ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2019 р. Справа №921/255/19

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Дубник О.П.

суддів Желік М.Б.

Матущак О.І.,

розглянувши в письмовому провадженні без виклику сторін апеляційну скаргу Тернопільського державного науково-технічного підприємства (далі ТД НТП) "Промінь" вих. №237 від 12.06.2019 (вх. №01-05/2639/19 від 15.07.2019)

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 20.05.2019 (суддя Хома С.О., повний текст складено 24.05.2019)

у справі № 921/255/19

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) "ТД Стальпрокат", м. Київ

до відповідача: ТД НТП "Промінь", м. Тернопіль

про: стягнення 53 266,44 грн. боргу, 2 000,00 грн. витрат на надання правничої допомоги, 1921,00 грн. судового збору.

ВСТАНОВИВ:

1. Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

15.07.2019 на розгляд Західного апеляційного господарського суду поступила апеляційна скарга Тернопільського державного науково-технічного підприємства "Промінь" вих. №237 від 12.06.2019 (вх. №01-05/2639/19 від 15.07.2019) на рішення Господарського суду Тернопільської області від 20.05.2019 у справі №921/255/19.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.07.2019 склад колегії по розгляду справи №921/255/19 визначено: головуючий суддя Дубник О.П., судді Желік М.Б., Матущак О.І.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 22.07.2019 вищевказану апеляційну скаргу у справі №921/255/19 залишено без руху з підстав, наведених в такій.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 05.09.2019 (в складі колегії: головуючий суддя Дубник О.П., судді Желік М.Б., Матущак О.І.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Тернопільського державного науково-технічного підприємства "Промінь" вих. №237 від 12.06.2019 (вх. №01-05/2639/19 від 15.07.2019) на рішення Господарського суду Тернопільської області від 20.05.2019 у справі №921/255/19. З урахуванням ціни позову (53266,44 грн.), ухвалою суду апеляційної інстанції від 05.09.2019, колегія суддів вирішила здійснити розгляд справи № 921/255/19 в порядку письмового провадження без виклику сторін справи (ч. 13 ст. 8; ч.10 ст. 270 ГПК України).

Ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 05.09.2019 ТД НТП «Промінь» вручено 09.09.2019, що підтверджується повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, яке наявне в матеріалах справи. Від ТОВ «ТД Стальпрокат» ухвала суду повернулась із зазначенням «за закінченням встановленого строку зберігання».

Згідно витягу з ЄДРЮОФОПГО станом на 06.11.2019 вбачається, що місцезнаходженням юридичної особи ТОВ «ТД «Стальпрокат» є 04074, м. Київ, Оболонський район, вул. Лугова, 16-А. На дану адресу і направлялась ухвала суду від 05.09.2019.

2. Короткий зміст позовних вимог.

17.04.2015 ТОВ ТД «Стальпрокат» подано на розгляд Господарського суду Тернопільської області позовну заяву до ТД НТП Промін» про стягнення заборгованості в сумі 53 266,44 грн., 2000,00 грн. витрат на надання правової допомоги та 1921,00 грн. сплаченого судового збору( а.с.12-14).

Позовні вимоги мотивовано неналежною оплатою ТД НТП «Промінь» поставленого товару, чим спричинено виникнення заборгованості в сумі 53 266,44 грнё про що відповідачу скерована 18.03.2019 претензія.

3 .Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

3.1. Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 20.05.2019 позовні вимоги задоволено; стягнуто на користь позивача з відповідача 53 266,44 грн. боргу, 2000,00 грн. витрат на надання правової допомоги та 1921,00 грн. судового збору в повернення сплачених судових витрат.

3.2. Ухвалюючи рішення, місцевий господарський суд зазначив, між сторонами виникли господарські правовідносини з поставки товару шляхом укладення договору у спрощений спосіб, що підтверджується видатковою накладною №РН-0000064 від 19.12.2018, а дії сторін щодо направлення рахунку фактури №СФ-0007894 від 04.12.2018 на оплату товару та часткова оплата зап товар засвідчують волю сторін для настання відповідних правових наслідків.

4. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та аргументи учасників справи.

4.1. ТД НТП «Промінь» не погоджується з ухваленим рішенням суду, вважає його незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду таким, що не відповідають обставинам справи. Про те, які саме норми матеріального права неправильно застосовані судом, не вказує. Погоджується, що між сторонами виникли правовідносини з приводу поставки товару, які регулюються ст. 712 Цивільного кодексу України.

Скаржник також зазначає, що рахунок-фактура є розрахунково-платіжним документом, що передбачає лише виставлення певної суми для оплати покупцю, а сам факт поставки має бути підтверджений видатковою накладною. При цьому вказує, що з видаткової накладної не вбачається, що вона підписана саме уповноваженою особою ТД НТП «Промінь», відтак вважає, що дана накладна не є належним доказом, на підставі якого можна встановити обставини, які входять в предмет доказування, а саме отримання відповідачем саме того товару, за який стягнуто заборгованість.

Відповідно до цього, просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позову ТОВ «ТД «Стальпрокат» до ТД НТП «Промінь» про стягнення боргу відмовити.

4.2. Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

5. Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанції.

5.1. 04.12.2018 Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Стальпрокат" направлено ТД НТП «Промінь» на оплату рахунок фактуру №СФ-0007894 від 04.12.2018 на суму 274 026,76 грн. в якому постачальником зазначено ТОВ «ТД Стальпрокат», а одержувачем Тернопільське державне науково-технічне підприємство «Промінь» (а.с.20).

Відповідачем отримано від позивача товар (труба 22Х1,5ст.3, труба 27Х1,5 ст.3) на суму 274026,76 грн., що підтверджується зокрема видатковою накладною №РН-0000064 від 19.12.2018, яка підписана уповноваженим особами та скріплена печатками сторін (а.с.44).

Встановлено, що відповідачем здійснено часткову оплату за поставлений товар на загальну суму 220 760,32 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №2543 від 07.12.2018 на суму 188785,32 грн., №2607 від 21.12.2018 на суму 8525,00 грн., №2632 від 28.12.2018 на суму 8525,00 грн., №2641 від 04.01.2019 на суму 8525,00 грн., №2666 від 18.01.2019 на суму 6400,00 грн. (а.с.21-25).

Відтак, заборгованість за поставлений товар згідно рахунку фактури №СФ-0007894 від 04.12.2018 становить 53 266,44 грн.

При цьому, в матеріалах справи наявний гарантійний лист №574 від 21.12.2018 (а.с.26), в якому відповідач гарантував погасити заборгованість перед ТОВ «ТД Стальпрокат» в розмірі 85 241,44 грн. за поставку металопрокату згідно рахунку-фактури №СФ-0007894 від 04.12.2018 в строк не пізніше 28.02.2019.

Однак, внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань по оплаті поставленого товару згідно зазначеного гарантійного листа, представником позивача надіслано на адресу відповідача претензію від 18.03.2019 про погашення заборгованості в сумі 53 266,44 грн. (а.с.37), яка залишилась несплаченою станом на 18.03.2019.

Відповідач у відповіді на претензію зазначає, що 19.12.2018 ТОВ «ТД Стальпрокат» поставило ТД НТП «Промінь» прокат, однак при розкритті даного прокату для виконання замовлення була виявлена нестача труби 27Х1,5 в кількості 720 м.пог. та надлишок труби 22Х1,5 в кількості 900 м.пог., про що повідомлено в телефонній розмові представника ТОВ «ТД «Стальпрокат». При цьому, ТДНТП «Промінь» пропонує погашення заборгованості в розмірі 53 266,44 грн. протягом ІІ кв. 2019 року або повернення надлишку поставленого прокату (труби 22Х1,5) в рахунок погашення заборгованості за ціною, вказаною у видатковій накладній та часткову доплату в межах суми боргу, протягом ІІ кварталу 2019 року (а.с.39).

6. Норми права та мотиви, якими суд апеляційної інстанції керувався при прийнятті постанови, висновки суду.

У відповідності до положень ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського процесуального кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або немайнового права та інтересу.

Згідно ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зі змісту ст. 11 Цивільного кодексу України вбачається, що цивільні права та обов`язки виникають зокрема, з договору та інших правочинів.

Частиною 1 ст. 202 Цивільного кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч.1 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень , якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ч. ч. 1,2 ст. 205 Цивільного кодексу України).

Слід зазначити, що поставка товарів без укладення договору поставки може здійснюватися лише у випадках і порядку, передбачених законом (ч.5 ст. 206 Цивільного кодексу України).

Проаналізувавши матеріали та обставини справи, вбачається, що між сторонами виникли господарські правовідносини з поставки товару, шляхом укладення договору у спрощений спосіб, підтвердженням чого є видаткова накладна №PH-0000064 від 19.11.2018, а дії сторін щодо направлення рахунку фактури №СФ-0007894 від 04.12.2018 на оплату товару та його часткової оплати засвідчують їх волю для настання відповідних правових наслідків.

Видаткова накладна №РН-0000064 від 19.12.2018 складена відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.056.1995, та є первинним обліковим документом, який фіксує та підтверджує господарську операцію поставку товару і є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.ч.1ё2 ст.712 ЦК України).

Згідно вимог ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтями 610, 612 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що строчив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідач, починаючи з грудня 2018 року почав оплачувати товар згідно рахунку-фактури №СФ-0007894 від 04.12.2018, що свідчить про прийняття пропозиції укласти договір. Всього сплачено поставленого товару на загальну суму 220760,32 грн., що підтверджується платіжним дорученнями №2543 від 07.12.2018, №2607 від 21.12.2018, №2632 від 28.12.2018, №2641 від 04.01.2019, №2666 від 18.01.2019 (а.с.21-25).

Відтак заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений товар становить 53 266,44 грн. Як вбачається з обставин справи, сторони не обумовили письмово строк, протягом якого повинна бути проведена оплата. Однак, відповідач зобов`язався погасити суму заборгованості за поставлені товари не пізніше 28.02.2019, що підтверджується гарантійним листом від 21.12.2018 №574 (а.с.26).

Щодо посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що з видаткової накладної не вбачається, що вона підписана саме уповноваженою особою ТД НТП «Промінь», відтак вважає, що дана накладна не є належним доказом, на підставі якого можна встановити обставини, які входять в предмет доказування, а саме отримання відповідачем саме того товару, за який стягнуто заборгованість, судова колегія зазначає.

В гарантійному листі за №574 від 21.12.2018 відповідач визнає факт того, що внаслідок недоотримання передоплати продукції від кінцевого замовника виникла заборгованість ТД НТП «Промінь» перед ТОВ «ТД Стальпрокат» в розмірі 85 241,44 грн. за поставку металопрокату згідно рахунку-фактури №СФ-0007894 від 04.12.2018, до якого прикладена печатка відповідача. Доказів втрати печатки підприємства чи заволодіння нею в незаконний спосіб іншими особами, матеріали справи не містять.

Щодо посилань відповідача на невідповідність комплектації труб, що поставлена позивачем, про що зазначено останнім у відповіді на претензію ( а.с.39), то судова колегія зазначає, що останнім не подано зустрічного позову в суді першої інстанції, тому дані правовідносини з приводу зазначеного можуть бути окремим предметом спору. Не доведено апелянтом факту підписання накладної не уповноваженою особою належними та допустимими доказами в розумінні ст. ст. 76, 77 ГПК України.

Відповідно до цього, місцевим господарським судом правомірно стягнено з відповідача на користь позивача 53 266,44 грн. заборгованості, як така, що до ведена та документально підтверджена обставинами справи і не спростована відповідачем.

Поряд з цим, позивач просив у позовній заяві стягнути з відповідача на користь позивача 2000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.123 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п.1 ч.3 ст.123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1, 2 ст.126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.3 ст.126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.4 ст.126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Поняття особи, котра є адвокатом, наводиться в статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" 5 липня 2012 року №5076-VI (надалі Закон №5076-VI) , де зазначено, що адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Позивачем в обґрунтування вимог щодо стягнення 2000,00 грн. правової допомоги подано договір про надання правничої допомоги від 27.03.2019, який укладено позивачем та адвокатом Відановою О.В., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №4974 від 29.05.2012, ордер серія КВ №392675 на надання правової допомоги від 17.04.2019, акт приймання-передачі наданих послуг від 12.04.2019 а також квитанція №12-889182/С від 12.04.2019, яка підтверджує проведення ТОВ «ТД Стальпрокат» оплати в сумі 2000,00 грн. за юридичні послуги за договором №27/03 (а.с.32-36).

Враховуючи подані позивачем докази в обґрунтування вимог щодо стягнення суми в розмірі 2000,00 грн. правової допомоги, а також те, що клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката відповідачем не заявлено, місцевим господарським судом правомірно стягнено з відповідача на користь позивача вищевказану суму.

Згідно з ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Скаржником не доведено наявності підстав, визначених ст. 277 ГПК України, для скасування рішення та для задоволення апеляційної скарги, таких підстав апеляційним судом не встановлено.

Отже, рішення суду першої інстанції належить залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

7. Судові витрати.

Згідно з п.2 ч.1 ст.129 ГПК України у спорах, що виникають виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ч. 13 ст. 8, ст.ст. 12, 86, 129, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Тернопільської області від 20.05.2019 у цій справі без змін.

2. Судові витрати покласти на ТД НТП «Промінь».

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Головуючий суддя Дубник О.П.

Суддя Желік М.Б.

Суддя Матущак О.І.