Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2019 р. м. Житомир Справа № 906/662/19

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Машевської О.П.

за участю секретаря судового засідання: Нероди І.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув

від відповідача: не прибув

взяла участь : Дереча І.В. - прокурор відділу Прокуратури Житомирської області, посв. №051563 від 29.11.18р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Керівника Коростенської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Лугинської селищної ради (смт. Лугини)

до Приватного підприємства "Продцентр-плюс" (м.Коростень)

про визнання недійсним договору

Процесуальні дії по справі.

Відповідно до ухвали суду від 17.07.2019року справа за позовом керівника Коростенської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Лугинської селищної ради до відповідача Приватного підприємства "Продцентр-плюс" про визнання недійсним договору поставки продуктів харчування №86 від 18.03.2019р. та припинення зобов`язання за договором на майбутнє розглядалася за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до ухвали суду від 15.10.19р. підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті відповідно до п.3 ч.2 ст.185 ГПК України на 31.10.19р., про що учасники спору повідомлені належним чином.

Відповідно до ухвали суду від 31.10.19р. судове засідання з розгляду справи по суті відкладено на 11.11.19р. на підставі статті 216 ЦК України та витребувано у строк до 08.11.19р. у Лугинської селищної ради та в Управління Державної казначейської служби України у Лугинському районі Житомирської області нові докази.

У судовому засіданні з розгляду справи по суті 11.11.19р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення про задоволення позову.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Згідно з доводами позову Коростенської місцевої прокуратури укладений між Лугинською селищною радою та Приватним підприємством "Продцентр-плюс" договір поставки продуктів харчування №86 від 18.03.2019р. суперечить ст. 712 ЦК України та ст. 266 ГК України , за змістом яких предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням , зазначеним у стандартах , технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках, тоді як предмет поставки у п.1.1 оспорюваного договору визначено сполученням слів "продукти харчування". Стаття 266 ГК України вимагає від сторін договору поставки визначати загальну кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами , видами тощо у специфікації. Оскільки до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, то відповідно до ст. 669 ЦК України кількість товару, що продається , встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні. Однак у п.1.2 та п.3.1 оспорюваного договору найменування, асортимент, кількість та ціну товару, що є предметом договору, сторони спору погодили визначати у накладних при прийомі-передачі кожної партії товару. Загальна сума оспорюваного договору, як передбачено у п. 3.2, складає 30 000,00грн без ПДВ , зазначених в накладних , якими оформляється прийом-передача товару, поставленого на його підставі. В порушення вищевикладених вимог Цивільного та Господарського кодексів, в тому числі, ч.3 ст. 180 щодо обов`язку сторін господарського суду погодити предмет, ціну та строк дії договору, в оспорюваному договорі поставки продуктів харчування №86 від 18.03.2019р. не визначено конкретне найменування та кількість продукції, що свідчить про те, що сторони не домовились у повному обсязі щодо такої істотної умови, як предмет договору. Оскільки згідно з ч.1 ст. 189 ГК України ціна у господарському договорі є вираженим у грошовій формі еквівалентом одиниці товару (продукції, робіт, послуг, тощо) , сторони оспорюваного договору також не домовились щодо ще однієї істотної умови договору , а саме ціни за одиницю товару, а лише домовились про загальну суму товару. Відсутність домовленості щодо ціни за одиницю товару, доводить у позові прокурор, порушує принцип прозорості використання Лугинською селищною радою бюджетних коштів призначених для забезпечення харчування дітей в дошкільних навчальних закладах, розташованих на території селищної ради, що може призвести до зловживань щодо їх економії та ефективності.

Окрім того, оспорюваний договір поставки продуктів харчування №86 від 18.03.2019р. укладено з порушенням вимог Закону України "Про публічні закупівлі" , оскільки предмет закупівлі не визначено у відповідності до п. 1 розділу ІІ Порядку визначення предмету закупівлі, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 17.03.2016року № 454, предмет закупівлі товарів і послуг визначається замовником згідно з п.17 і 32 ч.1 ст. 1 Закону України "Про публічні закупівлі" та на основі національного класифікатора України ДК 021:2015 "Єдиний закупівельний словник", затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України" від 23.12.2015 № 1749. за показником четвертої цифри основного словника із зазначенням у дужках конкретної назви товару чи послуги.

Як доводить у позові прокурор, відповідно до ч.1 7 ст. 2 Закону України "Про публічні закупівлі" під час здійснення закупівлі товарів , вартість яких є меншою за вартість , що встановлена в абзацах другому і третьому цієї частини , замовники повинні дотримуватися принципів здійснення публічних закупівель, установлених цим Законом, та можуть використовувати електронну систему закупівель з метою відбору постачальника товару (товарів) для укладення договору. Такі ж з вимоги встановлено і наказом ДП "Зовнішторгвидав України" №35 від 13.04.16р. "Про затвердження порядку здійснення допорогових закупівель" . Однак Лугинською селищною радою в порушення вимог Закону України "Про публічні закупівлі" у встановлений законом строк не оприлюднено додаток до річного плану у якому предметом закупівлі визначено продукти харчування, що підтверджується даними веб-порталу Уповноваженого органу ( www.prozorro.gov.ua), тому оспорюваний договір поставки продуктів харчування №86 від 18.03.2019р. укладено за відсутності визначеного конкретногопредмета закупівлі.

Все вищевикладене дає підстави вважати оспорюваний договір поставки продуктів харчування №86 від 18.03.2019р. недійсним за правилом ч.1 ст. 203 та стю. 215 ЦК України.

Оскільки Лугинською селищною радою оспорюваний договір поставки продуктів харчування №86 від 18.03.2019р. укладено з порушенням вимог чинного законодавства, однак заходів щодо усунення цих порушень органом місцевого самоврядування не вжито , тому позов подано прокуратурою на підставі ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" та в порядку, передбаченому ст. 53 ГПК України.

Відповідно до правової позиції Лугинської селищної ради по суті позову прокурора, орган місцевого самоврядування останній не визнається в тому числі з підстав прийняття селищною радою 21.12.2018року рішення № 573 "Про затвертвердження Положення про здійснення допорогових закупівель в Лугинській селищній раді". ( а.с. 49).

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Як встановлено судом, 18 березня 2019року між Приватним підприємством "Продцентр-плюс" ( надалі за текстом - Постачальник) та Лугинською селищною радою (надалі за текстом - Рада) укладено договір поставки № 86 ( надалі за текстом - Договір поставки №86).

Згідно з п.1.1 Договору поставки №86 Постачальник зобов`язався передати у власність Ради продукти харчування (надалі товар), а Рада зобов`язалася прийняти та оплатити його на умовах даного договору.

За умовою п. 1.2 Договору поставки №86Договору поставки №86 сторони погодили, що найменування, асортимент . кількість та ціна товару , що є предметом даного Договору, визначаються у накладних, які оформлюються та підписуються сторонами при прийомі-передачі кожної партії товару. Усі накладні є складовими частинами цього Договору в частині визначення ціни, асортименту, найменування та кількості Товару.

Згідно з п.3.1 Договору поставки №86 ціна товару зазначається в накладній, узгоджується між сторонами в момент його поставки. Ціна рахується узгодженою після підписання накладної уповноваженою особою Ради. Згідно з умовою п. 3.2 загальна сума Договору складається 30000,00грн , зазначених в накладних, якими оформляється прийом-передача товару, поставленого на підставі даного договору.

У п. 5.2. Договору поставки № 86 сторони погодили, що оплата товару здійснюється протягом 10 календарних днів.

Договір поставки №86 укладено строком до 31.12.2019року ( а.с. 26).

Листом від 02.04.19р. за вих. № 87/1050вих19 Коростенська місцева прокуратура звернулась до Лугинської селищної ради щодо надання інформації про дотримання органом місцевого самоврядування законодавства у сфері охорони дитинства в дошкільних закладах, зокрема, щодо суми коштів, передбачених у місцевому бюджеті для придбання товарів, призначених для харчування дітей, в тому числі , використаних на ці цілі у поточному році (а.с. 19).

Інформацію витребувано на підставі ч.4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" з метою встановлення підстав для представництва інтересів держави в суді.

Листом від 15.03.19р. за вих. № 87/818вих19 Коростенська місцева прокуратура звернулась до Лугинської селищної ради щодо надання переліку договорів поставки продуктів харчування Лугинської ОТГ, які взяті на облік та зареєстровані в управлінні Державної казначейської служби в Лугинському районі ( а.с. 42).

Інформацію витребувано на підставі ч.4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" з метою встановлення підстав для представництва інтересів держави в суді.

Листом від 12.04.2019року за вих. №307 Лугинська селищна рада надала інформацію про те, що у 2019 році на організацію харчування дітей заплановано наступні видатки: ЗДО - 461350,00 грн; НВК (ЗДО)- 272864,00грн; використано станом на 01.04.2019 ЗДО-126315,00грн; НВК (ЗДО) - 82250,00грн ( а.с. 20).

Листом від 08.05.19р. за вих.№ 01-10-79 на запит прокуратури №87/1402вих19 від 06.05.19р. Управління ДКСУ у Лугинському районі Житомирської області повідомлено , що на бюджетний облік в управлінні взяті бюджетні зобов`язання Лугинської селищної ради за договором поставки № 86 від 18.03.2019року на суму 30000,00грн, укладеним з Приватним підприємством "Продцентр-плюс" , з яких використано 18529,78грн (а.с. 22).

Листом від 06.06.19р. за вих. № 87/2028вих19 Коростенська місцева прокуратура повідомила Лугинську селищну раду про звернення з цим позовом до суду, оскільки вивченням питання стану додержання вимог законодавства при використанні бюджетних коштів у сфері охорони дитинства встановлено, що при укладенні Договору поставки №86 допущені порушення вимог законодавства , а тому договір підлягає визнанню недійсним ( а.с. 33).

Листом від 10.07.2019року за вих. №565 Лугинська селищна рада повідомила Коростенську місцеву прокуратуру про те, що Договір поставки №86 укладено без порушення чинного законодавства , оскільки сторонами погоджені всі істотні умови, необхідні для договорів такого виду, у тому числі назва товару, кількість, асортимент та ціна , які визначаються у накладній. (а.с. 44).

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Як зазначено у преамбулі Закону України № 922-VIII від 25.12.15 "Про публічні закупівлі" цей Закон установлює правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади ( надалі за текстом - Закон № 922-VIII ).

З преамбули Закону № 922-VIII слідує, що потреби територіальної громади у певних товарах, роботах та послугах, реалізуються виключно через правовий механізм публічних закупівель.

Територіальна громада - це добровільне об`єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр (ст.1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" № 280/97-ВР ).

Територіальну громаду представляють , зокрема, сільські ради, які від її імені та в її інтересах здійснюють функції і повноваження місцевого самоврядування ( ст.1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" № 280/97-ВР ).

Лугинська селищна рада , представляючи об`єднану територіальну громаду сіл та селищ Лугинського району, діє в її інтересах як суспільних ( п.3.2 мотив. частини Рішення КСУ від 1 грудня 2004 року 18-рп/2004 у справі 1-10/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес).

Європейський суд з прав людини у п. 54 рішенні від 02.11.2004 р. у справі «Трегубенко проти України» категорично ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес».

Оскільки публічна закупівля товарів покликана забезпечити потреби об`єднаної територіальної громади в організації процесу харчування дітей в дошкільних навчальних закладах Лугинського району правильне застосування Закону № 922-VIII незаперечно становить суспільний інтерес.

Таким чином, таке обґрунтування позову є сумісним з розумінням інтересів держави.

Разом з тим, наведене у позові обґрунтування порушення Лугинською селищною радою вимог Закону № 922-VIII при укладенні оспорюваного Договору поставки №86 суд визнає лише у певній частині, мотивуючи свій висновок наступним.

Так, в абз. 4 ч. 1 ст. 2 Закону № 922-VIII надано право замовнику під час здійснення закупівлі товарів, вартість яких є меншою за вартість, що встановлена в абзаці 2 цієї частини, тобто, менше 200 тисяч гривень використовувати електронну систему закупівель з метою відбору постачальника товару для укладення договору. При цьому замовники повинні дотримуватися принципів здійснення публічних закупівель, установлених цим Законом.

В абз. 5 ч.1 ст. 2 Закону № 922-VIII надано право замовнику здійснювати закупівлю товарів без використання електронної системи закупівель, за умови, що вартість предмета закупівлі дорівнює або перевищує 50 тисяч гривень. Однак при цьому замовники обов`язково оприлюднюють звіт про укладені договори в системі електронних закупівель відповідно до статті 10 цього Закону.

З наведеної норми слідує, що відбір постачальника товару для укладення договору здійснюється замовником без використання електронної системи закупівель, тобто в позаконкурентний спосіб та без дотримання таких принципів здійснення публічних закупівель, установлених цим Законом як добросовісна конкуренція серед учасників; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінація учасників; об`єктивна та неупереджена оцінка тендерних пропозицій.

Водночас таких принципів здійснення публічних закупівель, як максимальна економія та ефективність, а також запобігання корупційним діям і зловживанням, замовник зобов`язаний дотримуватися у будь-якому разі.

Як встановлено судом при вирішенні цього спору, рішенням 31 сесії 7 скликання Лугинської селищної ради від 21.12.2018ро № 573 затверджено Положення про здійснення допорогових закупівель в Лугинській селищній раді, яке набрало чинності з 01.01.2019р.

У п.3 цього рішення Ради передбачено, з 01.01.2019року мінімальна сума для обов`язкового проведення процедури електронної закупівлі становить 50,0 тисяч гривень ( а.с. 50).

Порядок прийняття рішень Лугинською селищною радою регулюється, зокрема, Законом України «Про місцеве самоврядування» .

Відповідно до частини 12 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються у порядку, встановленому Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Згідно приписів статті 1 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» регуляторний акт - це прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання; прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом.

Суд вважає, що рішення 31 сесії 7 скликання Лугинської селищної ради № 573 від 21 грудня 2018 року "Про затвердження Положення про здійснення допорогових закупівель в Лугинській селищній раді" є регуляторним актом, оскільки воно відповідає зазначеним вище критеріям: прийняте селищною радою, яка є регуляторним органом; встановлює, змінює та скасовує норми права; спрямоване на правове регулювання господарських відносин між суб`єктами господарювання, з однієї сторони, та виконавчими органами, комунальними закладами, установами та підприємствами Лугинської селищної ради - з іншої сторони; підлягає неодноразовому застосуванню; підлягає застосуванню щодо невизначеного кола осіб, які можуть бути учасниками та замовниками процедури публічної закупівлі ( надалі за текстом - Рішення № 573 та Положення про допорогові закупівлі) ( а. с. 83).

Підтвердженням викладеному висновку суду про те, що Рішення № 573 є регуляторним актом є факт його оприлюднення на офіційному сайті Лугинської селищної ради в мережі Інтернет за посиланням: https://lugynska-gromada.gov.ua/docs/139525/.

Тим самим, Рада вирішила здійснювати публічну закупівлю товарів на суму 50,0 тисяч гривень і вище , але не більше 200 тисяч гривень, з обов`язковим проведенням процедури електронної закупівлі за правилом абз. 4 ч.1 ст. 2 Закону № 922-VIII з метою відбору постачальника товару. Натомість закупівлю товарів на суму менше 50,0 тисяч гривень - здійснювати без використання електронної системи закупівель, що однак не звільняє Раду від виконання обов`язку оприлюднювати звіт про укладені договори в системі електронних закупівель відповідно до статті 10 цього Закону. Та оскільки Рада цей обов`язок щодо оприлюднення звіту про укладення оспорюваного Договору поставки № 86 не виконала, суд погоджується з доводами позову прокурора про допущене порушення Закону № 922-VIII в цій частині.

Оскільки Рада в обов`язковому порядку зобов`язана була подати звіт про укладений Договір поставки № 86, суд звертається до норми ч.1 ст. 36 Закону № 922-VIII про те, договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Оскільки Закон № 922-VIII вимагає від замовника визначати предмет закупівлі згідно з його вимогами, та не містить будь-яких виключень щодо визначення предмета закупівлі для здійснення допорогових закупівель за правилом абз. 5 ч.1 ст. 2 Закону інакше, суд погоджується з доводами позову прокурора, що спосіб визначення замовником предмета закупівлі встановлює Порядок №454.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Порядку №454 предмет закупівлі товарів і послуг визначається замовником згідно з пунктами 17 і 32 частини першої статті 1 Закону та на основі Державного класифікатора продукції та послуг ДК 016:2010, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 11.10.2010 № 457, за показником п`ятого знака із зазначенням у дужках предмета закупівлі відповідно до показників третьої - п`ятої цифр основного словника національного класифікатора України ДК 021:2015 "Єдиний закупівельний словник", затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 23.12.2015 № 1749, а також конкретної назви товару чи послуги.

Предмет закупівлі товарів і послуг визначається замовником згідно з пунктами 17 і 32 частини першої статті 1 Закону та на основі національного класифікатора України ДК 021:2015 "Єдиний закупівельний словник", затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 23.12.2015 №1749 (далі - Єдиний закупівельний словник), за показником четвертої цифри основного словника із зазначенням у дужках конкретної назви товару чи послуги.

Однак при вирішенні позову прокурора суд також враховує, що посилаючись на вищенаведені норми чинного законодавства про те, що предмет публічної закупівлі повинен визначатися зокрема за показником четвертої цифри основного словника із зазначенням у дужках конкретної назви товару, прокурор загалом заперечує можливість визначення предмету закупівлі сполученням слів " продукти харчування" , тоді як згідно із ч.1 статті 266 ГК України предметом поставки може бути визначена родовими ознаками продукція .

Тобто, поняття "продукція" у сфері господарювання є вживаним. Щодо змісту цього поняття, суд звертається до ч. 6 ст. 139 ГК України про те, що вироблена продукція (товарні запаси) є товарами у складі майна суб`єктів господарювання.

У частині 4 ст. 262 ГК України передбачено, що особливості правового регулювання господарської діяльності, пов`язаної з реалізацією продукції виробничо-технічного призначення і виробів народного споживання, встановлюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами, що йому не суперечать.

Оскільки судом оцінюється сполучення слів "продукти харчування" , останні не можуть бути віднесені до продукції виробничо-технічного призначення, а є по суті виробами народного споживання.

У ч. 1 ст. 259 ГК України передбачено, що вид господарської діяльності має місце у разі об`єднання ресурсів (устаткування, технологічних засобів, сировини та матеріалів, робочої сили) для створення виробництва певної продукції.

Згідно з ч. 3 цієї статті Кодексу для віднесення суб`єкта господарювання до відповідної категорії обліку визначаються основні, другорядні та допоміжні види господарської діяльності.

Відповідно до відомостей з ЄДР основним видом економічної діяльності Постачальника за КВЕД 46.39 є неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (а.с. 27).

З наведеного слідує, що Постачальник займається не виробництвом , а вже оптовою торгівлею продуктами харчування , і ця торгівля є неспеціалізованою, тобто не обмежує його у праві продажу м`яса , риби, хліба, яєць тощо.

З наведеного також слідує, що КВЕД як національний класифікатор оперує сполученням слів "продукти харчування" та вважає його прийнятним для визначення виду економічної діяльності суб`єкта господарювання.

Суд також встановив, що термінологічний словник Єдиного закупівельного словника , який має статус національного класифікатора, містить такі поняття як сільськогосподарська, фермерська продукція, продукція рибальства, лісівництва та супутня продукція, а за кодом 15000000-8 значаться "Продукти харчування, напої, тютюн та супутня продукція".

Окрім того, у відповідності до підпункту 1 підпункту 2.2.3 пункту 2.2 глави ІІ Інструкції щодо застосування класифікації кредитування бюджету, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 12.03.2012 №333, саме за кодом 2230 „продукти харчування здійснюється придбання продуктів харчування та/або оплата послуг з харчування для лікувально-профілактичних закладів, будинків-інтернатів, загальноосвітніх навчальних закладів, дитячих будинків, дитячих дошкільних установ, профтехучилищ, вищих закладів освіти та інших установ (організацій) згідно із законодавством.

З врахуванням вищевикладеного, суд критично оцінює доводи позову в тій частині, що заперечує юридичну можливість визначення предмету договору поставки сполученням слів "продукти харчування". Як достовірно встановив суд, Договір поставки № 86 укладено Радою на умовах, запропонованих саме Постачальником .

Разом з тим, суд погоджується з доводами позову в частині того, що предмет закупівлі "продукти харчування" без застосування ч. 2 статті 266 ГК України не дозволяє дійти висновку про те, що Рада та Постачальник станом на 18.03.2019року досягли згоди щодо цієї істотної умови Договору поставки № 86, оскільки законодавець передбачає обов`язок сторін поставки саме у специфікації визначити загальну кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами, а не у видаткових накладних, які оформляються вже на стадії поставки товару.

Тому вимоги законодавства у сфері публічних закупівель визначати у договорі поставки конкретну назву товару в межах предмету закупівлі, іменованого навіть через сполучення слів " продукти харчування" є для Ради обов`язковими.

Так судом достовірно встановлено, що вартість харчування одного дітодня у закладах дошкільної освіти селищної ради по вікових категоріях становить 21,00 грн ( діти до 3 років) та 26 ,00 грн ( діти від 3 до 7 років). Судом не встановлювалися обставини визначення складових меню для харчування дітей на виділене бюджетне фінансування, однак судом достовірно встановлено, що в межах виконаного обсягу Договору поставки №86 Постачальником були поставлені такі продукти харчування , як молоко пастеризоване, сметана, лопатка свинна без кістки, борошно, капуста, сіль, часник тощо у визначеному Постачальником обсязі та ціною ( а с. 92-95).

Суд також погоджується з доводами позову про те, що згідно з ч. 2 статті 187 ГК України ціна є істотною умовою господарського договору, та що саме значення має виражений у грошовій формі еквівалент одиниці продукції, що підлягає продажу. Наприклад за 20,7 кг лопатки свинної без кістки Радою заплачено 123600,00 грн з ПДВ та за 20,15 кг лопатки свинної без кістки також заплачено 123600,00грн з ПДВ. Наведеним прикладом лише частково підтверджується обґрунтований довід прокурора про те, що ціна кожної одиниці продукції мала бути визначена за взаємною згодою сторін станом на дату укладення оспорюваного Договору поставки №86 - 18.03.2019року, а не визначатися виключно на розсуд Постачальника в момент оформлення видаткової накладної, адже зміна ціни за одну одиницю продукції в бік зростання може змінити її кількість в бік зменшення , або змінити кількість в бік зменшення іншу одиницю продукції необхідну для повноцінного харчування дітей віком від 3 до 7 років.

Водночас суд вважає помилковими доводи прокурора в частині посилання на ч.3 ст. 180 ГК України , яка вимагає при укладенні господарського договору досягти згоди щодо предмету та ціни договору, оскільки у спорі про визнання його недійсним вже не діють правила про те, що він не є укладеним, тим більше, коли має місце часткове виконання господарського договору ( постанова ВП ВС від 05.06.2018р. у справі № 388/180/17).

Суд враховує при вирішенні цього позову, що за правилом статті 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Однак Договір поставки № 86 не може вважатись вчиненим без таких істотних умов як предмет та ціна договору.

З врахуванням викладеного, суд погоджується з доводами позову прокурора про те, що Договір оренди № 86 укладений з порушенням Закону № 922-VIII в частині визначення предмету закупівлі, а також ст. ст. 187 та 266 ГК України в частині визначення предмета та ціни договору .

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені статтею 203 Цивільного кодексу України, зокрема зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Статтею 236 Цивільного кодексу України визначено, що правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Отже, законодавець встановлює, що наявність підстав для визнання правочину недійсним має визначатися судом на момент його вчинення. І відповідно до статті 236 Цивільного кодексу України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

З врахуванням викладеного, позовна вимога в частини "припинити зобов`язання за договором на майбутнє " судом не розглядається.

На підставі ст. 74 ГПК України суд дійшов висновку про доведеність позову прокурора та наявність достатніх правових підстав для його задоволення.

Щодо розподілу судового збору

При зверненні з цим позовом до суду Прокуратурою Житомирської області сплачено судовий збір в розмірі 9 605,00 грн. (платіжне доручення № 738 від 23.05.2019року).

Вимога визнати недійсним договір поставки № 86 від 18.03.2019р. є немайновою та підлягала оплаті судовим збором в розмірі 1921,00грн.

Відповідно до статті 129 ГПК України судовий збір порівну покладається на відповідачів у справі по 960,50 грн відповідно.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсним договір поставки № 86 від 18.03.2019, укладений між Лугинською селищною радою (11301, Житомирська обл, смт. Лугини, вул. Михайла Грушевського, 2А, ) та Приватним підприємством "Продцентр - плюс" (11500, Житомирська область, м. Коростень, вул. Грушевського, 35, кв. 15, ).

3. Стягнути з Лугинської селищної ради (11301, Житомирська обл, смт. Лугини, вул. Михайла Грушевського, 2А, ) на користь прокуратури Житомирської області (10008, м. Житомир, вул. Святослава Ріхтера, 11, ) 960,50 грн. судового збору.

4. Стягнути з Приватного підприємства "Продцентр - плюс" (11500, Житомирська область, м. Коростень, вул. Грушевського, 35, кв. 15, ) на користь прокуратури Житомирської області (10008, м. Житомир, вул. Святослава Ріхтера, 11, ) 960,50 грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 14.11.19

Суддя Машевська О.П.

Віддрукувати: