ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2019 р. Справа№ 910/2871/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Чорногуза М.Г.

Яковлєва М.Л.

розглянувши у письмовому провадженні

апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2019

у справі №910/2871/19 (суддя Балац С.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕМТРАНС"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 106121,99 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛЕМТРАНС" звернулось до господарського суду міста Києва із позовом до акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 106121,99 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок здійснення відповідачем перевезення вантажних вагонів, які належать позивачу на праві приватної власності та праві користування (оренди) було виявлено розукомплектування останніх, що в подальшому призвело до заподіяння позивачу збитків в сумі 106121,99 грн.

У відзиві на позовну заяву, поданому суду першої інстанції, відповідач проти задоволення позову заперечив та зазначив, що порожні вагони у розумінні Статуту залізниць України не є вантажем; відповідно до вимог ГОСТ №22235-76, розобладнання вагонів не відповідає поняттю пошкодження; відсутність затяжки горизонтальних важелів, авторегулятора, головної та магістральної частин повітророзподільника на вагонах не унеможливлює використання вагону за цільовим призначенням так, як не є фактом пошкодження, а є ознакою викрадення (несанкціоноване втручання у діяльність залізничного транспорту) - розслідування таких випадків є виключно компетенцією правоохоронних органів за заявою потерпілого (власника); договором на ТО з відчепленням від 01.02.2018 № ПР/В-18129/НЮдч, за вимогами якого (п. 5.7) позивач надав запасні частини для постановки відповідачем на виявлені розобладнані вагони не передбачено відшкодування останнім їх вартості та вартості ремонту вагонів в цілому, відтак заявивши позов, позивач фактично намагається повернути сплачені кошти, сплату яких він гарантував за договором.

У відповіді на відзив, поданій в суді першої інстанції, позивач не погоджується з доводами, викладеними у відзиві, та зазначав, що для виникнення обов`язку відшкодування шкоди ступінь вини відповідача значення не має; складання відповідачем актів форми ВУ-23М є підтвердженням того, що вагони були пошкоджені, і саме цей акт є підставою для переведення вагонів із робочого парку до неробочого; статутом залізниць прямо передбачено обов`язок відповідача забезпечувати збереженість (схоронність) вагонів.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.05.2019 у справі №910/2871/19 позов задоволено повністю. Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕМТРАНС" збитки в розмірі 106121,99 грн. та 1921,00 грн. судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної бездіяльності відповідача, що виявилась у незабезпеченні збереженості належного позивачу майна (вагонів), завданої шкоди - пошкодження складових частин вагонів, та причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою; при цьому, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що пошкодження вагонів під час їх перевезення залізницею сталось не з вини відповідача.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Акціонерне товариство "Українська залізниця" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 20.05.2019 у справі №910/2871/19 та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права. При цьому апелянт стверджує про відсутність підстав для подання Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛЕМТРАНС" позову, посилаючись на те, що позивач не є стороною за договором перевезення вантажу, а витрати, понесені позивачем на придбання деталей та ремонт вагонів, сталися внаслідок розукомплектування вагонів сторонніми особами, а не з вини залізниці, при цьому оплату цих витрат ТОВ "ЛЕМТРАНС" гарантувало та здійснило у повному обсязі згідно договору на ТО з відчепленням, що свідчить про відсутність всіх елементів цивільного правопорушення з боку залізниці.

У запереченні на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування рішення суду є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2019 у справі №910/2871/19. Постановлено, що апеляційний перегляд оскаржуваного рішення підлягає здійсненню без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 10 ст. 270 ГПК України розгляд апеляційної скарги здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні чи скасуванню, виходячи з наступного.

У вересні 2018 р. відповідачем було здійснено перевезення вантажних вагонів, які належать позивачу на праві приватної власності та праві користування (оренди).

Відповідно до статей 909 ЦК України та 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Законодавство про залізничний транспорт загального користування складається із Закону України "Про транспорт", Закону України "Про залізничний транспорт", Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 за № 457 та інших актів законодавства України, зокрема, Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113.

Відповідно до статті 23 Закону України "Про залізничний транспорт" перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

На станціях Інгулець (код станції 467703) та Богуславський (код станції 455100) було виявлено пошкодження (розукомплектування) вагонів №№ 56626625, 56625767, 56873847, 60455847, 61190054, 61297206, 61669230, 62966809, 53069217, 63253827, 59083477, 52238177, 62660253, 57893552, а саме: встановлено відсутність головної та магістральної частин повітророзподільника.

Вказані вагони були направлені на технічне обслуговування внаслідок встановлення відсутності головної та магістральної частин повітророзподільника, на підставі чого були оформлені повідомлення форми ВУ-23М, а саме: від 07.09.2018 №5359, від 11.09.2018 №5720, від 16.09.2018 №6225, від 16.09.2018 №6223, від 16.09.2018 №6222, від 07.09.2018 №5360, від 10.09.2018 №9422, від 10.10.2018 №9421, від 10.09.2018 №9429, від 10.09.2018 №9432, від 10.09.2018 №9431, від 16.09.2018 №1163, від 30.09.2018 №9891, від 03.10.2018 №9953.

Відповідно до п. 20 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 року № 334, акт про пошкодження вагона (контейнера) складається у разі ушкодження вагона (контейнера) під час перевезення, навантаження, вивантаження вантажу, виконання маневрових робіт, а також в інших випадках для засвідчення обставин і розмірів пошкодження і є підставою для матеріальної відповідальності винних у пошкодженні.

Структурним підрозділом "ЕКСПЛУАТАЦІЙНЕ ВАГОННЕ ДЕПО БАТУРИНСЬКА" регіональної філії "Придніпровська залізниця", структурним підрозділом "ЕКСПЛУАТАЦІЙНЕ ВАГОННЕ ДЕПО НИЖНЬОДНІПРОВСЬК-ВУЗОЛ" регіональної філії "Придніпровська залізниця" складені акти про пошкодження вагона (форма ВУ-25М), а саме: від 07.09.2018 щодо вагону 56626625, від 11.09.2018 щодо вагону 56625767, від 16.09.2018 щодо вагону 56873847, від 16.09.2018 щодо вагону 60455847, від 16.09.2018 щодо вагону 61190054, від 07.09.2018 щодо вагону 61297206, від 10.09.2018 щодо вагону 61669230, від 10.09.2018 щодо вагону 62966809, від 10.09.2018 щодо вагону 53069217, від 10.09.2018 щодо вагону 63253827, від 10.09.2018 щодо вагону 59083477, від 16.09.2018 щодо вагону 52238177, від 30.09.2018 щодо вагону 62660253, від 03.10.2018 щодо вагону 67893552.

Колегією суддів встановлено, що спірні вагони перевозились відповідачем за договором перевезення вантажу зі сплатою перевізної плати.

При цьому, порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", які залізниця зобов`язана доставити на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній, а одержувач має щодо залізниці права та обов`язки, передбачені Статутом залізниць України, зокрема, право у разі втрати частини вагонів із групи, оформленої одним перевізним документом, - витребувати у залізниці складання комерційного та інших актів та заявити вимоги про відшкодування збитків у встановлених Статутом розмірах.

Отже, власні (приватні) порожні вагони, які перевозяться залізницею за перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають правовий статус "вантажу".

Згідно з п. 3.4 Правил експлуатації власних вантажних вагонів, власні вантажні вагони, що виходять на колії загального користування, за конструкцією, строком служби, періодом проведення планових видів ремонту і технічним станом повинні відповідати всім вимогам, які встановлюються до вагонів інвентарного парку залізниць, включаючи спеціалізований рухомий склад, та мати відомості про комплектацію вагона.

Відповідно до п. 4.1 вказаних Правил випуск власних вантажних вагонів на колії загального користування допускається після відповідного огляду їх технічного стану працівниками вагонного господарства, а для перевезення небезпечного вантажу в спеціалізованих вагонах - при пред`явленні відправником вантажу працівникам станцій і вагонного господарства свідоцтва про технічний стан вагона, що гарантує безпеку перевезення цього вантажу. Номер свідоцтва і результати огляду технічного стану вагонів працівник вагонного господарства записує в книзі пред`явлення вагонів вантажного парку до технічного обслуговування (форма ВУ-14).

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження невідповідності технічного стану спірних вагонів при прийнятті їх відповідачем до перевезення, проте під час їх перевезення було встановлено їх розукомплектування.

Відповідно до абз. 1 п. 110 Статуту залізниць України, залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами перевезення вантажів іншому підприємству.

Відповідно до п. 114 Статуту залізниць України, залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини підчас перевезення вантажу, а саме за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість.

Відповідно до абз. 2 п. 126 Статуту залізниць України, за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Відповідно до п. 20 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113, пошкодження вантажного вагона - це порушення справного стану вагона або його складових частин внаслідок зовнішніх впливів, що перевищують рівні, установлені ГОСТ 22235-76, а також унесення змін у конструкції вагонів, заварювання дверей, люків, знімання бортів платформ, дверей напіввагонів, знімного устаткування вагонів тощо, свердління (пробивання, пропалювання) отворів для кріплення вантажів у деталях вагонів, а також кріплення до них вантажів за допомогою зварювання без дозволу залізниці.

Також у даному стандарті зазначено, що пошкодження можуть бути істотними і бути причиною вилучення вагона із експлуатації. А відтак, складання відповідачем актів форми ВУ-23М є підтвердженням того, що вагони були пошкоджені і саме цей акт є підставою для перерахування вагонів із робочого парку до неробочого.

Відповідно до п. 6.2.7. Інструкції з експлуатації гальм рухомого складу на залізницях України, затвердженої наказом Укрзалізниці №264-Ц від 28 жовтня 1997 року (зі змінами та доповненнями згідно з наказом №312-Ц від 07.06.2001) забороняється ставити в состав поїзда вагони, гальмівне обладнання яких має хоча б одну з наступних несправностей: несправні повітророзподільники, електроповітророзподільники, електричний ланцюг ЕПТ (у пасажирському поїзді), авторежим, кінцевий або роз`єднувальний кран, випускний клапан, гальмівний циліндр, резервуар, робоча камера.

Згідно п. 6.2.1. зазначеної Інструкції, при технічному обслуговуванні вагонів слід перевіряти: дію автогальм на чутливість до гальмування і відпускання. Повітророзподільники й електроповітророзподільники, що працюють незадовільно, замінити справними.

Таким чином, відсутність головної та/або магістральної частини повітророзподільника є саме пошкодженням вагону, а їх несправність є забороною для постановки такого вагону в состав поїзду.

З метою ремонту пошкоджених вагонів позивачем було придбано деталі на загальну суму 99238,90 грн, які були встановлені замість відсутніх деталей на розукомплектованих вагонах, а саме:

- на підставі договору поставки №710/16 від 01.11.2016, специфікації № 17 від 02.10.2017, специфікації № 20 від 02.01.2018, специфікації № 12 від 03.05.2017 у ТДВ "Попаснянський ВРЗ" було придбано: головна частина 270.023-1 у кількості 12 шт. на загальну суму 62.076,53 грн., магістральна частина 483.010-01 у кількості 5 шт. на загальну суму 28.145,22 грн. Вказана продукція була сплачена згідно платіжних доручень від 10.01.2018 № 131, від 19.02.2018 № 1140; затяжка горизонтальних важелів 532.40.100-0сб у кількості 1 шт. на загальну суму 1.380,00 грн.. Вказана продукція була сплачена згідно платіжного доручення від 04.07.2017 № 6172; валик 36х75 у кількості 2 шт. на загальну суму 64,30 грн. Вказана продукція була сплачена згідно платіжного доручення № 6172 від 04.07.2017;

- на підставі договору поставки № 410/11 від 17.06.2011 та специфікації від 17.04.2018 у TOB "AB метал груп" було придбано болт 12x35 ГОСТ 7805:2008 у кількості (2,74 кг.) на загальну суму 94,34 грн. Вказана продукція була сплачена згідно платіжного доручення від 19.04.2018 № 3131;

- на підставі договору поставки № 235/16 від 13.04.2016, специфікації від 17.04.2018 у ПрАТ "ХМЗ" було придбано: гайка М12 ГОСТ 5915:2008 у кількості 1,110 кг. На загальну суму 41,03 грн., Вказана продукція була сплачена згідно платіжного доручення від 18.05.2018 № 3973;

- на підставі договору поставки № 558/14 від 11.12.2014, специфікації від 27.12.2017 у ТОВ "Фірма "Лік-рті" було придбано: прокладка 270.326 ТУУ 6 00152135.047-97 у кількості 12 шт. на загальну суму 179,28 грн., прокладка 270.399.2 ТУУ 6 00152135.047-97 у кількості 5 шт. на загальну суму 65,40 грн. Вказана продукція була сплачена згідно платіжного доручення від 05.02.2018 № 778;

- на підставі договору поставки № 59/14 від 10.02.2014, специфікації від 10.04.2017 № 38 у ТОВ "Укртранспневматика" було придбано: авторежим 265 А-1 у кількості 2 шт. на суму 7.192,80 грн. Вказана продукція була сплачена згідно платіжних доручень від 24.04.2018 № 3242.

Відповідно до пункту 21 Правил користування вагонами і контейнерами, ремонт пошкодженого вагона здійснюється на підприємстві, що має право на виконання таких робіт, або на найближчому до місця пошкодження вагоноремонтному підприємстві. Перелік таких підприємств оприлюднюється у товарних конторах станцій обслуговування.

Між позивачем, як замовником, та відповідачем, як підрядником, укладено договір на технічне обслуговування власних вантажних вагонів з відчепленням від 01.02.2018 №ПР/В-18129/НЮдч, відповідно до умов якого відповідач зобов`язується виконувати технічне обслуговування з відчепленням вагонів позивача, а позивач зобов`язується прийняти і оплатити вказані послуги.

У зв`язку із розукомплектуванням вказаних вагонів, їх було відправлено до структурного підрозділу "ЕКСПЛУАТАЦІЙНЕ ВАГОННЕ ДЕПО БАТУРИНСЬКА" регіональної філії "Придніпровська залізниця" та структурному підрозділу "ЕКСПЛУАТАЦІЙНЕ ВАГОННЕ ДЕПО НИЖНЬОДНІПРОВСЬК-ВУЗОЛ" регіональної філії "Придніпровська залізниця" для проведення ремонтних робіт, на яких і були виконані роботи по встановленню деталей на розукомплектовані вагони, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями актів від 30.09.2018 № 52, від 31.10.2018 № 471/255, від 31.10.2018 № 472/255, від 31.10.2018 № 472/255 та від 31.10.2018 № 472/255.

Згідно п. 22 Правил користування вагонами і контейнерами, сума збитків за пошкодження вагона складається з витрат на транспортування пошкодження вагона від місця пошкодження до місця його ремонту в розмірі провізної плати, визначеної відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів, залізничним транспортом України, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 15.11.99 № 551. зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.99 за № 828/4121, з урахуванням коригувальних коефіцієнтів, що діють на момент транспортування; вартості ремонту пошкодженого вагона з урахуванням вартості втрачених та (або) пошкоджених частин; витрати на перевезення вантажу з пошкодженого вагона, якщо його неможливо від ремонту вати в навантаженому стані, які визначаються за калькуляцією вартості робіт, що надаються разом з розрахунком збитків; плати за користування вагоном за нормативний час перебування пошкодженого вагона в деповському, капітальному ремонті або технічному обслуговуванні з відчепленням, визначеної за ставками плати за користування вагонами згідно з пунктом 14 цих Правил.

Відтак, прямі збитки, які виникли у позивача у зв`язку із розукомплектуванням вагонів становить 99238,90 грн (придбані деталі) + 6883,09 грн (технічне обслуговування) = 106121,99 грн.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Встановлені в статті 1166 Цивільного кодексу України умови відшкодування шкоди поширюється на всі норми, які входять до глави 82 Цивільного кодексу України у тій мірі в якій їх не відміняють спеціальні правила передбачені окремими статтями зазначеної глави.

В передбачених законом випадках на відповідача може бути покладено обов`язок відшкодування шкоди і при відсутності в його діях вини.

Так, відповідно до статті 1187 Цивільного кодексу України (відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки) джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням транспортного засобу (залізничний вагон є транспортним засобом). Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди були завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Статтею 1192 Цивільного кодексу України зазначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на момент розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.

Статтею 114 Статуту залізниць передбачено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі; за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом.

Стаття 224 ГК України зобов`язує учасника господарських відносин, який порушив господарські зобов`язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов`язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

Статтею 225 ГК України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Протиправність поведінки відповідача виражена у бездіяльності та незабезпеченні збереження належних позивачу вагонів, чим порушено наведені положення Статуту та Закону України "Про залізничний транспорт", внаслідок чого вагони були розукомплектовані і позивачу завдані збитки в розмірі вартості їх ремонту.

Між протиправною поведінкою відповідача та завданими збитками існує прямий причинно-наслідковий зв`язок, також матеріали справи не містять доказів того, що розукомплектування вантажних вагонів сталося не з вини відповідача, який взяв на себе відповідальність за збереження прийнятих до перевезення вагонів позивача.

З огляду на викладене, враховуючи те, що позивачем доведено наявність в діях відповідача повного складу цивільного правопорушення, а відповідачем не доведено відсутності його вини, колегія суддів вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Вищевикладені обставини справи спростовують доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, та на які він посилається як на підставу скасування рішення суду, а тому відхиляються судом.

За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування, зміни чи визнання нечинним оскаржуваного рішення суду не вбачається.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Українська залізниця" залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2019 у справі №910/2871/19 - без змін.

Матеріали справи №910/2871/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді М.Г. Чорногуз

М.Л. Яковлєв