ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 року

м. Київ

Справа № 926/767-б/15

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Васьковського О.В. - головуючого, Огородніка К.М., Погребняка В.Я.,

за участі секретаря судового засідання Озерчук М.М.

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Західного апеляційного господарського суду (головуючий - О.Л. Мирутенко, судді: О.І. Матущак, М.І. Хабіб) від 01.07.2019

за заявою Публічного акціонерного товариства "Піреус Банк МКБ"

до Приватної фірми "Інтервал"

про визнання банкрутом.

Учасники справи:

представник кредитора - не з'явився,

представник боржника -Рабчун Р.О., адвокат,

представник скаржника - ОСОБА_1

1. Короткий зміст вимог

1.1 12.05.2015 Публічне акціонерне товариство "Піреус Банк МКБ" (далі - Кредитор) подало заяву про порушення справи про банкрутство Приватної фірми "Інтервал" (далі - Боржник) в порядку загальних норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство) та визнання грошових вимог до Боржника на суму 13 821 339 грн 68 коп.

1.2 Заява мотивована існуванням у Боржника несплаченої заборгованості перед Кредитором, що виникла за кредитним договором № 00443-CL стягнена з Боржника за рішенням Господарського суду Чернівецької області від 12.01.2010 у справі № 1-99, за яким відкрито та частково здійснено виконавче провадження, а повторне відкрите виконавче провадження триває більше року.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

2.1 27.05.2015 Господарський суд Чернівецької області ухвалив порушити провадження у справі про банкрутство Боржника в порядку загальних норм Закону про банкрутство, ввести мораторій на задоволення кредиторів, процедуру розпорядження майном, призначити розпорядником майна арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф. тощо.

2.2 Рішення суду мотивовано обґрунтованістю та доведеністю вимог Кредитора до Боржника, а також наявністю підстав для порушення провадження у справі про банкрутство Боржника за заявою Кредитора, безспірні вимоги якого складають 9 433 334 грн. 67 коп.

3. Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

3.1 01.07.2019 Західний апеляційний господарський суд ухвалив закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 27.05.2015 (в ухвалі помилково зазначено від 12.10.2018).

3.2 Рішення суду мотивовано тим, що ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 27.05.2015 не вирішувалось питання про права, інтереси та (або) обов`язки громадянина ОСОБА_1 як засновника Боржника, а оскаржувана ухвала місцевого суду, якою порушено провадження у справі про банкрутство Боржника, стосується прав, інтересів та (або) обов`язків виключно юридичної особи Боржника.

4. Встановлені судами обставини

4.1 Ухвала Господарського суду Чернівецької області від 27.05.2015 про порушення провадження у справі про банкрутство та визнання безспірних грошових вимог заявника до Боржника в сумі 9 433 334 грн. 67 коп. була оскаржена Боржником в апеляційному порядку, апеляційну скаргу підписав директор боржника - ОСОБА_1

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 15.07.2015 в задоволенні вимог апеляційної скарги Боржника відмовлено, ухвалу від 27.05.2015 залишено без змін.

В судовому засіданні в апеляційному суді 15.07.2015 були присутні директор боржника - ОСОБА_1 та представник Боржника за довіреністю - Ткач Д.П.

Постановою Вищого господарського суду України від 15.03.2016 касаційну скаргу Боржника залишено без задоволення, ухвалу господарського суду Чернівецької області від 27.05.2015 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 15.07.2015 залишено без змін.

15.03.2016 у судовому засіданні в суді касаційної інстанції були присутні директор боржника ОСОБА_1 та представник боржника Ткач Д.П.

Апеляційним судом встановлено, що директор боржника ОСОБА_1 та засновник боржника ОСОБА_1 є однією і тією ж особою. Ця обставина не заперечується самим скаржником - ОСОБА_1.

В судовому засіданні апеляційного суду 01.07.2019 громадянин ОСОБА_1 стверджував, що директор і засновник боржника це різні особи і директор не повідомив засновника про існування ухвали від 27.05.2015.

4.2 За результатами дослідження апеляційним судом протоколу судового засідання від 27.05.2015 (том 1, аркуш справи 108) порушень таємниці нарадчої кімнати не встановлено.

5. Короткий зміст вимог касаційної скарги

5.1 05.08.2019 ОСОБА_1 (далі - Засновник) подав касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 01.07.2019 про закриття апеляційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу суду першої інстанції від 27.05.2015 і направити справу на новий розгляд.

6. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

6.1 Апеляційний суд, здійснивши апеляційне провадження у цій справі з перегляду ухвали від 27.05.2015 про порушення провадження у цій справі з прийняттям рішення по суті, між тим не мотивував своє рішення щодо відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою власника та засновника Боржника - ОСОБА_1, та не врахувала незаконність постанови апеляційного суду від 15.07.2015 з перегляду цієї ж ухвали суду першої інстанції за скаргою Боржника, оскільки апеляційний суд у цьому випадку не доповідав зміст судового рішення, яке оскаржено, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні встановлюватись обставини справи, а розгляд здійснювався за поясненнями заявника апеляційної скарги.

7. Позиція Верховного Суду та висновки щодо застосування норм права

Щодо наслідків подання апеляційної скарги після закінчення апеляційного розгляду справи

7.1 Обов'язок держави у забезпеченні права кожної людини на доступ до ефективних та справедливих послуг у сфері юстиції та правосуддя закріплені як основоположні принципи у Конституції України, національному законодавстві та її міжнародних зобов'язаннях, у тому числі міжнародних договорах, стороною яких є Україна.

7.2 У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР і яка для України набрала чинності 11.09.1997 (далі - Конвенція), закріплено принцип доступу до правосуддя. Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

7.3 У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, здійснюючи тлумачення положень Конвенції, указав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права частиною спільної спадщини Договірних Сторін.

7.4 Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності (рішення у справі "Брумареску проти Румунії"). Юридична визначеність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішень. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного розгляду справи та її нового вирішення. Повноваження судів вищих інстанцій щодо перегляду мають здійснюватись для виправлення судових помилок та недоліків правосуддя, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен розглядатись як прихований засіб оскарження, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для повторного розгляду. Відступ від цього принципу може бути виправданим лише коли він обумовлений особливими та непереборними обставинами (рішення у справі "Рябих проти Росії", пункти 51 і 52).

7.5 Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина 1 статті 129 Конституції України).

7.6 Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана ОСОБА_1 ухвала від 27.05.2015 про порушення провадження у справі про банкрутство Боржника та визнання безспірних грошових вимог заявника до Боржника в сумі 9 433 334 грн. 67 коп. вже була оскаржена Боржником в апеляційному порядку, апеляційну скаргу підписав директор боржника - ОСОБА_1

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 15.07.2015 в задоволенні вимог апеляційної скарги Боржника відмовлено, ухвалу від 27.05.2015 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 15.03.2016 касаційну скаргу Боржника залишено без задоволення, ухвалу господарського суду Чернівецької області від 27.05.2015 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 15.07.2015 залишено без змін.

7.7 Нормами частини 1 статті 91 ГПК України (в редакції, чинній на час постановлення ухвали судом першої інстанції) сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участі у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мали право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Прийняття і розгляд апеляційної скарги на рішення, яке набрало законної сили, було можливе лише з дотриманням вимог частини 2 статті 93 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017) щодо поновлення строку подання скарги.

Згідно з положеннями ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017) у разі, якщо апеляційну скаргу було подано на рішення чи ухвалу місцевого господарського суду, яку вже було переглянуто в апеляційному порядку, то відповідні обставини виключали перегляд судових актів суду першої інстанції апеляційним господарським судом.

7.8 Отже, станом на час постановлення судових рішень у цій справі (про порушення провадження у справі та про перегляд цього рішення в апеляційному та касаційному порядку) норми ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017) не передбачали можливості повторного апеляційного чи касаційного перегляду судового рішення, в тому числі і за скаргою особи, яка не брала участі у справі, навіть якщо господарський суд вирішив питання про її права та обов'язки, оскільки відповідно до визначених статтею 101 цього Кодексу (в редакції, чинній до 15.12.2017) меж перегляду справи в апеляційній інстанції, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

7.9 Положеннями ГПК України (у редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII) передбачено, що учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції (частина статті 254 ГПК України).

Відповідно до норм частин 1, 3, 4 статті 272 ГПК України (в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII) у разі, якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає відповідну скаргу за правилами цієї глави; за результатами розгляду апеляційної скарги суд приймає постанову відповідно до статті 282 цього Кодексу. При цьому за наявності підстав може бути скасовано раніше прийняту постанову суду апеляційної інстанції; суд апеляційної інстанції розглядає скаргу, вказану в частині першій цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

7.10 Разом з тим, розділ ХІ "Перехідні положення" ГПК України (в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII) не передбачає повторного апеляційного перегляду судових рішень, які були переглянуті в апеляційному порядку за правилами ГПК України (у редакції, яка була чинною до 15.12.2017).

Відтак, здійснення перегляду судового рішення, яке набрало законної сили і є чинним, є порушенням принципу правової певності, оскільки таке рішення не може бути поставлено під сумнів, а здійснення перегляду цього рішення не є виправданим та обґрунтованим, оскільки може мати наслідком порушення прав інших осіб, які покладаються на чинність рішення, здійснюючи свої права та обов'язки протягом усього часу чинності цього рішення.

Суд звертається до правової позиції, що викладена стосовно застосування норм ГПК України у постанові Верховного Суду у складі суддів об'єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.04.2019 у справі №922/765/15.

7.11 Враховуючи викладене, Суд зазначає про помилковість висновку апеляційного суду в оскаржуваній ухвалі про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на підставі пункту 3 частини 1 статті 264 ГПК України з огляду на подання апеляційної скарги на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню, а тому апеляційний суд мав відмовити у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 1 частини 1 статті 261 ГПК України.

7.12 Разом з тим, хоча стаття 264 ГПК України не містить такої підстави для закриття провадження, яке помилково відкрите провадження, однак в цьому випадку процесуально правильними є дії суду апеляційної інстанції щодо закриття апеляційного провадження, оскільки апеляційне провадження у цій справі було відкрите з перегляду судового рішення, що не підлягало апеляційному оскарженню, і в разі апеляційного перегляду оскаржуваного рішення суд апеляційної інстанції буде діяти не як "суд встановлений законом" в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини.

Суд звертається до правової позиції Верховного Суду, що викладена в постанові від 08.01.2019 у справі №922/1906/18.

7.13 У зв'язку із викладеним Суд дійшов висновку, що апеляційному суду, що відкрив апеляційне провадження з перегляду судового рішення, яке не підлягало оскарженню, слід було закрити апеляційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу суду першої інстанції від 27.05.2015 на підставі статті 264 ГПК України.

7.14 Дійшовши цього висновку, Суд відхиляє аргументи скаржника (пункт 6.1) про відсутність в оскаржуваній ухвалі мотивів рішення щодо відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою власника та засновника Боржника - ОСОБА_1, та щодо незаконності постанови апеляційного суду від 15.07.2015.

7.15 Отже доводи скаржника щодо неправомірності закриття апеляційного провадження за його скаргою на ухвалу суду першої інстанції, не знайшли свого правого та матеріального підтвердження, оскільки не ґрунтуються на нормі закону та не відповідають обставинам справи, а тому відповідні вимоги не підлягають задоволенню.

7.16 Частиною 1 статті 311 ГПК України передбачено, що підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною 4 цієї статті ГПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної частини та (або) резолютивної частини.

7.17 У зв'язку з викладеним апеляційний суд, закривши апеляційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу суду першої інстанції від 27.05.2015, ухвалив по суті правильне рішення, однак при цьому неправильно застосував норми процесуального права. А тому відповідно до положень пункту 3 частини 1 статті 308 та статті 311 ГПК України оскаржувана ухвала апеляційного суду підлягає зміні з викладенням її мотивувальної частини в редакції цієї постанови, а в іншій частині - залишенню без змін.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 311, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 01.07.2019 у справі № 926/767-б/15 змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

3. В іншій частині ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 01.07.2019 у справі № 926/767-б/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.В. Васьковський

Судді К.М. Огороднік

В.Я. Погребняк