ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" жовтня 2019 р. м. Київ Справа № 911/2270/19

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного підприємства "Транс-Атлас" (45635, Волинська обл., Луцький р-н, с. Піддубці, вул. Миру, буд. 27)

до Фізичної особи-підприємця Захарова Олександра Костянтиновича ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 18093,00 грн. заборгованості за надані послуги згідно разової заявки № 21/01/2019 від 21.01.2019 р. до договору на транспортно-експедиторські послуги № 18.07.18 від 18.07.2018 р.,

секретар судового засідання: Демідова А.А.

представники сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Транс-Атлас" (далі - ПП "Транс-Атлас", позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Захарова Олександра Костянтиновича (далі - ФОП Захаров О.К., відповідач) про стягнення 18093,00 грн. заборгованості за надані послуги згідно разової заявки № 21/01/2019 від 21.01.2019 р. до договору на транспортно-експедиторські послуги № 18.07.18 від 18.07.2018 р.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що ПП "Транс-Атлас" було надано автотранспортний засіб та здійснено перевезення вантажу відповідача згідно разової заявки № 21/01/2019 від 21.01.2019 р., в результаті чого у останнього виник обов`язок оплатити надані позивачем послуги вартістю 22093,00 грн., що підтверджується актом наданих послуг № 180 від 29.01.2019 р. Однак, ФОП Захаров О.К. лише частково розрахувався за надані послуги, у зв`язку з чим у останнього утворилась заборгованість у розмірі 18093,00 грн., яку позивач і просить стягнути з відповідача, а також судовий збір.

Ухвалою господарського суду Київської області від 17.09.2019 р. вказану позовну заяву було залишено без руху.

04.10.2019 р. до господарського суду Київської області від позивача надійшов лист № 1 від 30.09.2019 р. (вх. № 18981/19 від 04.10.2019 р.) на виконання ухвали суду від 17.09.2019 р. Як вбачається із поданого листа, позивачем, на усунення недоліків позовної заяви, було надано докази надходження від відповідача часткових оплат згідно разової заявки № 21/01/2019 від 21.01.2019 р., зокрема, від 24.09.2019 р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 15.10.2019 р. було відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін, яке було призначено на 31.10.2019 р.

У судове засідання 31.10.2019 р. представники позивача та відповідача не з`явились. Водночас, про дату, час і місце судового засідання всі учасники процесу були повідомлені в порядку, передбаченому ГПК України.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Поряд з цим, відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Як зазначено в ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Водночас, за приписами ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У судовому засіданні 31.10.2019 р. було прийнято рішення.

У подальшому, 04.11.2019 р. на адресу господарського суду Київської області від господарського суду Донецької області надійшов за належністю лист Приватного підприємства «Транс-Атлас» № 2 від 23.10.2019 р., у справі № 911/2270/19 з додатками, як такий, що був помилково надісланий на адресу господарського суду Донецької області. Відповідно до вказаного листа ПП «Транс-Атлас» № 2 від 23.10.2019 р. на виконання вимог ухвали господарського суду Київської області позивач направив суду оригінали документів, доданих до позовної заяви.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

18.07.2018 р. між Приватним підприємством "Транс-Атлас" (перевізник) та Фізичною особою-підприємцем Захаровим Олександром Костянтиновичем (експедитор) було укладено договір № 18.07.18 про надання транспортних послуг при перевезенні вантажів в міжнародному автомобільному сполученні, відповідно до п. 1.1 якого предметом даного договору є взаємовідносини, які виникають між експедитором та перевізником при плануванні, здійсненні та оплаті транспортних послуг при перевезенні вантажів в міжнародному автомобільному сполученні.

Згідно з п. 2.3 договору на кожне окреме завантаження оформлюється транспортне замовлення, яке містить умови і особливості конкретного перевезення і є додатком до даного договору.

У відповідності з п. 2.4 договору підтвердженням факту надання послуг є оригінал товарно-транспортної накладної (CMR) з відмітками вантажовідправника, перевізника (експедитора), одержувача вантажу і митних органів.

Розрахунки за виконані транспортні послуги здійснюються шляхом банківського переказу експедитором на рахунок перевізника в гривнях (USD, EURO) або в російських рублях, у відповідності з умовами, погодженими сторонами і вказаними в заявці на перевезення, якщо інше не визначено сторонами в додаткових угодах (п. 5.1 договору).

Пунктом 5.2 договору передбачено, що підставою для оплати фрахту експедитором є оригінал рахунку-фактури перевізника, оригінал CMR-накладної з відмітками митниці та відміткою вантажоодержувача про приймання вантажу і оригінали інших додаткових документів, вказаних у транспортній заявці.

Умовами п. 5.3 договору визначено, що термін оплати перевізнику складає 14 днів для оплати в USD, EURO або російських рублях і 7 днів в гривні, з моменту отримання експедитором документів, вказаних у п. 5.2 даного договору. При цьому оплата здійснюється у валюті, вказаній в транспортній заявці. Можлива передоплата.

Даний договір вступає в силу з дати укладення і діє до 31.12.2020 р. (п. 9.1 договору).

ПП "Транс-Атлас" та ФОП Захаровим О.К. було підписано разову заявку № 21/01/2019 до договору на транспортно-експедиторські послуги № 18.07.18 від 18.07.2018 р., відповідно до якої було визначено наступне: дата подання транспорту - 22.01.2019 р. 09-00; маршрут перевезення - Україна - Німеччина (прикордонний перехід Ягодин або Рава-Руська); адреса завантаження - Kцnigstrasse 3, 26676 Harkeburgge, Germani; адреса завантаження - м. Київ, Столичне шосе, 100; термін доставки - 26.01.2019 р. до митниці в с. Малехов, розвантаження - м. Київ 28.01.2019 р.; адреса розмитнення - с. Малехов, вул. Нова, 20; оплата фрахту 700,00 EURO безгот. по курсу НБУ на день вивантаження, яка гарантується на протязі 10 банківських днів на підставі оригіналів документів.

На виконання договору № 18.07.18 від 18.07.2018 р. про надання транспортних послуг при перевезенні вантажів в міжнародному автомобільному сполученні та разової заявки № 21/01/2019 до вказаного договору позивачем було надано відповідачу послуги з перевезення вантажу на суму 22093,00 грн., що підтверджується актом надання послуг № 180 від 29.01.2019 р. на суму 22093,00 грн. та міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) № UA 209140/2019/105543, оригінали яких долучені до матеріалів справи.

Після здійснення спірного перевезення позивачем було виставлено відповідачу рахунок-фактуру № 180 від 29.01.2019 р. на суму 22093,00 грн.

Як слідує з позову, необхідні для оплати документи, передбачені договором (CMR, рахунок, акт надання послуг, податкова накладна, разова заявка), були направлені позивачем на адресу відповідача 18.07.2019 р., що підтверджується долученими до матеріалів справи фіскальним чеком № АТ «Укрпошта», описом вкладення від 18.07.2019 р. та накладною № 273. Окрім того, 07.08.2019 р. зазначені вище документи було повторно направлено клієнту, що підтверджується долученими до матеріалів справи фіскальним чеком № 300039814 АТ «Укрпошта», описом вкладення від 07.08.2019 р. та накладною № 708.

Позивач вказував, що відповідач частково розрахувався за надані послуги в сумі 4000,00 грн., що підтверджується виписками з банківського рахунку ПП "Транс-Атлас", у тому числі - 23.04.2019 р. в сумі 1000,00 грн., 07.05.2019 р. в сумі 2000,00 грн., 04.06.2019 р. в сумі 1000,00 грн.

Оскільки, в порушення своїх договірних зобов`язань, відповідачем не було здійснено повної оплати вартості наданих послуг в сумі 18093,00 грн., то в останнього утворилась заборгованість у зазначеному розмірі, що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Згідно приписів статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності з ч. 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч. 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини щодо перевезення вантажу.

Відповідно до ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

За приписами ч. 1 ст. 307 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства (ч. 2 ст. 307 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Поряд з цим, приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 76-79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як встановлено судом за наявними у матеріалах справи доказами, після подання даного позову до суду відповідачем було сплачено на користь ПП "Транс-Атлас" 1000,00 грн., що підтверджується випискою з банківського рахунку позивача від 24.09.2019 р.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку щодо закриття провадження у справі № 911/2270/19 в частині стягнення 1000,00 грн. основного боргу на підставі приписів п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України за відсутності предмету спору, оскільки сплата заявленої до стягнення з відповідача суми була здійснена останнім після надходження позовної заяви до суду.

З урахуванням зазначеного, суд встановив, що відповідач борг за отримані згідно договору № 18.07.18 від 18.07.2018 р. про надання транспортних послуг при перевезенні вантажів в міжнародному автомобільному сполученні послуги з перевезення позивачу сплатив частково, внаслідок чого заборгованість відповідача перед позивачем складає 17093,00 грн.

Зазначеної обставини відповідачем не спростовано, доказів оплати спірного перевезення у повному обсязі до матеріалів справи, на час прийняття в ній рішення, не надано.

Враховуючи те, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття судового рішення складає 17093,00 грн., який не погашено, розмір вказаного боргу відповідає фактичним обставинам справи, то вимога позивача про стягнення з відповідача 17093,00 грн. боргу за договором № 18.07.18 від 18.07.2018 р. про надання транспортних послуг при перевезенні вантажів в міжнародному автомобільному сполученні є обґрунтованою, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами і, відповідно, підлягає задоволенню.

За таких обставин суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог Приватного підприємства "Транс-Атлас" про стягнення з ФОП Захарова О.К. 17093,00 грн.

Слід зазначити, що за загальним правилом судові витрати відповідно до п. 2 ч. 1, п. 3 ч. 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Поряд з цим, у випадку, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати незалежно від результатів вирішення спору (ч. 9 ст. 129 ГПК України).

З урахуванням того, що відповідачем було частково оплачено послуги, надані позивачем, після звернення останнього до суду, судовий збір покладається на відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 231, 232, 233, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Провадження у справі № 911/2270/19 в частині стягнення 1000,00 грн. основного боргу закрити.

2. Решту позовних вимог задовольнити повністю.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Захарова Олександра Костянтиновича ( АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_1 ) на користь Приватного підприємства "Транс-Атлас" (45635, Волинська обл., Луцький р-н, с. Піддубці, вул. Миру, буд. 27, код 36071694) 17093 (сімнадцять тисяч дев`яносто три) грн. 00 коп. основного боргу, 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно з приписами ч.ч. 1, 2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до вимог статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 11.11.2019 р.

Суддя В.М. Бабкіна