УХВАЛА

11 листопада 2019 року

м. Київ

Справа № 904/5030/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Багай Н. О. - головуючого, Дроботової Т. Б., Зуєва В. А.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва"

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 09.09.2019 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 02.07.2019

за скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві

за первісним позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Елемент Нафта"

про стягнення штрафних санкцій 54 481 522,84 грн

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Елемент Нафта"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва"

про стягнення 11 180 048,12 грн,-

ВСТАНОВИВ:

30.10.2019 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 09.09.2019 (повний текст складено 23.09.2019) та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 02.07.2019 про відмову в задоволенні скарги на дії державного виконавця у справі № 904/5030/18, подана 08.10.2019 до Центрального апеляційного господарського суду через засоби поштового зв`язку.

Розглянувши матеріали касаційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва", Верховний Суд дійшов висновку, що слід відмовити у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Верховним Судом установлено, що Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" оскаржується постанова Центрального апеляційного господарського суду від 09.09.2019 та ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 02.07.2019 про відмову в задоволенні скарги на дії державного виконавця у справі № 904/5030/18.

Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Скаржник у касаційній скарзі не навів доводів в обґрунтування того, що рішення касаційного суду за наслідками розгляду його скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Натомість, доводи касаційної скарги зводяться до того, що боржник під час вчинення виконавчих дій не був повідомлений про початок примусового виконання рішення.

Відмовляючи у задоволенні скарги на дії державного виконавця суди дійшли висновку, що державним виконавцем не порушено вимог чинного законодавства.

Верховний Суд дійшов висновку, що його рішення за наслідками розгляду цієї касаційної скарги не матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки Верховний Суд уже висловив позицію в подібних правовідносинах у постановах від 30.09.2019 у справі № 908/948/16.

Суд зазначає, що Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995 державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм законодавства можуть бути більш суворими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо якщо провадження здійснюється судом після розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23.10.1996; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19.12.1997).

Таким чином, законодавець цілком свідомо надав Верховному Суду право використовувати процесуальний фільтр, закріплений у частині 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, і це повністю узгоджується з положеннями статті 129 Конституції України, завданнями та принципами господарського судочинства.

При цьому використання оціночних чинників, зокрема, таких понять, як: "суспільний інтерес", "значення для формування єдиної правозастосовчої практики", тощо не повинні викликати думку про наявність певних ризиків, адже виходячи з високого статусу Верховного Суду, у деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень, оскільки розгляд скарг касаційним судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".

За таких обставин Верховний Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 09.09.2019 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 02.07.2019 у справі № 904/5030/18 на підставі абзацу 2 частини 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, оскільки рішення за наслідками розгляду цієї касаційної скарги не матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Керуючись статтями 234, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 09.09.2019 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 02.07.2019 у справі № 904/5030/18.

2. Повернути Акціонерному товариству "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" матеріали касаційної скарги, у тому числі платіжне доручення від 03.10.2019 № 386 про сплату судового на суму 3 842,00 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Багай

Судді Т. Б. Дроботова

В. А. Зуєв