ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

18 листопада 2019 року Справа № 915/2076/19

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е. М., розглянувши матеріали заяви про забезпечення позову по справі

за позовом Миколаївської міської ради, вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54001 ()

до відповідача Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, вул. Космонавтів, 61, м. Миколаїв, 54056 ()

до відповідача Регіонального сервісного центру МВС в Миколаївській області, пров. Транспортний, 1А/1, м. Миколаїв, 54020 ()

про визнання права власності на майно та зняття арешту

без повідомлення (виклику) учасників

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Миколаївської області звернулась Миколаївська міська рада з позовною заявою, в якій просить суд:

1. Визнати за Миколаївською міською радою право власності на транспортні засоби:

- автомобіль ГАЗ САЗ № НОМЕР_1 (залишкова вартість 64, 53 грн.);

- автомобіль ІЖ 02715 № BЕ15-79 НОМЕР_2 (залишкова вартість 153, 54 грн.);

- автовишка ЗИЛ НОМЕР_3 П183 № ВЕ15-74АС (залишкова вартість 1652, 73 грн.);

- автомобіль ВАЗ 21063 № НОМЕР_4 (залишкова вартість 728, 19 грн.);

- сміттєвоз КО-415 № НОМЕР_5 (залишкова вартість 56 277, 55 грн.);

- сміттєвоз КО-413 № ВЕ12-71 АЕ (залишкова вартість 62 226, 18 грн.);

- сміттєвоз КО-413 № ВЕ12-72АЕ (залишкова вартість 53 861, 22 грн.);

- сміттєвоз КО-413 № НОМЕР_6 -40AE (залишкова вартість 69 842, 18 грн.);

- автомобіль ГАЗ 33021 газель № НОМЕР_7 (залишкова вартість 12 781, 86 грн.);

- сміттєвоз КО-413 № НОМЕР_8 -31 АО (залишкова вартість 80 722, 47 грн.).

2. Зняти арешт, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника від 20.05.2019 року № 59007444, боржником за якою є Житлово-комунальне підприємство Миколаївської міської ради Південь, в межах зведеного виконавчого провадження № 58751010, з транспортних засобів, які належать Миколаївській міській раді, а саме:

- автомобіль ГАЗ САЗ № НОМЕР_1 (залишкова вартість 64, 53 грн.);

- автомобіль ІЖ 02715 № НОМЕР_9 -79 НОМЕР_2 (залишкова вартість 153, 54 грн.);

- автовишка ЗИЛ НОМЕР_3 П183 № ВЕ15-74АС (залишкова вартість 1652, 73 грн.);

- автомобіль ВАЗ 21063 № НОМЕР_4 (залишкова вартість 728, 19 грн.);

- сміттєвоз КО-415 № НОМЕР_5 (залишкова вартість 56 277, 55 грн.);

- сміттєвоз КО-413 № ВЕ12-71 АЕ (залишкова вартість 62 226, 18 грн.);

- сміттєвоз КО-413 № ВЕ12-72АЕ (залишкова вартість 53 861, 22 грн.);

- сміттєвоз КО-413 № НОМЕР_6 -40AE (залишкова вартість 69 842, 18 грн.);

- автомобіль ГАЗ 33021 газель № НОМЕР_7 (залишкова вартість 12 781, 86 грн.);

- сміттєвоз КО-413 № НОМЕР_8 -31 АО (залишкова вартість 80 722, 47 грн.).

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 08.10.2019 року позовну заяву Миколаївської міської ради (вх. № 15469/19 від 03.10.2019 року) до відповідачів Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області та Регіонального сервісного центру МВС в Миколаївській області про визнання права власності на майно та зняття арешту залишено без руху.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 15.10.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання по справі на 14.11.2019 року.

В судовому засіданні 14.11.2019 судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, якою оголошено перерву у підготовчому судовому засіданні до 12.12.2019 року.

15.11.2019 року до господарського суду Миколаївської області від позивача надійшла заява (вх. № 17612/19), в якій позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Інгульському відділу ДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області, Регіональному сервісному центру МВС в Миколаївській області вилучати, реалізовувати та вчиняти будь-які інші дії щодо транспортних засобів:

- автомобіль ГАЗ САЗ № НОМЕР_1 (залишкова вартість 64, 53 грн.);

- автомобіль ІЖ 02715 № BЕ15-79AC (залишкова вартість 153, 54 грн.);

- автовишка ЗИЛ НОМЕР_3 П183 № ВЕ15-74АС (залишкова вартість 1652, 73 грн.);

- автомобіль ВАЗ 21063 № НОМЕР_4 (залишкова вартість 728, 19 грн.);

- сміттєвоз КО-415 № НОМЕР_5 (залишкова вартість 56 277, 55 грн.);

- сміттєвоз КО-413 № ВЕ12-71 АЕ (залишкова вартість 62 226, 18 грн.);

- сміттєвоз КО-413 № ВЕ12-72АЕ (залишкова вартість 53 861, 22 грн.);

- сміттєвоз КО-413 № НОМЕР_6 -40AE (залишкова вартість 69 842, 18 грн.);

- автомобіль ГАЗ 33021 газель № НОМЕР_7 (залишкова вартість 12 781, 86 грн.);

- сміттєвоз КО-413 № НОМЕР_8 -31 АО (залишкова вартість 80 722, 47 грн.).

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову позивачем зазначено, що транспортні засоби, які належать територіальній громаді міста Миколаєва в особі Миколаївської міської ради, можуть в будь-який момент реалізовані та відчужені третім особам, що призведе до порушення справ заявника, як власника цього майна.

Судом встановлено, що заяву про забезпечення позову позивачем подано з дотриманням вимог ст. 139 ГПК України та оплачено судовим збором.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали поданої заяви про забезпечення позову, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

При цьому, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до п. 3 вказаної постанови умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Надаючи оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо заборони відповідачам вчиняти дії, судом встановлено, що заявником до заяви не додано жодних доказів на підтвердження обгрунтованості заходів забезпечення позову.

Заявником не наведено взаємозв`язок заходів забезпечення позову з відповідачем Регіональним сервісним центром МВС в Миколаївській області, а саме: заборона вилучати, реалізовувати та вчиняти будь-які інші дії саме даному відповідачу. В заяві не зазначено взагалі чи вчиняє або чи має намір вчиняти з транспортними засобами будь-які дії (і які саме) саме вказаний відповідач.

Щодо заборони відповідачу Інгульському відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області вилучати, реалізовувати та вчиняти будь-які інші дії, то суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» забороняється втручання державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, політичних партій, громадських об`єднань, інших осіб у діяльність державного виконавця, приватного виконавця з примусового виконання рішень.

Отже, вимога заявника щодо заборони відповідачу Інгульському відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області вилучати та реалізовувати майно фактично є забороною органу державної влади виконувати покладені на нього законом владні повноваження.

Щодо вимоги заявника заборонити відповідачам вчиняти будь-які інші дії, то суд зазначає, що в даному випадку не визначено які саме дії та відносно якого кола осіб необхідно заборонити вчиняти дії.

Крім того, заявником обрано неналежний захід в контексті позовних вимог у даній справі з перелічених у ч. 1 ст. 137 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене, заява про вжиття заходів забезпечення позову є необґрунтованою, безпідставною та не підтвердженою належними та допустимими доказами. В задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. 137, 140, 232-235, 255 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви вх. № 17612/19 від 15.11.2019 року Миколаївської міської ради про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у порядку та строки, визначені статтями 255, 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 18.11.2019 року.

Суддя Е.М. Олейняш