ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2019 р. м. Київ Справа № 911/2333/19

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

за участю секретаря Гарбуз Л.В.

розглянувши справу № 911/2333/19

за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ

до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради, м. Фастів

про стягнення 14 708,83 грн.

Представники:

від позивача: Понько Ю.І., довіреність б/н від 24.10.2019;

від відповідача: Саф`янова О ОСОБА_1 П ОСОБА_1 , доручення № 78 від 15.01.2019.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» (надалі-позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради (надалі-відповідач) про стягнення 14 708,83 грн.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язання щодо відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах.

Поруч з цим, звертаючись до суду, позивач просить суд здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 249 Господарського процесуального кодексу України, клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження подається у письмовій формі одночасно з поданням позовної заяви або може міститися у ній.

Частиною 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з ч. 3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 2 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ч. 2 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України, у випадку, передбаченому частиною другою статті 247 цього Кодексу, за наслідками розгляду відповідного клопотання позивача суд з урахуванням конкретних обставин справи може задовольнити клопотання та визначити строк відповідачу для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України, питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою господарського суду Київської області від 19.09.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 911/2333/19, задоволено клопотання позивача про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) представників сторін в судове засідання, призначене на 25.10.2019 (суддя Грабець С.Ю.).

07.10.2019 через канцелярію господарського суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву № 2717 від 02.10.2019 (вх. № 19149/19), в якому останній заперечує проти позову та просить суд відмовити в його задоволенні. Так, відповідач вказує на те, що між сторонами відсутні договірні відносини, якими врегульовано порядок відшкодування витрат за надані телекомунікаційні послуги та визначено механізм даного відшкодування; надання пільг з надання телекомунікаційних послуг гарантується та фінансується державою за рахунок коштів державного бюджету шляхом надання відповідним місцевим бюджетам субвенції на здійснення державних програм соціального захисту; кошти з місцевих бюджетів можуть бути виділені за надані послуги, якщо відповідною місцевою радою приймалось рішення про надання таких пільг та за умови відповідної програми.

21.10.2019 через канцелярію суду від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. № 20062/19), в якій останній підтримуючи позовні вимоги стверджує, що саме до компетенції відповідача належить забезпечення реалізації державної політики у сфері соціального захисту населення на території м. Фастів, і саме відповідач зобов`язаний здійснювати розрахунки з позивачем за надані послуги особам, які згідно чинного законодавства мають право на пільги.

На підставі розпорядження керівника апарату господарського суду Київської області від 23.10.2019 № 105-АР та витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2019, справу № 911/2333/19 передано для подальшого розгляду судді Христенко О.О.

Ухвалою суду від 23.10.2019 справу № 911/2333/19 прийнято до розгляду суддею Христенко О.О.

25.10.2019 через канцелярію суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив № 2924 від 24.10.2019 (вх. № 20350/19), в яких останній додатково до відзиву вказує про відсутність з боку відповідача прийнятих рішень щодо надання пільг та відсутність відповідно виділених коштів.

В судовому засіданні 25.10.2019 представником позивача підтримані позовні вимоги, вважаючи їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив на позовну заяву; представник відповідача заперечував проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 № 2017-ІІІ визначено, що виключно Законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв`язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону України «Про телекомунікації» № 1280-IV від 18.11.2003 телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Згідно з п. 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 № 295 установлені законами пільги з оплати послуг надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня пред`явлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

Надання загальнодоступних телекомунікаційних послуг на пільгових умовах передбачено таким категоріям громадян, які підпадають під дію Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-ХІІ, Закону України «Про жертви нацистських переслідувань» від 23.03.2000 № 1584-111, Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-ХІІ, Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» від 24.03.1998 №202/98-ВР, Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII, Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 № 2402-ІІІ, Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII та Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ.

Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця», як оператор телекомунікаційних послуг у своїй діяльності керується нормами діючого законодавства, зокрема Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, та вище зазначеними нормами Законів України «Про телекомунікації» від 18.11.2003 № 1280-1V, Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг затверджених Постановою Кабінету Міністрів України 11.04.2012 № 295, Положенням про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 № 117.

Зобов`язання АТ «Укрзалізниця» надавати телекомунікаційні послуги пільговим категоріям, кореспондується з обов`язком органів місцевого самоврядування здійснювати оплату послуг, які надаються на пільгових умовах.

Відповідно до пп. 20-4 ст. 91 Бюджетного кодексу України пільги з послуг зв`язку, інші передбачені законодавством пільги, що надаються ветеранам війни; особам, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною; вдовам (вдівцям) та батькам померлих (загиблих) осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною; постраждалим учасникам Революції Гідності; особам, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною; вдовам (вдівцям) та батькам померлих (загиблих) осіб, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною; ветеранам праці; жертвам нацистських переслідувань; ветеранам військової служби; ветеранам органів внутрішніх справ; ветеранам Національної поліції; ветеранам податкової міліції; ветеранам державної пожежної охорони; ветеранам Державної кримінально-виконавчої служби; ветеранам служби цивільного захисту; ветеранам Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України; вдовам (вдівцям) померлих (загиблих) ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби, ветеранів служби цивільного захисту та ветеранів Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України; особам, звільненим з військової служби, які стали особами з інвалідністю під час проходження військової служби; особам з інвалідністю, дітям з інвалідністю та особам, які супроводжують осіб з інвалідністю I групи або дітей з інвалідністю (не більше одного супроводжуючого); реабілітованим громадянам, які стали особами з інвалідністю внаслідок репресій або є пенсіонерами; громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; дружинам (чоловікам) та опікунам (на час опікунства) дітей померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою; багатодітним сім`ям, дитячим будинкам сімейного типу та прийомним сім`ям, в яких не менше року проживають відповідно троє або більше дітей, а також сім`ям (крім багатодітних сімей), в яких не менше року проживають троє і більше дітей, враховуючи тих, над якими встановлено опіку чи піклування належать до видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватись з усіх місцевих бюджетів.

Зазначена вище норма передбачає, що пільгове надання послуг зв`язку фінансується за рахунок видатків місцевих бюджетів будь-якого рівня шляхом визначення у відповідному місцевому бюджеті коштів.

Порядок погашення заборгованості перед підприємствами та організаціями, що надають послуги пільговим категоріям населення, визначений Положенням про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 № 117.

Відповідно до пункту 3 Положення (в редакції, яка діяла у спірний період: липень 2018-липень 2019) структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, структурні підрозділи з питань праці та соціального захисту населення виконавчих органів міських рад (далі - уповноважені органи) організовують збирання, систематизацію і зберігання зазначеної в п. 2 цього Положення інформацію та забезпечують її автоматизоване використання для контролю за відомостями, які подаються підприємствами та організаціями, що надають послуги, для розрахунків за надані пільговикам послуги; ведуть облік пільговиків шляхом формування на кожного пільговика персональної облікової картки згідно з формою « 1-пільга», в якій використовується індивідуальний ідентифікаційний номер пільговика у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів.

Згідно пункту 10 Положення (в редакції, яка діяла у спірний період: липень 2018-липень 2019) підприємства та організації, що надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою « 2-пільга».

Відповідно до пункту 11 Положення (в редакції, яка діяла у спірний період: липень 2018-липень 2019) визначено, що уповноважений орган щомісяця: звіряє інформацію, що міститься в Реєстрі, з інформацією, яка надходить від підприємств та організацій, що надають послуги, і у разі виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику, не провадять розрахунків, що стосуються виявлених розбіжностей, до уточнення цієї інформації; після проведення розрахунків з підприємствами та організаціями, що надають послуги, складає: реєстр погашення заборгованості перед підприємствами та організаціями, що надають послуги, згідно з формою « 5-пільга» та реєстр розрахунків згідно з формою « 7-пільга»; акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги згідно з формою « 3-пільга»; до 15 числа подає фінансовим органам районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських рад акти звіряння розрахунків згідно з формою « 3-пільга»; Міністерству соціальної політики Автономної Республіки Крим, головним управлінням праці та соціального захисту населення обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій звіти згідно з формами « 4-пільга» та « 6-пільга».

Таким чином, Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради є головним розпорядником коштів на погашення заборгованості перед АТ «Укрзалізниця» за послуги, надані пільговикам, що проживають на території м. Фастів, у період: липень 2018 - липень 2019.

На виконання вимог п. 10 Положення (в редакції, яка діяла у спірний період: липень 2018-липень 2019) позивачем щомісячно були сформовані розрахунки за формою « 2-пільга» щодо телекомунікаційних послуг, наданих пільговикам у відповідному місяці, а саме: за липень 2018 на суму 1 069,89 грн., за серпень 2018 на суму 1 026,09 грн., за вересень 2018 на суму 1 005,04 грн., за жовтень 2018 на суму 1 065,99 грн., за листопад 2018 на суму 1 211,71 грн., за грудень 2018 на суму 1 169,64 грн., за січень 2019 на суму 1 274,90 грн., за лютий 2019 на суму 1 297,67 грн., за березень 2019 на суму 1 040,05 грн., за квітень 2019 на суму 1 174,25 грн., за травень 2019 на суму 1 160,19 грн., за червень 2019 на суму 1 090,37 грн., за липень 2019 на суму 1 132,04 грн.

Вказані розрахунки разом із актами звірки розрахунків були надіслані позивачем на адресу відповідача.

Однак, у своїх листах, копії яких наявні в матеріалах справи, відповідач вказував про неможливість підписання відповідних актів звірки та відмову у прийнятті відповідних розрахунків, з посиланням на відсутність в Державному бюджеті на відповідний рік видатків у вигляді субвенцій з державного бюджету та відсутність з боку Фастівської міської ради прийнятого рішення про виділення коштів за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям громадян.

Таким чином, відповідачем залишені не оплачені телекомунікаційні послуги, надані пільговим категоріям громадян за період: липень 2018 - липень 2019 в загальні сумі 14 708,83 грн.

В порядку досудового врегулювання спору, позивач звертався до відповідача із претензією № НЮ-16-80/19-п від 07.06.2019 про сплату заборгованості.

У відповідь відповідачем наданий лист № 1831 від 19.06.2019, в якому останнім повідомлено про те, що на 2019 рік Законом України «Про Державний бюджет України» не передбачені видатки у вигляді субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг з послуг зв`язку, інших передбачених законодавством пільг та на компенсацію за пільговий проїзд, у зв`язку з чим управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради не має можливості сплачувати відповідні кошти.

Таким чином, всупереч вимогам частини 2 пункту 11 Положення (в редакції, яка діяла у спірний період: липень 2018-липень 2019) відповідачем не здійснено погашення заборгованості перед позивачем за послуги надані пільговикам у період: липень 2018 - липень 2019 в загальні сумі 14 708,83 грн.

Статтею 174 Господарського кодексу України визначено, що господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно - правового акту.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу (ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України).

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статей 526 та 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства та у встановлений строк.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Докази відшкодування відповідачем вказаних втрат в матеріалах справи відсутні.

Заперечення відповідача проти позовних вимог з підстав відсутності в місцевому бюджеті коштів на фінансування кредиторської заборгованості та недостатності бюджетного фінансування у вигляді субвенцій для погашення вказаної заборгованості, не приймаються судом до уваги при вирішені спору та відхиляються з огляду на наступне.

Обов`язок по оплаті наданих позивачем телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян у відповідності до перелічених вище норм законодавства покладено на відповідача, як розпорядника коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення відповідного району.

З огляду на наведене, у позивача, який надав послуги зв`язку особам, що згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги, виникло цивільне право на відшкодування частини вартості таких послуг зв`язку за рахунок держави як платника, а у відповідача як органу, через який діє держава у цих відносинах, обов`язок здійснити з позивачем розрахунок за надані послуги.

Отже, посилання відповідача на відсутність укладеного договору, не заслуговує на увагу, оскільки чинне законодавство України не передбачає обов`язковості укладення договору про розрахунки з постачальниками послуг, наданих особам, які мають право на пільги, а зобов`язання сторін у таких відносинах виникають безпосередньо із законів України.

Відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не може бути підставою для звільнення особи від обов`язку виконання свого зобов`язання належним чином.

Відповідно до частини першої статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Частиною 2 ст. 218 ГК України та ч. 2 ст. 617 ЦК України передбачено, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення від відповідальності. За таких обставин, відсутність бюджетного фінансування не є підставою для звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду України від 15.05.2012 у справі № 11/446, від 15.05.2012 у справі № 3-28гс12 , постановах Верховного Суду від 08.10.2018 у справі № 911/2865/17, від 22.05.2018 у справі № 927/465/17.

Враховуючи наведене вище, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судовий збір відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України, покладається судом на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради (08500, Київська обл., м. Фастів, вул. Небесної Сотні, 8, ) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» (01601, м. Київ, вул. Лисенка, 6, ) 14 708 (чотирнадцять тисяч сімсот вісім) грн. 83 коп. заборгованості по відшкодуванню витрат понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян та 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення підписано - 11.11.2019

Суддя О.О. Христенко