СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2019 р. Справа № 922/1188/19

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Барбашова С.В., суддя Істоміна О.А., суддя Пелипенко Н.М.

за участю секретаря судового засідання Кохан Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - Мици Ю.В. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЗР №21/1551 від 17.07.2018, довіреність № б/н від 21.06.2019)

відповідача - Ворожбянова А.М. (довіреність № 08/21/2-19 від 02.01.2019)

третьої особи - Серпутько А.С. (довіреність № 3616/0/50-19 від 23.08.2019)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Концерн АВЕК та Ко», м. Харків (вх.№2356 Х/3) на рішення Господарського суду Харківської області від 26.06.2019 у справі № 922/1188/19 (суддя О.О. Присяжнюк, повний текст складено 05.07.2019)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Концерн АВЕК та Ко», м. Харків,

до Харківської міської ради, м. Харків,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Департамент реєстрації Харківської міської ради, м. Харків,

про визнання поновленим договору, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2019 року Приватне акціонерне товариство «Концерн АВЕК та Ко» (далі - ПрАТ «Концерн АВЕК та Ко»; позивач) звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Харківської міської ради (відповідач), в якому просило суд:

1) визнати Договір оренди землі від 13.12.2011 (державна реєстрація від 17.01.2012 за № 00288), укладений між Харківською міською радою та ПрАТ «Концерн АВЕК та Ко» стосовно оренди земельної ділянки загальною площею 0,2268 га, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Проспектна, 17Б, кадастровий номер земельної ділянки :07:050:0009, поновленим на той самий строк і на тих самих умовах;

2) визнати укладеною між Харківською міською радою та ПрАТ «Концерн АВЕК та Ко» додаткову угоду про поновлення терміну дії договору оренди землі від 13.12.2011 (державна реєстрація № 00288 від 17.01.2012) у такій редакції:

«ДОДАТКОВА УГОДА

ДО ДОГОВОРУ ОРЕНДИ ЗЕМЛІ

(м. Харків, вул. Проспектна, 17Б

S = 0,2268 га, кадастровий номер :07:050:0009),

зареєстрованого 17 січня 2012 р. за № 00288 у Управлінні Держкомзему у м. Харків в Державному реєстрі земель

(номер запису про інше речове право № 665093 від 02.04.2013 року).

м. Харків «___» ______________ року

Харківська міська рада, в особі міського голови Кернеса Г.А., діючого у відповідності до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Земельного кодексу України, Закону України «Про оренду землі», з одного боку, та Орендар - ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КОНЦЕРН АВЕК ТА КО», в особі Генерального директора Вінакова Андрія Вікторовича, який діє на підставі Статуту, з другого боку, відповідно до ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», уклали цю додаткову угоду (далі за текстом - угода) про поновлення договору оренди землі від 13 грудня 2011 року (зареєстрованого 17 січня 2012 р. за № 00288 у Управлінні Держкомзему у м. Харків в Державному реєстрі земель, номер запису про інше речове право № 665093 від 02.04.2013 року) наступним чином:

1.Поновити договір оренди землі від 13 грудня 2011 року (зареєстрованого 17 січня 2012 р. за № 00288 у Управлінні Держкомзему у м. Харків в Державному реєстрі земель, номер запису про інше речове право № 665093 від 02.04.2013 року) строком до 13.11.2020 р.

2.Всі інші умови вищезгаданого договору не обумовлені даною угодою, залишаються незмінними.

3.Ця додаткова угода є невід`ємною частиною договору оренди від 13 грудня 2011 року (зареєстрованого 17 січня 2012 р. за № 00288 у Управлінні Держкомзему у м. Харків в Державному реєстрі земель, номер запису про інше речове право № 665093 від 02.04.2013 року).

4.Додаткова угода укладена у трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться у «Орендодавця», другий - у «Орендаря», третій у компетентному органі, що проводить державну реєстрацію речових прав.

Реквізити сторін:

«Орендодавець» «Орендар»

Харківська міська рада ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО

61003, м. Харків «КОНЦЕРН АВЕК ТА КО»

м-н Конституції, 7 61002, м. Харків

вул. Сумська, 70

_______________________ ______________________

3) відновити у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію іншого речового права за №665093 від 02.04.2013; підстава виникнення іншого речового права: договір оренди землі, серія та номер: б/н, виданий 13.12.2011, видавник: Харківська міська рада Харківської області; копія акту встановлення меж земельної ділянки на місцевості, серія та номер: 379/11, виданий 14.11.2011, видавник: Управління Держкомзему у місті Харків; додаткова угода до договору оренди землі, серія та номер: б/н, виданий 27.12.2012, видавник: Харківська міська рада Харківської області; додаткова угода до договору оренди землі зареєстрованого 17.01.2012 за № 00288 у Управлінні Держкомзему у місті Харків в Державному реєстрі земель, серія та номер: б/н, виданий 30.04.2014, видавник: Харківська міська рада Харківської області; додаткова угода до договору оренди землі зареєстрованого 17.01.2012 за №00288 у Управлінні Держкомзему у м. Харків в ДРЗ, серія та номер: б/н, виданий 18.08.2016, видавник: Харківська міська рада Харківської області;

4) судові витрати покласти на відповідача.

Позовна заява обґрунтована тим, що 17.01.2012 між Харківською міською радою та ПАТ «Концерн АВЕК та Ко» укладено договір оренди землі № 00288 (далі - Договір) на земельну ділянку площею 0,2268 га (кадастровий номер :07:050:0009) по вул. Проспектній , 17-Б у м. Харкові для експлуатації та обслуговування торговельного майданчика по продажу непродовольчих товарів. 18.08.2016 між сторонами укладена додаткова угода про поновлення дії вказаного договору до 01.10.2018.

ПрАТ «Концерн АВЕК та Ко» зазначило, що після спливу строку договору, а саме після 01.10.2018 та станом на сьогоднішній день, позивач продовжує користуватися земельною ділянкою за Договором, справно сплачує плату за користування земельною ділянкою, без заперечень та зі згоди відповідача, адже протягом одного місяця з моменту спливу строку Договору, тобто з 01.10.2018 по 01.11.2018 з боку відповідача не було направлено на адресу позивача жодних заперечень проти такого користування. Вказаним на переконання позивача підтверджується існування договірних, орендних правовідносин, оскільки відповідачем в повному обсязі приймається плата за користування землею, а отже, Договір оренди № 00288 є таким, що продовжений на той самий рік та на тих самих умовах на підставі частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі».

Позивач посилається на правову позицію Верховного Суду у постанові від 28.03.2019 по справі № 607/10423/17, де зазначено, зокрема про те, що єдиною, визначеною законодавцем, підставою за наявності якої автоматичне поновлення не відбувається є заперечення стосовно поновлення згідно із частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», і таке заперечення має бути заявлено саме протягом одного місяця після закінчення дії договору оренди землі. За відсутності передбаченого законом заперечення направленого Орендодавцем Орендарю у строк договір є автоматично поновленим на той самий строк на тих самих умовах. Аналогічна правова позиція щодо застосування статті 33 Закону України «Про оренду землі» наведена Верховним Судом у постановах від 03.04.2019 у справі №908/436/17, від 10.09.2018 у справі № 920/739/17 та від 29.11.2018 у справах № 920/752/17, № 920/737/17, № 920/747/17, № 920/751/17, № 920/746/17, №920/744/17, № 920/748/17, № 920/749/17.

Позивач зазначив, що ним 30.10.2018 отримано лист Департаменту земельних відносин Виконавчого комітету Харківської міської ради № 7287/0/225-18 від 26.10.2019 щодо необхідності підписання актів приймання-передачу земельної ділянки до земель запасу міста. Однак, жодним нормативно-правовим актом не передбачено повноважень Департаменту земельних відносин надсилання орендареві подібних листів, тому позивач на вказаний лист Департаменту надіслав відповідь, якою не погодився із необхідністю підписання Актів приймання-передачі та висловив впевненість у поновлені договору оренди в порядку, передбаченому чинним законодавством. Даний лист на переконання позивача не може вважатися повідомленням (запереченням) орендодавця, висловленим в порядку частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі», оскільки виглядає як супровідний лист до актів приймання-передачі, а не лист-повідомлення про заперечення проти поновлення договору оренди. Дотримання вимог закону щодо заперечення про поновлення договору оренди, та чітке зазначення підстав, що покладені в основу заперечення є важливим для дотримання права орендаря, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 18.01.2018 по справі № 910/12017/17.

Незважаючи на це, 14.12.2018 Департамент земельних відносин Виконавчого комітету Харківської міської ради листом № 8338/0/225-18 від 04.12.2018 повідомив позивача, що спірна земельна ділянка, яка знаходиться м. Харків, вул. Проспектна, 17Б, загальною площею 0,2268 га, кадастровий номер земельної ділянки: :07:050:0009 зарахована до земель запасу. Тобто, відповідач в односторонньому порядку повернув земельну ділянку до запасів міста та виключив запис про речові права позивача з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, чим порушив права позивача, як орендаря за Договором № 00288.

Обраний у даній справі спосіб захисту своїх прав про визнання укладеною угоду про поновлення до Договору від 05 грудня 2011 року із додатковими угодами до нього на той самий строк та на тих самих умовах позивач обґрунтовує посиланням на аналогічні правові позиції щодо способу захисту права орендаря на поновлення договору оренди відповідно до статті 33 Закону України «Про оренду землі», викладені у постановах Верховного Суду від 03.04.2019 у справі №908/436/17, від 13.02.2019 у справі № 911/3225/17, від 16.01.2019 у справі №908/127/17, 15.01.2019 у справі № 922/1464/18, від 10.01.2019 у справі № 918/850/17, від 06.12.2018 у справі №915/456/17 та № 905/484/17. Поряд із цим, вимога про поновлення запису про державну реєстрацію іншого речового права з номером запису 665093, підстава виникнення іншого речового права: договір оренди землі, серія та номер: б/н, виданий 13.12.2011, є похідною від спору, що виник із договірних відносин між позивачем та відповідачем.

Господарський суд Харківської області рішенням від 26.06.2019 у справі №922/1188/19 в задоволенні позовних вимог відмовив повністю, у зв`язку з тим, що позивач просить поновити договір на змінених умовах, орендодавець протягом одного місяця після закінчення строку спірного договору оренди землі заперечив проти його продовження, а для відновлення запису про право оренди № 665093 в Державному реєстрі прав відсутні правові підстави та технічні можливості.

ПрАТ «Концерн АВЕК та Ко» з рішенням суду першої інстанції не погодилось, звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 26.06.2019 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач посилається на наявність суперечностей у висновках суду першої інстанції, оскільки суд вказав, що для застосування механізму визнання договору оренди землі поновленим за правилами частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна згода обох сторін з тим, що існуючий раніше між ними договір продовжує існувати. Проте вказаний висновок не відповідає правові позиції Верховного Суду у справі № 908/72/18 (постанова від 18.04.2019), де однозначно зазначено, що частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» врегульовано пролонгацію договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором, за наявності такого фактичного складу: користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку оренди і відсутність протягом одного місяця заперечення орендодавця проти такого користування (що можна кваліфікувати як «мовчазну згоду» орендодавця на пролонгацію договору)». Тобто поновлення договору оренди землі в порядку частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі» відбувається виключно за наявності двох юридичних фактів: продовження користування ділянкою орендарем та відсутності заперечень з боку орендодавця протягом місячного строку. Будь-яких інших умов для автоматичного настання такого поновлення договору оренди землі закон (частина шоста статті 33 Закону України «Про оренду землі») не вимагає.

Також, провівши власний перерахунок тривалості строку (у днях) згідно строку тривалості терміну дії останньої додаткової угоди до Договору від 18.08.2016, позивач вважає, що спірний договір оренди землі слід продовжити до 13.11.2020, тобто на 774 дні, тому висновок суду першої інстанції про те, що позов містить вимогу про визнання договору оренди землі поновленим на інших умовах, аніж він був раніше укладений, на переконання скаржника є помилковим.

Скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що лист від 26.10.2018 за №7287/0/225-18 надісланий на адресу позивача не самим відповідачем, а Департаментом земельних відносин Харківської міської ради, який хоча і є самостійним виконавчим органом Харківської міської ради (відповідача у справі), але все ж таки є окремою юридичною особою (пункти 1.1, 2.1 Положення про Департамент земельних відносин Харківської міської ради - додаток 75 до рішення 1 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 20.11.2015 № 7/15).

Таким чином, позивач вважає, що оскільки і Харківська міська рада, і Департамент земельних відносин Харківської міської ради є окремими юридичними особами, тому вирішуючи питання про те, чи є волевиявлення Департаменту земельних відносин Харківської міської ради волевиявленням самої Харківської міської ради у певних спірних правовідносинах, суд першої інстанції мав би переконатись, що Департамент земельних відносин Харківської міської ради дійсно має право висловлюватися від імені Харківської міської ради у питанні щодо заперечення про поновлення договору оренди землі в порядку частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі», однак цього не зробив. Більше того висновок про уповноваженість Департаменту земельних відносин Харківської міської ради висловлюватися від імені Харківської міської ради у спірних правовідносинах взагалі в оскаржуваному рішенні не обґрунтований. Натомість позивач наголошує, що за змістом частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі» заперечення має висловити саме орендодавець, яким у спірному договорі є Харківська міська рада, а не її Департамент земельних відносин.

За вказаних обставин позивач вважає висновок суду першої інстанції про те, що орендодавець - Харківська міська рада заперечив про поновлення спірного договору оренди землі в порядку частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі» таким, що не відповідає дійсним обставинам справи й суперечить чинному законодавству України, зокрема статті 172 Цивільного кодексу України, частині другій статті 19 Конституції України, пункту 14 частини четвертої статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування» та Положенню про Департамент земельних відносин Харківської міської ради (додаток 75 до рішення 1 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 20.11.2015 № 7/15).

Позивач зазначає, що поновлення записів про речові права передбачено чинним законодавством України про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, зокрема пунктом 51 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. №1141 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 6 червня 2018 р. № 484), проте зазначеного суд першої інстанції при вирішенні спору не врахував.

Відповідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.07.2019 сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Барбашова С.В., судді Пелипенко Н.М., Істоміна О.А.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.08.2019 (головуючий суддя-доповідач Барбашова С.В.) апеляційну скаргу було залишено без руху. Скаржнику надано відповідний строк для усунення недоліків шляхом подання до суду доказів доплати судового збору в розмірі 960,50 грн.

До Східного апеляційного господарського суду від ПрАТ «Концерн АВЕК та Ко» надійшов супровідний лист про усунення недоліків, до якого скаржником додано платіжне доручення № від 09.08.2019 на суму 960,50 грн.

Відповідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2019, у зв`язку з відпусткою судді Пелипенко Н.М. сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Барбашова С.В., судді Стойка О.В., Істоміна О.А.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.08.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Концерн АВЕК та Ко», м.Харків на рішення Господарського суду Харківської області від 26.06.2019 у справі №922/1188/19. Встановлено строк відповідачу та третій особі до 13.09.2019 включно, для подання відзивів на апеляційну скаргу. Справу призначено до розгляду на 08 жовтня 2019 р. о 10:00 год.

12.09.2019 Харківська міська рада надала відзив на апеляційну скаргу (вх. № 8681), в якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги в повному обсязі та вважає, що викладені у ній заперечення є недоведеними та безпідставними, не мають законодавчого підґрунтя, а тому не можуть бути задоволеними.

Заперечуючи проти задоволення вимог апеляційної скарги відповідач вказує на те, що Департамент земельних відносин Харківської міської ради є виконавчим органом Харківської міської ради, що утворюється міською радою, підзвітний та підконтрольний останній. Усі покладені на нього завдання та повноваження здійснюються на виконання функцій Харківської міської ради. Аналіз повноважень Департаменту відповідно до Положення про Департамент земельних відносин Харківської міської ради, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 21.11.2015 № 7/15 (пункти 4.1.7., 4.1.10., 4.1.12., 4.1.16., 4.1.18.), підтверджує правомочність його дій щодо висловлювання заперечення про поновлення договору оренди землі від імені Харківської міської ради.

В спростування доводів позивача про те, що останнім днем дії договору, поновленого на тих самих умовах на той самий строк (774 календарних дні) буде 13.11.2020, Харківська міська рада зазначила наступне.

Спірний Договір зареєстровано 17.01.2012, а строк його дії відповідно до істотних умов до 31.12.2012. Таким чином, вказаний Договір укладено на 11 місяців 14 днів. Поновлення вказаного договору оренди землі відбувалося між позивачем та відповідачем неодноразово та кожен раз на різний період (строк) - від чотирьох місяців до майже 25 місяців, що підтверджується датами державної реєстрації додаткових угод, укладених до вказаного договору оренди землі (інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.05.2019 № 166299821). У позові позивач просить суд визнати договір оренди землі від 13.12.2011 (державна реєстрація від 17.01.2012 за № 00288) поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, але при цьому позивач просить суд визнати укладеною між Харківською міською радою та ПрАТ «Концерн АВЕК та Ко» додаткову угоду про поновлення терміну дії договору оренди землі строком до 13.11.2020. Таким чином, на думку відповідача позивач неправильно трактує поняття «той самий строк», оскільки договір оренди землі та додаткові угоди до нього вважаються чинними виключно з моменту їх державної реєстрації, а не моменту їх укладення (висновок постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.01.2018 у справі № 484/272/16-ц), копія якої додається тільки суду в порядку частини дев`ятої статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки у даній справі матеріально-правовою підставою позову ПАТ «Концерн АВЕК та Ко» є частина 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», яка передбачає поновлення договору оренди землі на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, але позивач просить поновити договір до 13.11.2020, тобто фактично просить поновити договір не на той самий строк і на тих умовах, які були передбачені договором, а змінити умови договору в частині строку його дії, вказане на переконання відповідача за своєю правовою природою є пропозицією про внесення змін до договору оренди землі, на яку не поширюється дія статті 33 Закону України «Про оренду землі».

Також, згідно пункту 8 останньої редакції спірного Договору (згідно останніх внесених до нього змін) даний Договір укладено строком до 01.10.2018, проте позивач лише після закінчення строку його дії звернувся до Харківського міського голови 11.10.2018 із зверненням № 618 щодо продовження дії спірного Договору на 7 років. Листом від 26.10.2018 № 7287/0/225-18 (надісланий протягом одного місяця після закінчення строку договору) Департамент земельних відносин Харківської міської ради повідомив ПрАТ «Концерн АВЕК та Ко» (орендаря) про відсутність підстав для продовження договору оренди земельної ділянки та надіслав підготовлені Департаментом 2 примірники акта приймання-передачі до земель запасу міста вищезазначеної земельної ділянки для розгляду, що за своєю правовою природою та змістом є нічим іншим, як лист-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди згідно частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі». Разом з цим, жодним нормативно-правовим актом чинного законодавства України не визначено вимог до форми та змісту «листа-повідомлення» про заперечення орендодавця у поновленні договору оренди землі.

Матеріали справи не містять доказів звернення позивача до Харківської міської ради з листом повідомленням про намір продовження договору оренди у встановлений договором строк (не пізніше ніж за місяць до закінчення строку дії договору). Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення не була укладена сторонами в строк встановлений пунктом 8 договору та статтею 33 Закону України «Про оренду землі», тому договір оренди припинив свою дію 01.10.2018, у зв`язку зі спливом строку, на який його було укладено, відповідно до положень частини першої статті 31 Закону України «Про оренду землі».

Крім того відповідач, посилаючись на норми спеціального Закону України у сфері реєстрації «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (ст. ст. 1, 3, 18, п. 1 ч. 1 ст. 23) зазначає про відсутність правових підстав та технічної можливості відновлення запису про право оренди № 665093 в Державному реєстрі прав, а пункт 51 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1141, на який посилається позивач, не може бути застосований до правовідносин сторін у справі.

Третя особа відзиву на апеляційну скаргу не надала, що в силу частини третьої статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

08.10.2019 при апеляційному розгляді даної справи по суті Східним апеляційним господарським судом оголошено перерву до 24.10.2019 об 11:00 год.

Розпорядженням керівника апарату Східного апеляційного господарського суду від 22.10.2019 у зв`язку з відпусткою судді Стойки О.В., яка входить до складу колегії суддів, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 922/1188/19.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.10.2019 для розгляду справи № 922/1188/19 сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Барбашової С.В., судді Істоміної О.А., судді Пелипенко Н.М.

У судовому засіданні 24.10.2019 уповноважений представник позивача, ПрАТ «Концерн АВЕК та Ко», адвокат Мица Ю.В. заявив відвід колегії суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: судді Барбашової С.В., судді Істоміної О.А., судді Пелипенко Н.М. від розгляду справи № 922/1188/19.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.10.2019 вирішено визнати необґрунтованою заяву Приватного акціонерного товариства «Концерн АВЕК та Ко», м. Харків (вх. № 10054 від 24.10.2019) про відвід колегії суддів Східного апеляційного господарського суду Барбашової С.В., Істоміної О.А., Пелипенко Н.М. від розгляду справи № 922/1188/19. Зупинено апеляційне провадження у справі № 922/1188/19 до вирішення питання про відвід суддів Барбашової С.В., Істоміної О.А., Пелипенко Н.М. Справу № 922/1188/19 передано на автоматичний розподіл для визначення судді з розгляду заяви Приватного акціонерного товариства «Концерн АВЕК та Ко», м. Харків про відвід колегії суддів у порядку, встановленому статтею 32 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.10.2019 для розгляду заяви про відвід визначено суддю Східного апеляційного господарського суду - Пушай В.І.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.10.2019 у задоволенні заяви позивача про відвід суддів відмовлено, а справа № 922/1188/19 передана колегії суддів у складі: головуючого судді Барбашової С.В., судді Істоміної О.А., Пелипенко Н.М. для здійснення апеляційного розгляду.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.10.2019 поновлено провадження у справі № 922/1188/19. Розгляд справи призначено на 12 листопада 2019 р. о 15:30 год.

У судовому засіданні 12.11.2019 уповноважений представник позивача просив рішення суду першої інстанції у даній справі скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Уповноважені представники відповідача та третьої особи у зазначеному судовому засіданні при апеляційному перегляді справи по суті просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Частинами першою та другою статті 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

За змістом статті 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Частиною першою статті 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Статтею 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі» та іншими законами України і договором оренди землі.

Законом України «Про оренду землі» визначено умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі, а статтею 13 цього Закону передбачено, що договором оренди землі є договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до статті 792 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Як вбачається з матеріалів справи, встановлено судом першої інстанції та підтверджується в ході апеляційного розгляду справи, на підставі рішення Харківської міської ради від 25.11.2009 № 281/09 між Харківською міською радою та ПАТ «Концерн АВЕК та Ко» укладено договір оренди від 17.01.2012 № 00288 (далі - Договір) земельної ділянки площею 0,2268 га (кадастровий номер :07:050:0009) по вул. Проспектній, 17-Б у м. Харкові для експлуатації та обслуговування торговельного майданчика по продажу непродовольчих товарів строком до 31.12.2012.

Вказаний Договір зареєстровано в Управлінні Держкомзему у м. Харків в Державному реєстрі земель 17.01.2012 за № 00288.

До вказаного Договору між позивачем та відповідачем у справі були укладені наступні додаткові угоди:

-22.04.2013 до вказаного договору оренди землі зареєстрована додаткова угода від 27.12.2012 про поновлення дії вказаного договору до 01.09.2013;

-23.06.2014 до вказаного договору оренди землі зареєстрована додаткова угода від 30.04.2014 про поновлення дії вказаного договору до 01.09.2014;

-27.01.2015 до вказаного договору оренди землі зареєстрована додаткова угода від 22.12.2014 про поновлення дії вказаного договору до 01.08.2015;

-05.09.2016 до вказаного договору оренди землі зареєстрована додаткова угода від 18.08.2016 про поновлення дії вказаного договору до 01.10.2018.

Звертаючись до суду із даним позовом, ПрАТ «Концерн АВЕК та Ко» просить визнати договір оренди землі від 13.12.2011 (державна реєстрація від 17.01.2012 за № 00288) поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені Договором.

У пункті 2 прохальної частини позову просить суд визнати укладеною між Харківською міською радою та ПрАТ «Концерн АВЕК та Ко» додаткову угоду про поновлення терміну дії Договору оренди землі строком до 13.11.2020.

Позивач зазначає, що оскільки останньою додатковою угодою від 18.08.2016 дію Договору оренди землі поновлено до 01.10.2018 (на 774 дні), то останнім днем дії договору, поновленого на тих самих умовах на той самий строк (774 календарних дні) буде 13.11.2020.

На противагу цим доводам відповідач в процесі розгляду справи зазначив про наявність висловлених ним протягом одного місяця після закінчення строку спірного договору оренди землі заперечень у поновленні договору оренди землі у письмовій формі, а також зауважив, що оскільки згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.05.2019 № 166299821 поновлення спірного Договору оренди землі відбувалося неодноразово та хаотично, на різні періоди (строки), починаючи від 4 місяців і майже до 25 місяців, тому попередньо звертаючись до відповідача із пропозицією щодо продовження терміну дії договору на 7 років, а потім із даним позовом до суду, ПрАТ «Концерн АВЕК та Ко» фактично просить поновити договір не на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені Договором, і не укласти угоду за наслідками поновлення договору оренди на той самий строк та на тих самих умовах, а змінити істотну умову Договору оренди землі в частині строку його дії, що за своєю правовою природою є пропозицією про внесення змін до договору оренди землі, на яку не поширюється дія статті 33 Закону України «Про оренду землі».

Приймаючи рішення у справі про відмову в позові суд першої інстанції зазначив, що лист відповідача від 26.10.2018 за № 7287/0/225-18 був надісланий позивачу протягом одного місяця після закінчення строку спірного договору оренди землі, та є нічим іншим, як листом-повідомленням орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, що повністю узгоджується з приписами частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі»; позовні вимоги спрямовані на зобов`язання відповідача укласти додаткову угоду до спірного договору оренди землі на інших (змінених) умовах, аніж були чинними раніше, що суперечить положенням частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі»; для відновлення запису про право оренди № 665093 в Державному реєстрі прав відсутні правові підстави та технічні можливості.

Надаючи правову оцінку аргументам учасників справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 33 Закону України «Про оренду землі» регламентовано поновлення договору оренди землі на новий строк як у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами за умови дотримання порядку, визначеного частинами 2- 5 цієї норми, так і у випадку, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (частина 6 цієї норми), з зазначенням у частинах 9 та 12 цієї статті, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку, а у разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди.

Відповідно до підпункту д) пункту 30 Договору орендар має переважне право на поновлення цього Договору після закінчення строку його дії у порядку, визначеному у пункті 8 Договору.

Відповідно до пункту 8 Договору оренди землі від 17.01.2012 № 00288 його укладено строком до 31.12.2012. Після закінчення строку договору Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити орендодавця про намір продовжити його дію листом-повідомленням.

В свою чергу, 05.09.2016 до вказаного Договору оренди землі зареєстрована додаткова угода від 18.08.2016 про поновлення дії вказаного договору, у пункті 8 якої визначено строк його дії до 01.10.2018. Після закінчення строку договору Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за місяць до закінчення строку дії договору повідомити Орендодавця про намір продовжити його дію листом-повідомленням.

Дотримання цих умов є обов`язковим в силу статті 629 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Згідно зі статтею 252 Цивільного кодексу України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Таким чином, як правомірно зазначив суд першої інстанції, в даному випадку сторонами визначався саме термін дії договору вказівками на конкретну кінцеву календарну дату.

Із матеріалів справи вбачається, що 11.10.2018 на ім`я Харківського міського голови від ПрАТ «Концерн АВЕК та Ко» надійшло звернення № 618 щодо продовження дії спірного Договору, в якому позивач просив поновити дію спірного Договору оренди землі на новий строк, а саме до 01.10.2025, починаючи з 01.10.2018, тобто терміном дії на 7 років, та просив укласти відповідну додаткову угоду (том 1 аркуш справи 129).

Колегія суддів вважає, що оскільки строк дії договору оренди земельної ділянки закінчився 01.10.2018, тому позивач пропустив місячний строк звернення за підписанням додаткової угоди, так як звернувся із такою пропозицією укласти відповідну додаткову угоду лише 11.10.2018, в якій просив продовжити дію спірного Договору на новий строк до 01.10.2025, починаючи з 01.10.2018.

Поряд із цим, матеріали справи не містять доказів звернення позивача до Харківської міської ради з листом-повідомленням про намір продовження договору оренди у встановлений договором строк (не пізніше ніж за місяць до закінчення строку дії договору).

В матеріалах справи міститься лист від 05.11.2018 № 672, в якому позивач лише посилається на те, що з метою використання переважного права поновлення договору оренди на новий строк, орендарем 27.06.2018 було подано лист-повідомлення, тобто за три місяці до спливу строку дії договору, про намір продовжити його дію (том 1 аркуш справи 124).

Проте лист-повідомлення позивача від 27.06.2018 в матеріалах справи відсутній та позивачем не наданий.

Поряд із цим, колегія суддів зазначає, що у контексті поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідно зауважити, що такий договір може бути поновлено виключно на тих самих умовах і на той самий строк. Тобто орендар не може вимагати поновлення договору оренди землі на інших умовах. Щодо прав і обов`язків орендодавця слід акцентувати, що він має право заперечити стосовно поновлення згідно із цією частиною статті 33 Закону України «Про оренду землі», і таке заперечення має бути заявлено саме протягом одного місяця після закінчення дії договору оренди землі, що безпосередньо випливає зі змісту частини 6 зазначеної статті.

З аналізу норм статті 33 Закону України «Про оренду землі» можна дійти висновку про те, що додатковою угодою до договору оренди землі засвідчується лише факт поновлення договору оренди землі на той самий строк і на тих самих умовах, тобто строк договору оренди землі у цьому випадку є незмінним.

Однак у спірному випадку позивачем для поновлення договору оренди на той самий строк і на тих же умовах не дотримані ані положення статті 33 Закону України «Про оренду землі», ані умови укладеного між сторонами Договору оренди землі.

Так, відповідно до статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Оскільки вказаний Договір зареєстровано 17.01.2012, а строк його дії відповідно до істотних умов: до 31.12.2012, то вказаний договір укладено на 11 місяців 14 днів.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи та встановлено колегією суддів під час апеляційного розгляду справи, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.05.2019 № 166299821:

-22.04.2013 до вказаного договору оренди землі зареєстрована додаткова угода від 27.12.2012 про поновлення дії вказаного договору до 01.09.2013 (тобто, строк дії - поновлення склав 4 місяці 8 днів);

-23.06.2014 до вказаного договору оренди землі зареєстрована додаткова угода від 30.04.2014 про поновлення дії вказаного договору до 01.09.2014 (тобто, строк дії - поновлення склав 2 місяці 7 днів);

-27.01.2015 до вказаного договору оренди землі зареєстрована додаткова угода від 22.12.2014 про поновлення дії вказаного договору до 01.08.2015 (тобто, строк дії - поновлення склав 6 місяців 4 дні);

-05.09.2016 до вказаного договору оренди землі зареєстрована додаткова угода від 18.08.2016 про поновлення дії вказаного договору до 01.10.2018 (тобто, строк дії - поновлення склав 24 місяці та 25 днів).

Згідно висновку, що викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.01.2018 у справі № 484/272/16-ц, договір оренди землі та додаткові угоди до нього вважаються чинними виключно з моменту їх державної реєстрації, а не моменту їх укладення.

Укладений між сторонами договір оренди землі не містить положень про автоматичну пролонгацію договірних правовідносин, а поновлення спірного Договору оренди землі відбувалося між сторонами кожного разу на інший період (строк) - від чотирьох місяців до майже 25 місяців, що підтверджується датами державної реєстрації додаткових угод, укладених до вказаного договору оренди землі (інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.05.2019 № 166299821).

Як вбачається зі змісту останньої додаткової угоди до договору оренди землі, укладеної 18.08.2016, його було укладено строком до 01.10.2018, тобто на строк - 772 дні, проте, в клопотанні № 618 від 11.10.2018 позивач просив поновити його дію на новий строк, а саме до 01.10.2025, починаючи з 01.10.2018, тобто строком на 7 років та просив укласти відповідну додаткову угоду.

Разом з цим, позивачем не мотивовано у позовній заяві, яким чином той самий строк був визначений ним у проекті додаткової угоди, що додана до позову, і саме терміном до 13.11.2020, тобто на 774 дні, а не на 772 дні, як це передбачено останніми змінами внесеними до договору оренди землі, шляхом укладення до нього останньої додаткової угоди від 18.08.2016, що не відповідає вимогам частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та умовам пункту 8 Договору.

Таким чином, позивач у розумінні приписів частини шостої статті 33 «Про оренду землі» не аргументував, яким саме чином ним був визначений той самий строк у проекті додаткової угоди у зверненні № 618 від 11.10.2018 та у позовній заяві і саме із такими термінами.

Відтак, укладення додаткової угоди про поновлення спірного договору оренди землі на запропонованих позивачем умовах суперечить вимогам частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі», і встановлення строку дії договору оренди землі від 17.01.2012 № 00288 на інший, ніж було раніше передбачено його умовами, строк, не може вважатись правильним застосуванням положень статті 33 названого вище Закону, про що обґрунтовано зазначив суд першої інстанції приймаючи рішення з даного спору.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, строк дії договору оренди.

У взаємозв`язку із спірними правовідносинами вказане свідчить про те, що позивач фактично просить поновити Договір не на той самий строк і на тих умовах, які були передбачені Договором, і не укласти угоду за наслідками поновлення договору оренди на той самий строк та на тих самих умовах, а пропонує змінити істотну умову Договору оренди землі щодо терміну його дії.

Проте заявлення орендарем у порядку, передбаченому частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», вимоги про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди про поновлення договору на умовах інших ніж ті, які сторони визначили у договорі оренди, не створює для іншої сторони договору обов`язку прийняти ці умови та укласти відповідну додаткову угоду або запропонувати у відповідь інші умови, а отже і унеможливлює задоволення такої вимоги у судовому порядку.

На підставі системного аналізу зібраних у справі доказів суд першої інстанції обґрунтовано зазначив про намір позивача змінити умови укладеної раніше угоди стосовно строку її дії, що унеможливлює застосування процедур поновлення дії договору за правилами частини 6 статті 33 Закону, оскільки потребує узгодження нових істотних умов договору оренди земельної ділянки, і відповідно до положень частини першої статі 626, частини першої статті 628 Цивільного кодексу України, статті 15 Закону України «Про оренду землі», є новим договором оренди землі.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про оренду землі» зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін.

Однак, позивачем не надано доказів в підтвердження звернення до відповідача з пропозицією внести зміни в договір оренди землі під час укладання додаткової угоди щодо поновлення строку його дії на 7 років, а також доказів подальшого узгодження таких змін з відповідачем.

У статті 33 Закону України «Про оренду землі» дійсно передбачена можливість зміни істотних умов договору за згодою сторін, однак, такі зміни мають розглядатися в процесі розгляду листа-повідомлення з проектом додаткової угоди і узгоджуватись у разі необхідності і за відсутності заперечень.

Водночас, слід зазначити, що протягом місяця після закінчення строку дії спірного Договору оренди землі на виконання функцій орендодавця (Харківської міської ради) Департамент земельних відносин Харківської міської ради направив позивачу лист від 26.10.2018 № 7287/0/225-18 разом із підготовленими Департаментом двома примірниками акта приймання-передачі до земель запасу міста вищезазначеної земельної ділянки для розгляду в 10-ти денний строк з дня їх отримання, які пропонувалося підписати та повернути у належним чином оформленому вигляді.

Судом першої інстанції встановлено, що зі змісту листа від 26.10.2018 № 7287/0/225-18, надісланого протягом одного місяця після закінчення строку договору, вбачається позиція орендодавця, яка полягає у тому, що відповідач заперечував щодо поновлення договору, а тому вказаний лист відповідача за своїм змістом та правовою природою є нічим іншим, як лист-повідомлення про заперечення орендодавця у поновленні договору оренди землі, що повністю узгоджується з положеннями частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі».

Колегія суддів погоджується із даними висновками суду першої інстанції, оскільки зміст частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі» не визначає форми заперечення щодо продовження договору на той же строк.

В даному випадку відсутність волі орендодавця на поновлення строку дії спірного Договору є очевидною та висловлена у письмовій формі шляхом надсилання позивачу листа від 26.10.2018 № 7287/0/225-18 Департаментом земельних відносин Харківської міської ради.

Що стосується повноважень Департаменту земельних відносин Харківської міської ради направляти подібного роду листи-повідомлення, то колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до Положення про Департамент земельних відносин Харківської міської ради, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 21.11.2015 № 7/15, Департамент відповідно до покладених на нього завдань здійснює наступні повноваження:

-4.1.7. готує висновки щодо вилучення, припинення права користування та надання земельних ділянок;

-4.1.10. розгляд звернень фізичних та юридичних осіб з питань земельних відносин та надання відповіді згідно чинного законодавства;

-4.1.12. підготовка проектів рішень щодо викупу, продажу, надання у користування, в оренду земельних ділянок для експлуатації та обслуговування об`єктів містобудування, передачі у власність та припинення права користування земельними ділянками;

-4.1.16. підготовка угод про розірвання договорів оренди землі та актів приймання-передачі земельних ділянок;

-4.1.18. Організація та здійснення обліку земель в межах міста Харкова, підготовка та підписання від імені Харківської міської ради актів приймання- передачі земельних ділянок, зарахування земельних ділянок до земель запасу міста, погодження меж земельних ділянок.

Отже, за правовим змістом наведених повноважень, Департамент земельних відносин Харківської міської ради є виконавчим органом Харківської міської ради, що утворюється міською радою, підзвітний та підконтрольний останній. Усі покладені на нього завдання та повноваження здійснюються на виконання функцій Харківської міської ради. Аналіз повноважень Департаменту підтверджує правомочність його дій щодо висловлювання заперечення про поновлення договору оренди землі від імені Харківської міської ради, тому доводи позивача з цього приводу слід визнати безпідставними.

За встановлених обставин справи слід визнати необґрунтованими твердження позивача про те, що він отримав мовчазну згоду відповідача на продовження дії Договору, який є поновленим в силу частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі», та безпідставними посилання на те, що позивач на законних підставах продовжує користуватися спірною земельною ділянкою і є її орендарем на підставі спірного Договору оренди землі.

Із матеріалів справи також вбачається, що на виконання функцій орендодавця (Харківської міської ради) Департамент земельних відносин Харківської міської ради в черговий раз направив позивачу лист від 04.12.2018 № 8338/0/225-18, яким повідомив останнього про те, що земельна ділянка площею 0,2268 га по вул. Проспектній, 17-Б у м. Харкові (кадастровий номер :07:050:0009), яка була передана в оренду позивачу, зарахована до земель запасу міста на підставі акту приймання № 258/18 від 28.11.2018, інше речове номер запису 665093 від 02.04.2013 припинено 28.11.2018 (том 1 аркуш справи 123).

Згодом, позивач звернувся 31.01.2019 з листом № 80 до Департаменту земельних відносин Харківської міської ради, в якому просив надати документи, які підтверджують передачу (зарахування) до земель запасу міста Харкова, зокрема, земельної ділянки з кадастровим номером :07:050:0009 площею 0,2268 га по вул. Проспектній, 17-Б у м. Харкові, які раніше знаходилися у користуванні ПрАТ «Концерн АВЕК та Ко» (том 1 аркуш справи 122).

На вказаний лист Департаментом земельних відносин Харківської міської ради надано позивачу відповідь від 27.02.2019 № 1355/0/225-19 про те, що земельна ділянка площею 0,2268 га по вул. Проспектній, 17-Б у м. Харкові (кадастровий номер :07:050:0009), яка була передана в оренду позивачу, зарахована до земель запасу міста на підставі акту приймання № 258/18 від 28.11.2018, інше речове номер запису 665093 від 02.04.2013 припинено 28.11.2018 (том 1 аркуш справи 120-121)

За змістом статті 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Аналогічні положення містяться у статті 291 Господарського кодексу України.

Відповідно до пункту 21 Договору після припинення дії Договору орендар за актом приймання-передачі повертає орендодавцеві земельну ділянку.

У пункті 37 Договору оренди землі сторони передбачили, що його дія припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до абз. 2 частини першої статті 31 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній як на момент виникнення спірних правовідносин, а саме станом на 17.01.2012, так і на момент державної реєстрації останньої додаткової угоди до нього 05.09.2016: «Договір оренди землі припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено».

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що оскільки додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення не була укладена сторонами в строк встановлений пунктом 8 Договору та статтею 33 Закону України «Про оренду землі», тому спірний Договір оренди припинив свою дію 01.10.2018, у зв`язку зі спливом строку, на який його було укладено, відповідно до умов Договору та положень частини першої статті 31 Закону України «Про оренду землі».

В силу положень статей 74, 77, 86 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, наданим сторонами з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відсутність у позивача права на поновлення Договору оренди і на визнання укладеною додаткової угоди про поновлення цього Договору на підставі частини 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» за наведених у позові підстав.

У справі, що розглядається, сплата позивачем орендних платежів за користування спірною земельною ділянкою після закінчення дії Договору, не може бути розцінена як згода орендодавця на пролонгацію договору оренди, оскільки орендар сплачував кошти за фактичне користування майном, а здійснення позивачем відповідних орендних платежів не є підставою для продовження договору, термін дії якого закінчився.

У підпункті л) пункту 31 Договору сторони погодили, що неповернення земельної ділянки в зазначений термін не звільняє орендаря від плати за фактичне користування земельною ділянкою. Плата у цьому випадку вноситься у розмірах, визначених цим Договором.

Щодо вимоги позивача про відновлення запису про державну реєстрацію договору оренди землі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що для відновлення запису про право оренди № 665093 в Державному реєстрі прав відсутні правові підстави та технічні можливості.

Відмовляючи у позові в зазначеній частині вимог суд першої інстанції виходив з того, що у процедурі державної реєстрації реєстратор прав керується нормами спеціального закону у сфері реєстрації - Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127.

Проте жодна норма Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» під час проведення реєстрації припинення права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :07:050:0009 не була порушена, що позивачем не спростовано ані у суді першої інстанції, ані при розгляді його апеляційної скарги апеляційним господарським судом.

Відповідно до преамбули та положень статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» цей Закон регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно зі статтями 3, 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та пункту 6 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком.

Згідно частини четвертої статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Підставами виникнення права оренди (запис № 665093) були Договір оренди землі від 13.12.2011 та Додаткові угоди до Договору, зокрема, від 18.08.2016.

Однак на теперішній час жодного чинного документу, які були б правовою підставою вказаної реєстрації - немає.

Додаткова угода, яку позивач просить суд вважати укладеною - є документом, що виник після припинення права оренди № 665093, ця додаткова угода відсутня в переліку підстав реєстрації права оренди № 665093, а відновлення передбачає повернення у попередній стан, тобто з відтворенням запису, що був до припинення права оренди.

Припинення права оренди, на відновленні якого наполягає позивач, в Державному реєстрі прав проведено за заявою власника земельної ділянки - Харківської міської ради.

Припинення права оренди земельної ділянки проведено на підставі документів, які свідчать про припинення спірного договору оренди землі від 13 грудня 2011.

Оскільки реєстрація речового права оренди за договором є похідною дією від виникнення права оренди земельної ділянки, враховуючи, що спірний договір припинено 01.10.2018, у зв`язку зі спливом строку, на який його було укладено, з огляду на положення частини першої статті 31 Закону України «Про оренду землі», зважаючи на встановлені фактичні обставини справи, за яких колегія суддів не вбачає правових підстав для поновлення терміну дії спірного договору на новий строк, вимога позивача щодо відновлення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно «первинного» запису про державну реєстрацію речового права оренди за вказаним договором не підлягає задоволенню.

Підсумовуючи вищезазначене, висновки суду першої інстанції про відмову позові в повному обсязі є цілком законними та обґрунтованими.

Звертаючись з апеляційною скаргою, позивач не довів неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, як необхідної передумови для скасування прийнятого у справі судового рішення.

Відповідно до статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги позивача спростовуються встановленими обставинами та застосованими нормами матеріального права, в зв`язку з чим скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції у даній справі про відмову в позові залишається без змін, як таке, що відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права.

Понесені позивачем у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції судові витрати в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись статтями 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Концерн АВЕК та Ко» на рішення Господарського суду Харківської області від 26.06.2019 у справі № 922/1188/19 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 26.06.2019 у справі № 922/1188/19 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 18.11.2019

Головуючий суддя С.В. Барбашова

Суддя О.А. Істоміна

Суддя Н.М. Пелипенко