об`єктів електроенергетики - 0,3 відсотка мінімальної заробітної плати за одну опору - елемент будь-якої інфраструктури об`єкта доступу, у тому числі опору лінії електропередачі, на місяць.

Згідно із п. 2 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж» чинні на день набрання чинності цим Законом договори, предметом яких є доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу, діють до завершення строку їх дії на умовах, визначених такими договорами. На вимогу замовника або власника інфраструктури об`єкта доступу такі договори мають бути приведені у відповідність із ч. 6 ст. 16 цього Закону у місячний строк з дня виставлення вимоги.

Відповідач, скориставшись наданим йому Законом правом, листом вих. № 09 від 05.07.2017 звернувся до позивача з заявою про приведення договору доступу від 01.06.2016 у відповідність до встановлених вимог.

31.10.2017 позивач направив відповідачу лист з проектом додаткової угоди для підписання.

Листом від 24.11.2017 за вих. № 201 відповідач відмовився від підписання додаткової угоди про внесення змін до укладеного договору.

02.05.2018 відповідач листом № 28 звернувся до позивача з заявою про відсутність наміру продовжувати дію договору № 03062016 від 01.06.2016 без приведення його умов у відповідність до діючого законодавства.

Разом з тим, 22.05.2018 позивач направив на адресу відповідача повідомлення вих. № 002-16/8240 про розірвання договору від 01.06.2016 № 03062016 з 07.06.2018, а також 08.06.2018 відповідь на лист відповідача про відсутність також наміру продовжувати дію договору.

У відповідь на повідомлення позивача про розірвання договору відповідач листом від 19.06.2018 вих. № 72 в якому зазначив, що у зв`язку з отриманням повідомлення тільки 18.06.2018 він вважає його наданим несвоєчасно. Також вказав, що з припиненням договору не погоджується, оскільки демонтувати оптоволоконні лінії не можливо, питання погашення заборгованості пропонував вирішити з підписанням додаткової угоди до договору.

Листом від 26.07.2018 № 001-32/11661 позивачем повідомлення про розірвання договору відізвано, у зв`язку з чим договір визнано чинним та його умови є обов`язковими для виконання, у т.ч. щодо визначення вартості послуг сумісного підвісу оптоволоконних ліній виходячи з довжини введених в експлуатацію ліній ОВЛ.

Враховуючи вимоги Закону «Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж» та направлення відповідачу додаткової угоди до Договору, позивачем сформовано акти з вересня 2018 з визначенням вартості послуги з доступу в розрахунку на одну опору. Згідно направлених відповідачу актів на виконання умов договору позивачем надано відповідачу послуги з сумісного підвісу оптоволоконних ліній за період з вересня 2018 по серпень 2019 на суму 24 421,80 грн. Акти про надання послуг та рахунки на оплату за наведений період направлялись на адресу відповідача супровідними листами, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення відповідачу рекомендованої кореспонденції.

Наказом Міненерговугілля № 622 від 10.12.2018 було затверджено Методику визначення плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики, який набрав чинності 29.01.2019.

Відповідно до п. 5 розділу ІІІ Методики, у разі якщо власників (володільців) інфраструктури об`єктів електроенергетики, відповідно до вимог чинного законодавства України, не веде окремого обліку витрат на елементи інфраструктури електроенергетики, періодична плата визначається відповідно до розміру встановленого частиною сьомою статті 17 Закону.

ПАТ «Запоріжжяобленерго» на підтвердження того, що останній не веде окремого обліку витрат на елементи інфраструктури електроенергетики, а веде окремо облік витрат та доходів господарської діяльності (в сукупності) надано звіт ТОВ «Аудиторської фірми «Капітал аудит» від 01.07.2019 про фактичні результати виконання завдання з узгоджених процедур стосовно фінансової інформації на підтвердження

Рішенням господарського суду Запорізької області від 06.02.2019 у справі № 908/2053/19, яке залишене Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 16.05.2019 без змін позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» до Фізичної особи - підприємця Баранова Віталія Валерійовича про стягнення заборгованості за договором № 03062016 від 01.06.2016 на використання опор повітряних ліній електропостачання під напругою 0,4-6/10 для сумісного підвісу оптоволоконних ліній задоволено повністю. Заявлений період стягнення заборгованості за вказаним рішенням з 01.10.2017 по 31.08.2018.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального Кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 16.05.2019 договір № 03062016 від 01.06.2016 визнано чинним та обов`язковим для виконання сторонами, тому визначення позивачем плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу у відповідності до умов договору є правомірним.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 03.04.2019 у справі № 908/170/19, що набрало законної сили, у задоволенні позовних вимог ПАТ «Запоріжжяобленерго» до ФОП Баранова В.В. про врегулювання розбіжностей, що виникли при укладенні договору з надання доступу до інфраструктури об`єкта електроенергетики відмовлено, у суду відсутні підстави вважати спірний договір укладеним та спонукати відповідача до укладення договору в редакції позивача.

Тобто, договір № 03062016 від 01.06.2016 є діючим, підстави вважати його розірваним або припиненим у суду відсутні.

З огляду на зазначене, до моменту внесення змін до укладеного договору (№03062016 від 01.06.2016) чи укладення нового договору, сторони повинні керуватися умовами договору, який є діючим, і розмір плати за доступ не може бути розраховано іншим, ніж як передбачено умовами договору.

Договір, укладений сторонами з дотримання вимог, необхідних для чинності правочину, у тому числі відповідно до чинних нормативно-правових актів, має обов`язкову силу для сторін. Будучи пов`язаними взаємними правами та обов`язками (зобов`язаннями), сторони не можуть в односторонньому порядку відмовлятись від виконання зобов`язання.

Станом на момент звернення з позовом договір, укладений сторонами, недійсним не визнано, зміни в частині вартості послуг до договору не внесені.

Отже, оскільки договір № 03062016 від 01.06.2016 є чинним, зміни до нього не внесено, з урахуванням п. 2 Перехідних та прикінцевих положень Закону визначення позивачем розміру плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу у відповідності до умов діючого договору є правомірним.

Доводи відповідача щодо припинення дії Договору та відсутності у нього обов`язку по оплаті передбачених договором послуг з огляду на не приведення умов Договору у відповідність вимогам Закону України «Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж» суд відхиляє, як необґрунтовані та такі, що суперечать матеріалам справи.

Враховуючи вищевикладене та вимоги ст. 599 ЦК України, згідно якої зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, суд визнав, що позовна вимога про стягнення з відповідача 24 421,80 грн основного боргу за договором заявлена обґрунтовано і підлягає задоволенню.

Крім вищезгаданої вимоги про стягнення основного боргу, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 3 064,33 грн пені, 3% річних у розмірі 345,92 грн та інфляційних втрат в розмірі 484,41 грн.

За визначенням ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, стягнення неустойки.

Відповідно до п. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

В силу положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Позивачем заявлена вимога про стягнення 3064,33 грн. пені за загальний період з 21.10.2018 по 25.09.2019, по кожному окремо акту, на підставі п. 5.2 Договору, яким передбачено, що за порушення строків сплати, передбачених цим договором, власник ОВЛ сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, від вартості неоплачених послуг за кожний день прострочення.

Під час перевірки розрахунку пені судом встановлено, що позивачем невірно визначено початок періоду нарахування пені за періодами з 21.10.2018-18.04.2019, 21.01.2019-25.04.2019, 21.04.2019-25.04.2019, 21.07.2019-05.09.2019 на суми заборгованості - 2035,15 грн. У вказаних періодах позивачем не враховано вимоги ч. 4 ст. 254 Цивільного кодексу України щодо закінчення строку,якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Тобто за вказаними спірними періодами, з урахуванням того, що останній день строку припадає на вихідний, днем закінчення строку у вказаних періодах буде перший за ним робочий день, а відтак правильними періодами нарахування пені будуть: 23.10.2018-18.04.2019 сума пені 357,29 грн; 22.01.2019-19.07.2019 сума пені 354,51 грн; 23.04.2019-25.09.2019 сума пені 299,64 грн; 23.07.2019-25.09.2019 сума пені 122,11 грн.

Судом здійснено перерахунок пені за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство», відповідно до якого розмір пені, що підлягає задоволенню становить 3050,49 грн.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді нарахування 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Під час перевірки розрахунку 3% річних судом встановлено, що позивачем невірно визначено початок періоду нарахування відсотків за періодами з 21.10.2018-25.09.2019, 21.01.2019-25.09.2019, 21.04.2019-25.09.2019, 21.07.2019-25.09.2019 на суми заборгованості - 2035,15 грн. У вказаних періодах позивачем не враховано вимоги ч. 4 ст. 254 Цивільного кодексу України щодо закінчення строку, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Тобто за вказаними спірними періодами, з урахуванням того, що останній день строку припадає на вихідний, днем закінчення строку у вказаних періодах буде перший за ним робочий день, а відтак правильними періодами нарахування 3% річних будуть: 23.10.2018-25.09.2019 розмір 56,54 грн; 22.01.2019-25.09.2019 розмір 41,32 грн; 23.04.2019-25.09.2019 розмір 26,09 грн; 23.07.2019-25.09.2019 розмір 10,87 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних за період з 21.10.2018 по 25.09.2019 за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи "Законодавство", виходячи з простроченої суми заборгованості за кожним актом окремо, судом задовольняються вимоги в частині 344,75 грн.

Проаналізувавши розрахунок заявлених до стягнення з відповідача інфляційних нарахувань, суд приходить до висновку, що розрахунок виконано вірно, відтак вимога в частині стягнення 484,41 грн інфляційних втрат підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В даному випадку позивачем доведено, а відповідачем не спростовано правомірність та обґрунтованість заявлених вимог.

Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі п. 3 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 46, 74, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Баранова Віталія Валерійовича ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14, ідентифікаційний код юридичної особи 00130926) заборгованість за використання опор повітряних ліній електропостачання напругою 0,4-56/10 для сумісного підвісу оптоволоконних ліній у розмірі 24 421,80 грн (двадцять чотири тисячі чотириста двадцять одна гривня 80 коп), пеню в розмірі 3 050,49 грн (три тисячі п`ятдесят гривень 49 коп), три відсотка річних у розмірі 344,75 грн (триста сорок чотири гривні 75 коп), суму інфляційних втрат у розмірі 484,21 грн (чотириста вісімдесят чотири гривні 21 коп) та 1919,98 грн (одну тисячу дев`ятсот дев`ятнадцять гривень 98 коп.) судового збору. Видати наказ.

У задоволенні позову в частині пені в розмірі 13,84 грн та трьох відсотків річних в розмірі 1,17 грн відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 15 листопада 2019 року.

Суддя І. С. Горохов