УХВАЛА

08 листопада 2019 року

м. Київ

Справа № 904/1179/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кролевець О.А. - головуючий, Губенко Н.М., Мамалуй О.О.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 30.09.2019

(головуючий - Іванов О.Г., судді Подобєда І.М., Широбокова Л.П.)

у справі №904/1179/19 Господарського суду Дніпропетровської області

за позовом Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради

до Виробничо-торговельної корпорації "Дитинство"

про стягнення заборгованості у розмірі 45 913,19 грн,

ВСТАНОВИВ:

17.10.2019 Комунальне підприємство "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради (далі - КП "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради) звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 30.09.2019 у справі №904/1179/19 Господарського суду Дніпропетровської області.

Перевіривши матеріали касаційної скарги КП "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради, Суд дійшов висновку, що слід відмовити у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.

Предметом спору у даній справі є стягнення з Виробничо-торговельної корпорації "Дитинство" (далі - ВТК "Дитинство") на користь КП "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради заборгованість за перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин у сумі 45913,19 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 18.06.2019 у справі №904/1179/18 позов задоволено, стягнуто з ВТК "Дитинство" на користь КП "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради заборгованість за перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин у сумі 45913,19 грн.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 30.09.2019 у справі №904/1179/18 апеляційну скаргу ВТК "Дитинство" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.06.2019 у справі №904/1179/19 задоволено частково, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.06.2019 у справі №904/1179/19 скасовано, прийнято у справі нове рішення, яким позовні вимоги КП "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради до ВТК "Дитинство" про стягнення заборгованості у розмірі 45 913,19 грн задоволено частково.

Водночас за приписами п. 1 ч. 1 ст. 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2019 встановлено, що справа №904/1179/19 відноситься до категорії малозначних справ.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених підпунктами "а-г" цієї норми.

Водночас у п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України передбачено випадки наявності підстав для перегляду у касаційному порядку малозначної справи, а саме:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomez de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).

Таким чином у Верховного Суду є право використовувати процесуальний фільтр, закріплений у ч. 2 ст. 293 ГПК України і це повністю узгоджується з положеннями ст. 129 Конституції України, завданнями та принципами господарського судочинства.

У касаційній скарзі скаржник виклав обґрунтування необхідності касаційного оскарження судового рішення у справі №904/1179/19, зазначивши про те, що в даному випадку є підстави для перегляду в касаційному порядку малозначної справи, виходячи з пп. "а" та "в" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

У підтвердження зазначеного КП "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради наголошує, що Центральний апеляційний господарський суд невірно розтлумачив норми Правил приймання та скиду (водовідведення) стічних вод підприємств у систему каналізації м. Дніпропетровська затверджених рішенням виконкому Дніпропетровської міської ради №129 від 19.02.2015, які передбачають нарахування плати за повторне перевищення допустимої концентрації забруднюючих речовин, а тому дійшов не правильного висновку у розгляді справи, а саме про те, що повторне перевищення допустимої концентрації забруднюючих речовин має місце лише за умови виявлення перевищень допустимої концентрації у пробах відібраних з того самого колодязя, що і попереднього разу, оскільки у цьому випадку, такого перевищення не було, то і повторність на думку суду не мала місце.

Крім того, скаржник звертає увагу на те, що в аналогічних справах про стягнення плати за перевищення допустимої концентрації забруднюючих речовин, суди дотримувалися позиції аналогічної суду першої інстанції по цій справі, а отже постанова Центрального апеляційного господарського суду від 30.09.2019 у справі №904/1179/19 йде в розріз єдиної правозастосовчої практики, яка до була сформована судами.

Також КП "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради зауважує, що оскарження вищезазначеної постанови суду апеляційної інстанції має виняткове значення для скаржника, оскільки наявність такого судового рішення не матиме позитивних наслідків і для КП "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради, бо велика кількість абонентів яким нараховувалася плата у зв`язку з повторним перевищенням допустимої концентрації забруднюючих речовин та які оплачували відповідні рахунки почнуть звертатися з вимогами до КП "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради щодо повернення вказаних сум з посиланням на судову практику яка викладена у постанові апеляційного суду і тим самим нанесуть непомірні збитки.

Враховуючи вищезазначене, Верховний Суд вважає, що вказані доводи зводяться до заперечення встановлених судами обставин справи з одночасним тлумаченням стороною власного викладення обставин справи, до переоцінки доказів, які були здійсненні судами під час розгляду справи по суті, і в цілому до заперечення результату розгляду справи судом.

Касаційний господарський суд зазначає, що аргументів та доводів, які б свідчили про фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, з матеріалів даної касаційної скарги не вбачається та вони не знайшли свого документального підтвердження, оскільки скаржник не навів переліку судових рішень, які б доводили факт неоднакового застосування судами норм матеріального права при вирішенні спорів у подібних правовідносинах.

Колегія суддів зазначає, що незгода із рішеннями судів попередньої інстанції не свідчить про їх незаконність і про винятковість справи для КП "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради, як і не може вказувати на таку обставину негативні наслідки для скаржника прийняття цього рішення, оскільки настання таких наслідків у випадку прийняття судового рішення не на користь відповідача є звичайним передбаченим процесуальним законом процесом.

Також слід зауважити, що саме лише посилання в касаційній скарзі на те, що справа становить значний суспільний інтерес і має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, не може бути визнано судом підставою, на яку поширюється дія положення підпункту "в" пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність обставин, що підпадають під дію підпунктів "а", "в" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, за яких Верховний Суд міг би визнати справу №904/1179/19 такою, судові рішення у якій можуть бути переглянуто у касаційному порядку.

Керуючись статтями 234, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Комунальному підприємству "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 30.09.2019 у справі №904/1179/19 Господарського суду Дніпропетровської області.

2. Копії ухвали надіслати учасникам справи.

3. Надіслати скаржнику касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами. Копію касаційної скарги залишити у Верховному Суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.А. Кролевець

Судді Н.М. Губенко

О.О. Мамалуй