ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №910/553/19

21 жовтня 2019 року м. Черкаси у справі № 04/14-10/5026/2337/2011

Господарський суд Черкаської області у складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Ковби І.М., у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду розглянув справу за позовною заявою ТОВ «Сван-1»

до держави Україна в особі Київського апеляційного господарського суду, м. Київ, вул. Шолуденка, 1, літера А

про стягнення 117935 982,77 грн. шкоди

у справі за заявою публічного акціонерного товариства «Сведбанк»

до товариства з обмеженою відповідальністю «СВАН-1»

про визнання банкрутом

за участю представників сторін:

ліквідатор ТОВ «Сван-1»: Юдицький О.В. - арбітражний керуючий,

від позивача: Кошлій Р.В. - адвокат;

від кредитора (ПАТ «Укргазбанк»): Крупний О.Г. - за довіреністю;

від кредитора: (ПАТ «Сбербанк»): Кошлій Р.В - адвокат;

від кредитора (ТОВ «Агроінжиніринг»): Артеменко О.О. - ліквідатор - арбітражний керуючий;

інші кредитори: не з`явилися;

третя особа («Маг-Трейд»): не з`явився.

Короткий опис руху справи:

Ухвалою суду від 25.10.2011р. (суддя Шумко В.В.) порушено провадження у справі про банкрутство боржника, введено процедуру розпорядника майном боржника та мораторій на задоволення вимог кредиторів, розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Юдицького О.В.

23.03.2012р. до суду надійшло дві заяви боржника про відвід судді Шумка В.В., які були задоволені ухвалою суду від 27.03.2012р. у зв`язку із скасуванням постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.03.2012р. ухвали суду від 09.02.2012р. за головуванням судді Шумко В.В.

Ухвалою суду від 19.04.2012р. справу прийнято до провадження суддею Хабазня Ю.А.

Ухвалою суду від 30.05.2012р. затверджено реєстр вимог кредиторів. Зазначена ухвала суду від 30.05.2012р. скасована постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.07.2012р. (залишена без змін постановою ВГСУ від 25.09.2012р.) в частині вимог ПП «Ванстрой ТК» і ТОВ «Проммонтаж Україна».

Постановою суду від 22.06.2012р. боржника визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Зазначена постанова від 22.06.2012р. скасована постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.11.2012р. (залишена без змін постановою ВГСУ від 05.03.2013р.), постанову суду від 22.06.2012р. скасовано, справу передано на стадію розпорядження майном боржника на розгляд у іншому складі суду.

17.12.2012р. ухвалою суду справу прийняв до провадження суддя Гура І.І.

Постановою господарського суду Черкаської області від 01.11.2017 р. товариство з обмеженою відповідальністю «Сван-1» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.04.2018р. постанову господарського суду Черкаської області від 01.11.2017р. скасовано, справу направлено до суду першої інстанції на стадію розпорядження майном.

Постановою Верхового суду від 01.08.2018р. постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.04.2018р. скасовано.

У зв`язку із звільненням судді ОСОБА_1 у відставку, згідно з протоколом повторного авторозподілу судової справи між суддями від 09.11.2018р. автоматизованою системою справу №04/14-10/5026/2337/2011 розподілено судді Хабазні Ю.А.

Ухвалою від 03.12.2018р. суддя Хабазня Ю.А. заявив самовідвід з причин скасуванням судом апеляційної інстанції винесеної ним постанови суду від 22.06.2016р. про визнання боржника банкрутом.

Протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 04.12.2018р. справу №04/14-10/5026/2337/2011 розподілено судді Боровику С.С.

При огляді та дослідженні справи №04/14-10/5026/2337/2011 було встановлено значну кількість вхідної кореспонденції (заяв, клопотань, скарг), які не були розглянуті в судовому засіданні, а саме:

- Заява арбітражного керуючого Юдицького О.В. від 15.11.2018р. на

продовження строку ліквідаційної процедури (том 55 а.с. 47-69).

Ухвалою суду від 06.12.2018р. суддя Боровик С.С. прийняв справу №04/14-10/5026/2337/2011 до свого провадження, призначив нерозглянуті заяви, скарги, клопотання до розгляду в судовому засіданні.

17.12.2018р. надійшла заява представника ПАТ «СБЕРБАНК» Кошлія Р.В. про відвід судді Боровика С.С.

Ухвалою суду від 19.12.2018р. суддя Боровик С.С. заяву від 13.12.2018р. представника ПАТ «СБЕРБАНК» Кошлія Р.В. про відвід судді Боровика С.С. задовольнив. Справу №04/14-10/5026/2337/2011 ухвалив передати керівнику апарату суду до автоматизованої системи документообігу Господарського суду Черкаської області для визначення нового складу суду.

Протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 20.12.2018р. справу №04/14-10/5026/2337/2011 розподілено судді Скибі Г.М.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 21.12.2018р. суддя Скиба Г.М. прийняв справу до свого провадження.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 21.12.2018р. суддя Скиба Г.М. прийняв також справу №925/1378/17 до свого провадження, ухвалив справи об`єднати та розглядати в межах справи про банкрутство ТОВ «СВАН-1» №04/14-10/5026/2337/2011.

На виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2018р. справа №04/14-10/5026/2337/2011 22.12.2018р. направлена до Північного апеляційного господарського суду.

02.07.2019р. справа №04/14-10/5026/2337/2011 повернулась до господарського суду Черкаської області та призначена до розгляду.

04.07.2019р. з господарського суду м. Києва у справу про банкротство ТОВ «Сван-1» надійшла справа за позовом ТОВ «Сван-1» до держави Україна про стягнення 117 935 982,77 грн. шкоди.

10.07.2019р. справу №910/553/19 прийняв до провадження суддя Скиба Г.М. та призначив в судовий розгляд в межах справи про банкрутство ТОВ «Сван-1».

В судовому засіданні:

Представник позивача ТОВ «Сван-1» Кошлій Р.В. наполягає на задоволенні вимог до держави Україна в особі Київського апеляційного господарського суду про стягнення 117935982,77 грн. шкоди.

Представник відповідача в засідання не з`явився. Відповідач належно повідомлений судом про час і місце розгляду спору, про що свідчить розписка від 09.10.2019р. уповноваженої особи в поштовому повідомленні.

Відповідач просить розглядати справу без участі представника, оскільки відповідач перебуває в стадії ліквідації.

У відзиві на позов відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. Заперечення відповідача обґрунтовані тим, що предметом позову є відшкодування шкоди, яку, на думку позивача, було завдано неправомірними діями суду, тому для вирішення спору по суті необхідно встановити доведеність допустимими та належними доказами неправомірність рішення суду, а також встановити причинно-наслідковий зв`язок між діями суду та заподіяною позивачу шкодою. Відповідач вважає, що в його діях відсутні ознаки неправомірності, що суд діяв у спосіб і в межах, передбачені чинним законодавством, а відтак підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Представник кредитора ПАТ «Укргазбанк» вимоги позову заперечив та

просить в позові відмовити з мотивів відсутності у відповідача всіх складових для стягнення шкоди.

Ліквідатор ТОВ «Сван-1» Юдицький О.В. пояснив, що ще в 2010р. ТОВ

«Сван-1» заходив в процедуру банкрутства як самоліквідація товариства.

В 2011р. банкрутство було припинено. В тому ж році банкрутне провадження проти ТОВ «Сван-1» порушено за заявою кредитора, але боржник почав зменшувати свої активи з метою ухилення від проведення розрахунків з кредиторами. В 2014 році розпорядником майна подано близько 15 позовів по відчужених автомобілях. Коли Вищий господарський суд України прийняв рішення на користь розпорядника майна ТОВ «Сван-1», останній відразу перевів всі активи на ТОВ «Агро Інжинірінг» за господарськими договорами.

Справа тривалий час знаходилась в Київському апеляційному господарському суді без руху. Замість копій документів неодноразово витребовувалася всі справа, що перешкоджало її розгляду по суті в суді першої інстанції.

Представник третьої особи ТОВ «Маг Трейд» в засідання не прибув, будучи обізнаним про час і місце розгляду спору. Безпосередньо предмет спору не зачіпає інтереси третьої особи. Участь представника ТОВ «Маг Трейд» не визнавалась обов`язковою.

Інші учасники в засідання не з`явились, представників не направили.

Судом встановлено та перевірено доказами такі взаємовідносини

сторін та обставини:

Товариство «Сван-1» - як позивач та кредитор - звернулось в процедуру ліквідації в Київський апеляційний господарський суд з заявою від 03.12.2018р. про визнання судом їх кредиторських вимог на суму 117935982,77 грн. шкоди.

Листом від 26.12.2018р. Київський апеляційний господарським суд (далі -Відповідач, Боржник, КАГС) відмовив у визнанні вимог ТОВ «СВАН-1» з мотивів, що вимоги Заявника нічим не підтверджені.

Кожній особі гарантується конституційне право на звернення до суду та судовий захист порушеного права.

Відповідно до приписів ст. 4 ГПК України: 1. Право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

2. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

3. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

4. Відмова від права на звернення до господарського суду є недійсною.

5. Угода сторін про передачу спору на розгляд третейського суду (міжнародного комерційного арбітражу) допускається.

До міжнародного комерційного арбітражу за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що відповідає вимогам, визначеним законодавством України про міжнародний комерційний арбітраж, крім випадків, визначених законом.

До третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

6. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному законом порядку.

Натомість позивач як на підставу звернення до господарського суду посилається на таке:

Відповідно до ст. 112 Цивільного кодексу України у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії.

Відповідно до п. 13 Інформаційного листа Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України» від 07.04.2008р. №01-8/211 у частині другій статті 112 ЦК України визначено, що у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог або ухилення від їх розгляду кредитор має право звернутись до суду із позовом саме до ліквідаційної комісії. Оскільки ліквідаційна комісія не відноситься до суб`єктів, перелічених у ст. 1 ГПК України та за змістом ст.ст. 111, 112 ЦК України ліквідаційна комісія діє не від власного імені, а від імені юридичної особи як її орган, тому такі спори підвідомчі господарським судам.

Відповідно до п. 4.7 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за наявності відомостей про припинення діяльності суб`єкта господарювання, який є стороною у справі, господарському суду слід враховувати таке. Відповідно до частини сьомої статті 59 Господарського кодексу України суб`єкт господарювання вважається ліквідованим з дня внесення до державного реєстру запису про припинення його діяльності. Господарським судам необхідно мати на увазі, що саме лише прийняття рішення про ліквідацію суб`єкта господарювання не позбавляє його статусу юридичної особи, і до внесення до названого державного реєстру запису про припинення його діяльності він, зокрема, може виступати учасником судового процесу в загальному порядку. Водночас ліквідаційна комісія не є ні юридичною, ані фізичною особою і не може брати участі в судовому процесі, в тому числі й від імені суб`єкта господарювання, що ліквідується. Від імені останнього в суді з підстав, передбачених частиною першою статті 28 ГПК та частиною четвертою статті 105 Цивільного кодексу України, виступають голова і члени названої комісії, ліквідатор юридичної особи.

Щодо особи Відповідача: відповідно до ст. 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними законом.

Відповідачем в даній справі за твердженням позивача є Державна Україна в особі свого уповноваженого судового органу - Київський апеляційний господарський суд, який перебуває в стадії ліквідації. Враховуючи наведене, відповідачем в даній справі Позивач визначає Державу Україна в особі її уповноваженого органу держаної влади (судової) - Київський апеляційний господарський суд.

Короткий виклад обставин: ч. 4 ст. 105 ЦК України встановлено, що до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня опублікування повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи, на підставі ч. 5 ст. 105 ЦК України. Тому ТОВ «Сван-1» звернулось в ліквідаційну комісію Київського апеляційного господарського суду з заявою від 03.12.2018року з такими вимогами:

На офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 30.04.2014р. опубліковано повідомлення №17593, з якого вбачається, що Ухвалою господарського суду міста Черкаси від 30 квітня 2015 року по справі №925/100/15 за заявою ПАТ «Перший українським міжнародний банк» порушено провадження у справі про банкрутство та введено процедуру розпорядження майном боржника - товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сван», ідентифікаційний , введено процедуру розпорядження майном ТОВ «Торговий дім «Сван», призначено розпорядником майна боржника Ушача Юрія Володимировича.

Також в повідомленні зазначено, що заяви кредиторів приймаються протягом тридцяти днів з дати опублікування оголошення.

Ч. 15 ст. 16 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що з моменту порушення провадження у справі про банкрутство пред`явлення конкурсними та забезпеченими кредиторами вимог до боржника та їх задоволення може відбуватися лише у порядку, передбаченому цим Законом, та в межах провадження у справі про банкрутство.

Ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.

ТОВ «Сван-1» є конкурсним кредитором ТОВ «Торговий дім «Сван», оскільки заборгованість останнього перед товариством становить 56 155 718,16 грн, та виникла до дня порушення провадження в справі №925/100/15 про банкрутство ТОВ «Торговий дім «Сван».

Підставою для звернення ТОВ «Сван-1» з заявою до господарського суду Черкаської області в справі №925/100/15 про банкрутство ТОВ «Торговий дім Сван» (ТОВ «ТД Сван») є таке:

1. Ухвалою господарського суду Черкаської області по справі №10/5026/2337/2011 від 25.10.2011р. порушено провадження у справі про банкрутство товариства «Сван-1», ідентифікаційний , введено процедуру розпорядження майном та призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Юдицького О.В.

Ухвалою господарського суду Черкаської області по справі №10/5026/2337/2011 від 09.02.2012р. керівника боржника - голову ліквідаційної комісії ТОВ «Сван-1» Вінника С.В. відсторонено від виконання повноважень. Виконання обов`язків керівника ТОВ «Сван-1» покладено на арбітражного керуючого-розпорядника майна боржника Юдицького О .В.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.04.2013 року у справі №10/5026/2337/2011 скасована постанова Київського апеляційного господарського суду від 14.03.2012р. у справі №10/5026/2337/2011, ухвала господарського суду Черкаської області від 09.02.2012р. у справі №10/5026/2337/2011 про виконання обов`язків керівника ТОВ «Сван-1» арбітражним керуючим Юдицьким О.В. - залишена без змін.

При здійсненні аналізу документів ТОВ «Сван-1» виконуючим обов`язки керівника ТОВ «Сван-1» Юдицьким О.В. було встановлено, що на підставі Договору №15/03 про переведення боргу від 15.03.2008р, що був укладений між ТОВ «ТД «Сван» та ТОВ «Сван-1», за товариством «Торговий дім «Сван» обліковується борг перед товариством з обмеженою відповідальністю «Сван-1» в розмірі 5 976 427,55 грн.

Цей борг ТОВ «ТД «Сван» перед ТОВ «Сван-1» в розмірі 5 976 427,55 грн. виник в результаті наступних правовідносин:

1) 10.06.2007р. між ТОВ «Агротрейд» (Комітент) та ТОВ «Торговий Дім «Сван» (Комісіонер) був укладений Договір комісії №10/06-01-к на придбання обладнання (надалі - Договір-1).

Відповідно до п.1.1. даного Договору, в порядку та на умовах, визначених даним договором, Комісіонер зобов`язується укласти від свого імені за рахунок Комітента договір поставки та передати все отримане за цим Договором Комітентові.

2) 15.03.2008р. між ТОВ «ТД «Сван» (надалі - первісний боржник) в особі директора Раченка М.В. , що діє на підставі Статуту з однієї сторони, та ТОВ «Сван-1» (надалі - новий боржник), в особі директора Шатерніка Р .В . , що діє на підставі Статуту, з іншої сторони, укладений Договір №15/03 про переведення боргу (надалі - Договір-2).

В п.1.1. Договору-2 зазначено, що в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Первісний боржник переводить цей борг (обов`язки), який виник при виконанні Договору комісії №10/06-01-к від 10.06.2007р., укладеного між Первісним боржником та Кредитором: ТОВ «ТД «Сван» (надалі іменується «Кредитор»).

Первісний боржник зобов`язаний сплатити Новому боржникові за прийняття боргу визначену цим договором плату, а Новий боржник заміняє Первісного боржника у зобов`язанні, що виникає із зазначеного вище Договору (надалі іменується «Основний договір»), і приймає на себе обов`язки первісного боржника перед Кредитором за Основним договором.

Відповідно до п.2.1. Договору-2 , не пізніше 5 років після підписання даного договору Первісний боржник сплачує Новому боржнику плату за прийняття боргу у 5 976 427,55 гривень, шляхом перерахування відповідної грошової суми на розрахунковий рахунок Нового боржника.

3) 15.09.2010р. між ТОВ «Агротрейд» (Первісний кредитор) та ТОВ «Проммонтаж Україна» (Новий кредитор) був укладений Договір №15/09/10 про відступлення права вимоги (надалі Договір-3)

Відповідно до п.1.1. Договору-3, Первісний кредитор передає Новому кредиторові, а Новий кредитор приймає право вимоги, що виникло у Первісного кредитора за договором комісії №10/06-01-к від 10.06.2007р. (далі Основний договір), укладений між Первісним кредитором та ТОВ «ТД «Сван» (надалі-Божник).

В п.1.2. Договору-3 зазначено, що за цим Договором Новий кредитор одержує право (замість Первісного кредитора) вимагати від Боржника сплату грошових коштів, отриманих Боржником за Основним договором.

Відповідно до п.1.3. Договору-3, загальна сума зобов`язань, що відступаються а цим договором, складає 5 976 427,55 грн.

В результаті укладення вищевказаних договорів у ТОВ «Сван-1» утворився борг перед ТОВ «Проммонтаж Україна» на суму 5 976 427,55 грн.

На підставі вищевказаних обставин після порушення господарським судом Черкаської області провадження у справі №14-10/5026/2337/2011 про банкрутство ТОВ «Сван-1», вимоги ТОВ «Проммонтаж Україна» в сумі 5 976 427,55 грн. було визнано та включено до Реєстру вимог кредиторів ТОВ «Сван-1» постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.07.2012р. у справі №14-10/5026/2337/2011.

Як вже зазначалось, відповідно до умов Договору-2 (п.2.1.), не пізніше 5 років після підписання даного Договору Первісний боржник (ТОВ «ТД «Сван») сплачує Новому боржнику (ТОВ «Сван-1») плату за прийняття боргу у 5 976 427,55 гривень, шляхом перерахування відповідної грошової суми на розрахунковий рахунок Нового боржника.

Ст.629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати під боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

ТОВ «Сван-1» виконало зобов`язання за Договором №15/03 про переведення боргу від 15.03.2008р. в повному обсязі, замінило Первісного боржника ТОВ «ТД «Сван» у зобов`язанні, що виникло із Договору, прийняло на себе обов`язки первісного боржника перед Кредитором за Основним договором, про що свідчить визнання вимог Нового кредитора та включення вимог ТОВ «Проммонтаж Україна» до реєстру вимог кредиторів ТОВ «Сван-1».

Оскільки Договір-2 був підписаний Сторонами 15.03.2008р., то термін 5 років після підписання вказаного договору закінчився 14.03.2013 року. Тобто в строк до 14.03.2013р. боржник повинен був сплатити товариству «Сван-1» плату за прийняття боргу у 5 976 427,55 гривень.

У зв`язку з невиконанням товариством «Торговий дім «Сван» в установлений строк зобов`язання перед ТОВ «Сван-1», кредитор звернувся в господарський суд Черкаської області з вимогами до ТОВ «Торговий дім «Сван» про стягнення частини боргу, а саме 500000 грн.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 16.12.2013р. у справі №925/1689/13 позов ТОВ «Сван-1» задоволено, присуджено до стягнення з товариства «Торговий дім «Сван» (м. Черкаси, вул. Вернигори, будинок 4, ідентифікаційний ) на користь товариства «Сван-1» (м. Черкаси, вул. Рози Люксембург, будинок, 153/2, кв. 35, ідентифікаційний ) 500 000 грн. боргу та 10 000 грн. судового збору.

Вищевказане судове рішення залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.11.2014р. та постановою Вищого господарського суду України від 03.02.2015р. у справі №925/1689/13.

На виконання рішення господарського суду Черкаської області від 16.12.2013р. у справі №925/1689/13 господарським судом Черкаської області видано судовий наказ, проте зазначене рішення до даного часу не виконано.

З врахуванням Рішенням господарського суду Черкаської області від 16.12.2013р. у справі №925/1689/13 у ТОВ «Торговий дім «Сван» залишився борг перед ТОВ «Сван-1» за Договором №15/03 про переведення боргу від 15.03.2008р. в сумі 5 476 427 грн. 55 коп.

ТОВ «Сван-1» звернувся до господарського суду Черкаської області з позовом до ТОВ «Торговий дім «Сван» про стягнення з останнього залишку боргу за Договором №15/03 про переведення боргу від 15.03.2008р.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 18.08.2014р. порушено провадження в справі №925/1423/14 за позовом ТОВ «Сван-1» до ТОВ «Торговий дім «Сван» про стягнення 1 750 000 грн.

В процесі розгляду справи №925/1423/14 ТОВ «Сван-1» збільшив позовні вимоги та просив суд стягнути з ТОВ «Торговий дім «Сван» на користь ТОВ «Сван-1» 5 476 427 грн. 55 коп. (5 976 427,55 грн. - 500 000,00 грн. = 5 476 427,55 грн. ).

Розгляд справи №925/1423/14 господарським судом Черкаської області на дату подання цієї заяви не завершений.

2. Враховуючи рішення господарського суду Черкаської області від 16.12.2013р. у справі №925/1689/13, основний борг ТОВ «Торговий дім «Сван» перед ТОВ «Сван-1» на час порушення провадження у справі №925/100/15 збільшився на 10 000 грн. судового збору і становить 5 986 427,55 грн., який складається з:

510 000 грн. - безспірні вимоги ТОВ «Сван-1» до ТОВ «Торговий дім «Сван» за рішенням господарського суду Черкаської області від 16.12.2013р. у справі №925/1689/13, з яких: 500 000 грн. - частина суми боргу ТОВ «Торговий дім «Сван» перед ТОВ «Сван-1» за Договором №15/03 про переведення боргу від 15.03.2008 року та 10 000 грн. - сплачений ТОВ «Сван-1» судовий збір;

5 476 427,55 грн. - залишок суми боргу ТОВ «Торговий дім «Сван» перед ТОВ «Сван-1» за Договором №15/03 про переведення боргу від 15.03.2008р., яка залишилась нестягнутою та є предметом спору у справі господарського суду Черкаської області №925/1423/14.

У справах господарського суду Черкаської області №925/1689/13 та №925/1423/14 сторонами (Позивачем та Відповідачем) є одні і ті ж особи - ТОВ «Сван-1» та ТОВ «Торговий дім «Сван»; предметом спору є стягнення заборгованості, яка виникла на підставі Договору №15/03 про переведення боргу від 15.03.2008р., підставою для звернення до суду було невиконання ТОВ «Торговий дім «Сван» взятих на себе зобов`язань.

Таким чином, у справах №925/1689/13, №925/1423/14 та №925/100/15 господарського суду Черкаської області суд розглядає спір між тими ж сторонами, з того ж предмету і з тих же підстав.

Ст. 9 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що справи про банкрутство розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до приписів ч.4 ст. 75 ГПК України (з грудня 2017р.) обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

3. Станом на 30.05.2015р. на підставі Договору №15/03 про переведення боргу від 15.03.2008р., укладеного між ТОВ «ТД «Сван» та ТОВ «Сван-1», за товариством «Торговий дім «Сван» обліковується основний борг перед товариством «Сван-1» в розмірі 5 976 427,55 грн.

ТОВ «ТД Сван» своїх зобов`язань за договором не виконав, грошові кошти за прийняття боргу ТОВ «Сван-1» не сплатив.

Відповідно до п.5.2. Договору №15/03 про переведення боргу від 15.03.2008р. за несвоєчасне виконання своїх грошових зобов`язань за цим договором Первісний боржник зобов`язується сплатити Новому боржникові за його вимогою пеню в розмірі 1% від простроченої суми за кожен день прострочення.

Приписами ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.6 ЦК України:

Сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Ст. 629ЦК України встановлено, що Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Таким чином, станом на 30.05.2015р. на підставі п.5.2 Договору №15/03 про переведення боргу від 15.03.2008р. сума пені в розмірі 1% за кожний день прострочення виконання зобов`язання ТОВ «ТД Сван» перед ТОВ «Сван-1» за період з 15.03.2013р. по 30.04.2015р. (777 днів прострочення) становить 46 436 842,06 грн. із розрахунку:

5 976 427,55 грн. боргу х 777 днів прострочення х 1% = 46 436 842,06 грн.

ТОВ «Сван-1» неодноразово направляв вимоги на адресу ТОВ «ТД «Сван»:

27.04.2015р. та 05.05.2015р. на адресу боржника були направлені вимоги №02-01/9225/04-14-10-2337 та №02-01/9245/04-14-10-2337 про сплату пені в розмірі 46 257 549,23 грн. та 478 114,20 грн. відповідно, але боржник не виконав зобов`язання, прийнятого на себе умовами п.5.2 Договору №15/03 про переведення боргу від 15.03.2008.

4. Ст. 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має

виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Окрім того, відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 232 ГК України, відсотки за неправомірне користування чужими коштами справляються по день сплати суми цих коштів кредитору, якщо законом або договором не встановлено для нарахування відсотків інший строк.

Згідно з пунктами 3.1. та 3.2. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 17.12.2013 №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань», - інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Із наведеного розрахунку інфляційні втрати ТОВ «Сван-1» за період прострочення виконання зобов`язання ТОВ «ТД «Сван» по проведенню розрахунку за прийняття боргу - за період з 15.03.2013р. по 30.04.2015р. становлять 3 352 775,88 грн.

Згідно з п.4.1. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 17.12.2013р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань», - сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до наведеного нижче розрахунку розмір 3% річних від простроченої суми ТОВ «ТД «Сван» за період з 15.03.2013р. по 30.04.2015р. становить 381 672,67 грн.:

сума заборгованості х 3% : 365 днів х кількість днів в періоді прострочення: 5 976 427,55 грн. х 3% : 365 днів х 777 днів прострочення.

Таким чином, загальна сума боргу ТОВ «Торговий дім «Сван» перед ТОВ «Сван-1» станом на 30.04.2015р. - дату порушення провадження у справі №925/100/15 про банкрутство ТОВ «Торговий дім «Сван» становить 56 155 718,16 грн., які складаються із наступних сум:

510 000 грн. - безспірні вимоги ТОВ «Сван-1» до ТОВ «Торговий дім «Сван» за рішенням господарського суду Черкаської області від 16.12.2013р. у справі №925/1689/13, з яких: 500 000 грн. - частина суми боргу ТОВ «Торговий дім «Сван» перед ТОВ «Сван-1» за Договором №15/03 про переведення боргу від 15.03.2008р. та 10 000 грн. - сплачений ТОВ «Сван-1» судовий збір;

5 476 427,55 грн. - залишок суми боргу ТОВ «Торговий дім «Сван» перед ТОВ «Сван-1» за Договором №15/03 про переведення боргу від 15.03.2008р.;

3 352 775,88 грн. - інфляційні нарахування на суму боргу;

381 672,67 грн. - 3% річних від простроченої суми;

46 436 842,06 грн. - пені за прострочення грошового зобов`язання на підставі п.5.2. Договору;

22.05.2018р. ТОВ «Сван-1» звернулось до Господарського суду Черкаської області з заявою про визнання вказаних вимог в справі №925/100/15 про банкрутство.

10.07.2017р. Господарським судом Черкаської області відмовлено в заяві про відвід судді.

Натомість суддею 10.07.2017р оголошено самовідвід, який мотивовано наступним:

суддя Боровик С.С. встановив, що Київський апеляційний господарський суд своїми запитами: №92628/15 від 25.06.2015р.,

№3956/15 від 09.09.2015р.,

№25051/15 від 13.11.2015р.,

№95830/15 від 22.12.2015р.,

№9240/16 від 25.01.2016р.,

№9І268/16 від 22.03.2016р.,

№93238/16 від 27.07.2016р.,

№95578/16 від 19.12.2016р.,

№9449/17 від 06.02.2017р.,

№1998/17 від 15.05.2017р.,

№92075/17 від 18.05.2017р. витребовував у господарського суду Черкаської області матеріали (оригінали) всієї справи, що було обов`язковою підставою для направлення справи до Київського апеляційного господарського суду згідно вимог Господарського процесуального кодексу України.

В подальшому, 26.06.2017р. з Київського апеляційного господарського суду надійшов запит №92566/17 від 21.06.2017р. справи №925/100/15, на виконання якого господарським судом Черкаської області 26.06.2017р. було надіслано копії матеріалів оскарження для їх розгляду у встановленому законодавством порядку.

Проте 10.07.2017р. перед початком судового засідання з Київського апеляційного господарського суду надійшов черговий запит №909-16/2567/17 від 03.07.2017р. з вимогою про термінове надіслання оригіналу ухвали від 06.06.2017р. Київського апеляційного господарського суду разом із матеріалами справи №9925/100/15, що спричинить неможливість своєчасного розгляду справи суддею Боровиком С. С. в судовому засіданні із викликом представників сторін.

Зазначена обставина унеможливлює подальший розгляд даної справи №9925/100/15 суддею Боровиком С.С., оскільки це призведе до порушення процесуальних прав сторін, тому заявляє самовідвід в порядку статті 20 ГПК України.

Судовим рішенням, що набрало законної сили, було встановлено, що справа про банкрутство не слухалась через тривалі, систематичні витребування Київським апеляційним господарським (далі - КАГС) судом оригіналу справи.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 30.04.2015р. порушене провадження у справі №925/100/15 про банкрутство ТОВ «Торговий дім «Сван» (далі - Боржник).

Запитами: №2628/15 від 25.06.2015р.,

№3956/15 від 09.09.2015р.,

№5051/15 від 13.11.2015р.,

№5830/15 від 22.12.2015р.,

№240/16 від 25.01.2016р.,

№1268/16 від 22.03.2016р.,

№3238/16 від 27.07.2016р.,

№5578/16 від 19.12.2016р.,

№449/17 від 06.02.2017р.,

№1998/17 від 15.05.2017р.,

№2075/17 від 18.05.2017р. - Київський апеляційний господарський суд (юридична особа - а не окремий суддя при здійсненні правосуддя в рамках конкретної справи) в черговий раз витребував (і це зробив не суддя, а апарат суду) листом (не суддя судовим рішенням, а працівник апарату суду - листом) з місцевого суду оригінали справи у зв`язку з надходженням касаційної скарги, що на думку поз0ивача - є порушенням.

Стаття 8 Конституції України зазначає, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади (зокрема Відповідач) та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, і не інакше.

Документом, що встановлює правила ведення діловодства та документообігу у Вищому господарському суді України, апеляційних та місцевих господарських судах, та регламентує порядок роботи з документами з моменту їх надходження чи створення в суді до знищення в установленому порядку або передачі до державної архівної установи, є Інструкція з діловодства в господарських судах України затверджена Наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013р. №28 (далі - Інструкція).

Норми вказаної інструкції зазначають таке.

Відповідно до п. 1.1.2 Положення, викладені в Інструкції правила і рекомендації щодо порядку здійснення діловодних процесів у господарському суді розроблені відповідно до положень Конституції України, законів України, інших нормативно-правових актів, що встановлюють порядок організації та діяльності органів судової влади, а також з урахуванням основних положень державної системи діловодства.

П. 1.1.4. Положення Інструкції поширюються на всю службову документацію, що не має таємного характеру, в тому числі створювану за допомогою персональних комп`ютерів.

П. 1.4.7. Всі працівники апарату суду зобов`язані виконувати вимоги Інструкції та є відповідальними за збереження процесуальних та інших документів,

Матеріали оскарження ухвали формуються лише з копій матеріалів, необхідних для розгляду скарги. До матеріалів оскарження ухвали приєднується копія оскаржуваної ухвали, яка виготовляється з оригіналу ухвали з підписом судді (підписами суддів) та засвідчується суддею, а за його відсутності - одним із заступників голови місцевого господарського суду або головою суду. При цьому копія оскаржуваної ухвали засвідчується відміткою «Згідно з оригіналом» із зазначенням посади, прізвища й ініціалів особи, яка засвідчує копію, дати засвідчення копії та скріплюється особистим підписом названої особи і гербовою печаткою суду. Оригінал оскаржуваної ухвали залишається в матеріалах справи.

Опис матеріалів оскарження ухвали підписує суддя, секретар судового засідання або працівник апарату суду, який формує матеріали оскарження ухвали.

Інших підстав, ніж підстави оскарження судового рішення в справі про банкрутство, - не передбачають направлення будь-яких документів зі справи до апеляційного суду.

Відповідно до п. 2.4.21 Інструкції у разі подання касаційної скарги на ухвали, зазначені в пунктах 1, 5, 10-21 частини 1 статті 106 Господарського процесуального кодексу України (зокрема - п. 10 ч. 1 ст. 106 ГПК України - у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», місцевий господарський суд, а у разі подання касаційної скарги відповідно апеляційний господарський суд самостійно, виходячи з конкретних обставин справи та змісту касаційної скарги, вирішує питання про перелік матеріалів, копії яких йому необхідно надіслати до суду касаційної інстанції для розгляду скарги.

Враховуючи наведене, у Відповідача (КАГС) не було правових підстав витребувати (вимагати передати) всю справу №925/100/15 (оригінали), оскільки це прямо суперечить приписам ст.ст. 8, 19, 129 Конституції України та безпосередньо створює перешкоди в доступі Заявника до правосуддя.

Позивач вважає, що саме суд має забезпечити як конституційні засади змагальності сторін та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом (п. п. 2, 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України), так і аналогічні приписи ст.ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 87 Рішення ЄСПЛ у справі «Салов проти України» від 06.09.2005р.).

У Рішенні у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує право на справедливий суд, упродовж розумного строку.

Визначення «розумний строк» узгоджується рамками процесуальних строків, встановлених національним законодавством країн-учасниць.

Відповідно до ч. 2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» процедура розпорядження майном боржника вводиться строком на сто п`ятнадцять календарних днів і може бути продовжена господарським судом за вмотивованим клопотанням розпорядника майна, комітету кредиторів або боржника не більше ніж на два місяці.

Тобто, процедура розпорядження майном в справі про банкрутство обмежена (максимально) 5-ма місяцями.

В даному ж випадку - за твердженням позивача (заявника) розпорядження майном в справі про банкрутство №925/100/15, станом на останню дату витребування апаратом Київського апеляційного господарського суду оригіналу господарської справи з Господарського суду Черкаської області, тривала надмірний строк внаслідок незаконних систематичних дій КАГС.

Відтак, внаслідок дії мораторію, Позивач вказує, що він позбавлений задовольнити в рамках справи про банкрутство свої вже визнані судом (в інших процесах - позовних провадженнях, що передували порушенню справи про банкрутство) вимоги через неправомірні дії Відповідача по блокуванню слухання справи, а фактично - втручання третіх осіб у здійснення правосуддя.

Позивач вважає, що неправомірно (у спосіб, не передбачений законодавством) витребувавши оригінал справи за межі місцевого суду (роблячи це систематично), Відповідач порушив ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 19 Конституцію України.

Постановою Господарського суду Черкаської області від 05.04.2018р. ТОВ ТД «Сван» визнано банкрутом.

Відповідно до звіту арбітражного керуючого Звєздічева М.О. від 22.02.2018 все майно (окрім заставленого на користь одного з кредиторів напіврозібраного сараю) немає (викрадено, пропало).

Позивач вважає, що внаслідок неправомірних дій КАГС товариству «Сван-1» завдано наступної шкоди.

56155 718,16 грн. - заявлено 22.05.2018р.

Інфляційна частина (знецінення грошових коштів) проводиться за період з червня 2015р. до винесення місяця ухвали про затвердження реєстру кредиторів - включаючи січень 2018р. (ухвала місцевого суду була винесена 15.02.2018р.).

Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за період1Інфляційне збільшення суми боргу2Сума боргу з врахуванням індексу інфляції3
01.06.2014-| 31.01.18,162.4,2,77
Таким чином, сума боргу з урахуванням індексу інфляції складає 117935982,77 грн.

1Сукупний індекс інфляції за період розраховується за формулою: II ср. = II1 х І12 ...х ІІХ/100n, де ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць заборгованості; ІІ2 -індекс інфляції за другий місяць заборгованості; ІІХ - індекс інфляції за останній місяць заборгованості; n - кількість місяців заборгованості;

2Інфляційне збільшення суми боргу розраховується за формулою: С. інфл. = С х Пер., де С - сума боргу; Пер. - сукупний індекс інфляції;

3Сума боргу з врахуванням індексу інфляції розраховується за формулою: С заг. = С + С інфл., де С - сума боргу; С інфл. - інфляційне збільшення суми боргу.

Заявник просить врахувати таке.

Відповідно до приписів ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Положенням ст. 1173 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

У відзиві на позов відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив, обґрунтовуючи свої заперечення наступним.

Враховуючи те, що предметом спору є відшкодування шкоди, яку, на думку позивача, було завдано неправомірними діями суду, для вирішення спору по суті необхідно встановити доведеність допустимими та належними доказами неправомірності рішення суду, а також встановити причинно-наслідковий зв`язок між діями суду та заподіяною позивачу шкодою.

Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Оскільки відповідно до приписів ст. 1173, 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою незалежно від вини цих органів, то підставою для цивільно-правової відповідальності у такому випадку є правопорушення, що включає такі складові елементи: шкода, протиправність діяння та зв`язок між ними.

Позивач вважає, що запитами про витребування оригіналу справи з місцевого суду у зв`язку з надходженням касаційної скарги по справі відповідач протиправно та умисно створював перешкоди у доступі позивача до правосуддя.

Як слушно зазначає відповідач, наявність порушень процесуальних або матеріальних норм, вчинених судом під час розгляду справи, що спричинило порушення прав сторони у справі та ухвалення незаконного рішення, віднесено до компетенції суду апеляційної або касаційної інстанції в межах перегляду конкретної судової справи.

Відповідно до положень ст. 126 Конституції України незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється. Суддю не може бути притягнуто до відповідальності за ухвалене ним судове рішення, за винятком вчинення злочину або дисциплінарного проступку.

Основними засадами судочинства, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядку у справі не допускається. Такий висновок міститься у п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України від 13.06.2007 №8 «Про незалежність судової влади».

Відповідно до ч. 5 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок постановлення судом незаконного рішення в цивільній справі, відшкодовується державою в повному обсязі в разі встановлення в діях судді (суддів), які вплинули на постановлення незаконного рішення, складу злочину за обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Таким чином, відшкодування шкоди, завданої в результаті неправомірного судового рішення, можливе лише в разі встановлення в діях судді (суддів) складу злочину.

Позивачем не надано доказів на підтвердження обставин щодо прийняття Київським апеляційним господарським судом завідомо неправосудних рішень.

Інших доказів для підтвердження чи спростування вимог - сторонами не подано.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають до задоволення.

Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності з положеннями постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» рішення з господарського спору повинно прийматись у відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Суд погоджується з доводами позивача, що позивач (ТОВ) та відповідач (суд) не перебувають в договірних чи господарських відносинах між собою. На ці відносини не поширюються норми Господарського кодексу України (далі - ГК України). Сторони перебувають в абсолютних правовідносинах на підставі Закону.

Частина 2 ст. 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає зобов`язання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Позивач є самостійною юридичною особою та суб`єктом господарювання на внутрішньому ринку в Україні, що підтверджено витягами з ЄДРПОУ. Місце проведення господарської діяльності позивача відповідає місцю його реєстрації згідно даних ЄДРПОУ - положення ст. 93 Цивільного кодексу України.

Відповідач в особі Київського апеляційного господарського суду є органом судової влади в Україні та самостійною юридичною особою.

За приписами ст. 19 Конституції України суд може діяти лише у спосіб, визначений законом, і не інакше.

Як встановлено судом, відповідач діяв у спосіб, передбачений чинним законодавством, а саме на підставі Інструкції з діловодства в господарських судах України, що затверджена наказом державної судової адміністрації України від 20.02.2013 №28 (далі-Інстукція).

Суд враховує, що чинне цивільне законодавство не містить поняття та визначення «шкода». Законодавець вказав лише загальні підстави відшкодування:

Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок постановлення судом незаконного рішення в цивільній справі, відшкодовується державою в повному обсязі в разі встановлення в діях судді (суддів), які вплинули на постановлення незаконного рішення, складу злочину за обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

В той же час законодавець передбачив способи відшкодування шкоди - приписи ст. 1192 ЦК України:

1. З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Способи відшкодування шкоди та визначення збитків встановлені законодавцем в ст. 22 ЦК України:

1. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

2. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

3. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

4. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Вимоги про стягнення збитків позивач не заявляв, свої вимоги не змінював та не доповнював. Предмет спору не коригував.

Суд також враховує, що відшкодування можливе лише з казначейських рахунків Державної казначейської служби України, але позивач не заявляв клопотань про залучення Державної казначейської служби України до участі у справі в якості відповідача (співвідповідача) чи третьої особи без самостійних вимог.

Законодавець також визначив, що для настання деліктної відповідальності відповідно до ст. 1166 ЦК України необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; г) вина заподіювача у спричиненні шкоди.

Перераховані підстави визнаються загальними, оскільки необхідні для всіх випадків відшкодування шкоди. Шкода полягає у будь-якому знеціненні блага, що охороняється правом, а майнова шкода - у зменшенні майнової сфери потерпілого, що, своєю чергою, тягне за собою негативні майнові наслідки для правопорушника.

Відсутність одного з елементів складу правопорушення має наслідком відсутність спричинення шкоди.

Оскільки відповідно до приписів ст. 1173, 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою незалежно від вини цих органів, то підставою для цивільно-правової відповідальності у такому випадку є правопорушення, що включає такі складові елементи: шкода, протиправність діяння та зв`язок між ними.

Частина 1 ст. 1166 ЦКУ передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Тобто відшкодуванню підлягає не лише реальна шкода (майно, втрачене або пошкоджене в результаті протиправної поведінки), але й упущена вигода. Теорія цивільного права базується на принципі генерального делікту, відповідно до якого кожному заборонено завдавати шкоди майну іншої особи, що і знайшло юридичне втілення в ст. 1166 ЦК України.

В той же час суд враховує відсутність скасованих рішень апеляційної інстанції у даній справі з даним предметом спору, відсутність відкриття дисциплінарних проваджень щодо суддів Київського апеляційного господарського суду та відсутність встановлення фактів протиправного рішення суду, протиправних дій судді чи колегії суддів при прийнятті рішень у даній справі, відсутність рішень Європейського суду з прав людини за результатами розгляду скарг у даній справі.

Суд при прийнятті рішення враховує правові позиції та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, згоду на застосування якого надано Верховною Радою України (п. 4 ст. 11 ГПК України):

- принцип правової певності та юридичної визначеності - недопустимість ревізування рішень судів, які набрали законної сили - з підстав бажання зацікавленої особи в переоцінці доказів (рішення «Агрокомплекс проти України» nо.23465/03 від 08.03.2012р.);

- принцип загальної оцінки судом відносин сторін та відсутності обов`язку суду давати оцінку кожній вимозі сторін: (рішення «Серявін проти України» nо. 4909/04 від 10.02.2010р., рішення «Трофімчук проти України» nо. 4241/03 від 28.10.2010р.);

- принцип поваги до права на володіння своїм майном (рішення «Желтяков проти України» nо. 4994/04 від 09.09.2011р.).

Суд при прийнятті рішення не враховує посилання позивача на рішення

Печерського районного суду м. Києва від 02.08.2019р. у справі №757/25592/19-ц (суддя Вовк С.В.) про відшкодування на користь особи (позивача) моральної та матеріальної шкоди, оскільки той позов подано фізичною особою, з іншим предметом спору. Дане рішення Печерського суду господарський суд Черкаської області вважає політично вмотивованим.

Суд вважає направлення господарським судом міста Києва справи №910/553/19 за позовом ТОВ «Сван-1» до Держави Україна в особі Київського апеляційного господарського суду на розгляд господарського суду Черкаської області помилковим, оскільки господарський суд Черкаської області не отримував вказівки чи висновку вищестоящого суду про підсудність спору в даній справі. В той же час суд зазначає, що спір про підсудність не допускається. Позовні вимоги було вирішено в провадженні про банкрутство ТОВ «Сван-1» в межах справи про банкрутство №04/14-10/5026/2337/2011.

Провадження у справі про банкрутство було відкрито на підставі Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

21.10.2019 вказаний Закон втратив чинність на підставі Кодексу України з процедур банкрутства №2597-VIII від 18.10.2018 (далі - Кодекс).

Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Кодексу, а саме ч. 4 пункту 14) з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Згідно з положеннями ст. 7 Кодексу спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Відповідно до ст. ст. 74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Позивач не довів належними та допустимими доказами обставини, на які він посилається у своїх позовних вимогах.

Таким чином, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог позивача за їх недоведеністю, необґрунтованістю та безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 236-240 Господарського процесуального кодексу України, Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (на момент звернення з позовом), ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ТОВ "Сван-1" (м. Черкаси, вул. Рози Люксембург, будинок, 153/2, кв. 35, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий) від 04.09.2019р. (справа №5026/2337/2011)

до Держави Україна в особі Київського апеляційного господарського суду м. Київ, вул. Шолуденка, 1, літера А, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий

- відмовити повністю.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складення повного судового рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції на вказане рішення або через господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено: 31.10.2019р.

Суддя Г.М. Скиба