ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

"18" листопада 2019 р. м. Київ Справа № 911/2796/19

Господарський суд Київської області у складі судді Третьякової О.О., розглянувши матеріали за

заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Ді-Транс" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 21, ідентифікаційний код 39314304)
до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )
про видачу судового наказу

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ді-Транс" звернулось до Господарського суду Київської області з заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за поставлений товар у сумі 640 грн за договором поставки від 18.05.2018 №9129 і видатковою накладною від 20.10.2018 №ВДС-108252.

Як вказує заявник, прострочення у боржника стало наслідком неналежного виконання ним грошових зобов`язань, що виникли з договору поставки, який укладався ним як господарюючим суб`єктом, а саме фізичною особою-підприємцем.

Суд не вбачає підстав для задоволення поданої заяви, зважаючи на таке.

Підстави звернення з заявою про видачу судового наказу до суду господарської юрисдикції Товариство з обмеженою відповідальністю "Ді-Транс" обґрунтовує тим, що правовідносини між сторонами виникли з письмового правочину, який був укладений ОСОБА_1 як суб`єктом підприємницької діяльності. Тобто між сторонами мають місце господарські правовідносини, і, незважаючи на втрату боржником статусу фізичної особи-підприємця (державна реєстрація була припинена 23.10.2019), його господарські зобов`язання не припинилися. У свою чергу, наявність у покупця ( ОСОБА_1 ) простроченої заборгованості з оплати вартості прийнятого у власність товару, зумовила необхідність звернення постачальника (Товариства з обмеженою відповідальністю "Ді-Транс") до Господарського суду Київської області з цією заявою.

Згідно з п.16 ч.1 ст.20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа - підприємець.

Порядок та форма звернення до суду з заявою про видачу судового наказу до господарського суду визначені Господарським процесуальним кодексом України, зокрема, розділом II "Наказне провадження".

Відповідно до ч.1-3 ст.147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

У ч.1 ст.148 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Норми ч.1,2 ст.154 Господарського процесуального кодексу України передбачають, що суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Згідно з п.4 ч.1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, зазначені у ч.1 ст.175 цього Кодексу.

Пунктом 6 ч.1 ст.175 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено суб`єкта господарювання, які звернулися із позовною заявою або до яких пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Процесуальний строк для постановлення ухвали про відмову у видачі судового наказу визначений у ч.6 ст.152 Господарського процесуального кодексу України та не може перевищувати десяти днів з дня надходження до суду відповідної заяви.

З поданої заяви вбачається, що вимоги про стягнення заборгованості заявлені до ОСОБА_1 , реєстрацію якого як фізичної особи - підприємця припинено 23.10.2019.

У приписах ст.51 Цивільного кодексу України визначено, що до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Відповідно до ч.8 ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Згідно з відомостями, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця Калініченко Романа Леонідовича відбулося 23.10.2019, про що здійснено відповідний запис № 3009734 в Реєстрі.

У поданій заяві Товариство з обмеженою відповідальністю "Ді-Транс", посилаючись на правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №910/8729/18, зазначає, що правовідносини заявника та боржника виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у боржника з втратою його статусу як фізичної особи-підприємця не припинились.

Такі посилання заявника суд враховує, проте зазначає наступне.

Аналіз деяких норм матеріального права дає підстави дійти висновку про те, що за наслідками припинення підприємницької діяльності фізичною особою її права й обов`язки господарюючого суб`єкта за укладеними під час здійснення підприємницької діяльності договорами не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою. До того ж, з 15.12.2017 (з моменту набуття чинності нової редакції Господарського процесуального кодексу України) до юрисдикції господарських судів за п.1 ч.1 ст.20 Господарського процесуального кодексу України віднесено спори, стороною в яких є фізична особа, котра на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем (аналогічна правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17.

У той же час, справа № 910/8729/18, на практику Верховного суду щодо якої вказує заявник, розглядалась судами в порядку позовного, а не наказного провадження.

За приписами ч. 2 ст.12 Господарського процесуального кодексу України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених вимог по суті, а процесуальний механізм наказного провадження не передбачає встановлення обставин щодо правонаступництва та обсягу відповідальності фізичної особи, що виникає у зв`язку із втратою нею статусу підприємця.

Як вказувалося вище, у п.16 ч.1 ст.20 та у ч.3 ст.147 Господарського процесуального кодексу України визначено суб`єктний склад учасників наказного провадження та унормовано, що боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

Ці приписи законодавства є спеціальними, які підлягають безумовному врахуванню як учасниками справи, так і судом, для цілей визначення порядку правового регулювання при здійсненні стягнення на підставі судового наказу.

Тобто, звертаючись з заявою про видачу судового наказу в порядку наказного провадження, визначаючи в якості боржника саме фізичну особу, яка втратила статус фізичної особи-підприємця, заявником не прийнято до уваги, що процедура наказного провадження застосовується виключно щодо суб`єктів господарювання, а також і те, що наказне провадження має чіткі, формальні межі, які не дозволяють врахувати наведені вище обставини, а тому припинення статусу підприємця унеможливлює застосування до розглядуваних правовідносин процедури наказного провадження.

Суд зазначає, що визначаючись із подальшими заходами за для захисту своїх прав, заявнику варто врахувати викладену позицію Великої Палати Верховного Суду у взаємозв`язку із сутністю правовідносин, що існували, як під час здійснення боржником підприємницької діяльності, так і після припинення у боржника статусу підприємця та звернутися до суду в межах відповідної форми позовного провадження.

За таких обставин, враховуючи що Товариство з обмеженою відповідальністю "Ді-Транс" звернулось до Господарського суду Київської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , який з 23.10.2019 припинив свою підприємницьку діяльність, вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ді-Транс" про стягнення заборгованості з указаного боржника, не підлягають розгляду в порядку наказного провадження.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу на підставі п.4 ч.1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.3-6 ч.1 ст.152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку, має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку (ч.2 ст.153 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись ст.148, 150, п.4 ч.1 ст.152, ст.153, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Ді-Транс" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 21, ідентифікаційний код 39314304) у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) заборгованості за договором №9129 поставки товару від 20.05.2018 у сумі 640 грн.

Ухвала набирає законної сили 18.11.2019 та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її складення.

Суддя О.О. Третьякова