СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" листопада 2019 р. Справа № 917/645/19

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Россолов В.В., суддя Гетьман Р.А., суддя Хачатрян В.С.,

за участю секретаря судового засідання Ярош В.В.,

за участю представника:

позивача - Грищенка А.А., свідоцтво серія ПТ №3034 від 08.10.2019, довіреність №2-927д від 15.10.2019;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний Дім АвтоКраз" (вх. №2845 П/1) на рішення Господарського суду Полтавської області від 01.08.2019 у справі № 917/645/19

за позовною заявою Акціонерного товариства "Укргазвидобування" 04053, м. Київ, Шевченківський район м. Києва, вул. Кудрявська, 26/28 в особі філії Газопромислове управління "Шебелинкагазвидобування" (адреса для листування: 64250, Харківська область, Балаклійський район, смт. Донець, вул. Стадіонна, 9)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний Дім АвтоКраз", 39631, Полтавська область, Автозаводський район, м. Кременчук, вул. Київська, 62

про стягнення 739 996,20 грн штрафних санкцій,

ВСТАНОВИЛА:

Акціонерне товариство "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислове управління "Шебелинкагазвидобування" звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний Дім АвтоКраз" про стягнення 739 996,20 грн штрафних санкцій.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №18Т-247 від 24.07.2018 в частині строків поставки.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 01.08.2019 у справі №917/645/19 позов задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім АвтоКрАЗ" (вул. Київська, буд. 62, м. Кременчук, Полтавська область, 39631, ідентифікаційний код 37468941) на користь Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (вул. Кудрявська, буд. 26/28, м. Київ, 04053, ідентифікаційний код 30019775) в особі філії Газопромислове управління "Шебелинкагазвидобування" (вул. Стадіонна, 9, смт. Донець, Балаклійський район, Харківська область, 64250, ) 372622,20 грн - пені, 367374,00 грн - штрафу, 11099,94 грн - судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги місцевий господарський суд виходив з того, що позивачем доведено та підтверджено самим відповідачем неналежне виконання відповідачем умов договору поставки №18Т-247 від 24.07.2018 в частині строків поставки. Одночасно судом першої інстанції відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій (пені) на 90% відмовлено з огляду на відсутність підстав для відповідного зменшення згідно статті 233 Господарського кодексу України та частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України.

Відповідач з вказаним рішенням суду не погодився, звернувся з апеляційною скарго, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати в частині стягнення 665 996,58 грн штрафних санкцій, прийняти в цій частині нове рішення, яким в позові відмовити.

В обґрунтуванні апеляційної скарги наголошує про незаконність судового рішення в частині відмови суду у зменшенні розмір штрафу на 90 %, оскільки 1)позивачем не доведено жодними доказами спричинення йому матеріальної або будь-якої іншої шкоди внаслідок порушення відповідачем строків поставки товару; 2)апелянт перебуває у скрутному фінансовому стані; 3) Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім АвтоКрАЗ" вчинялися дії щодо уникнення ситуації прострочення поставки товару шляхом звернення до позивача з проханням продовження строків поставки товару.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.10.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім АвтоКрАЗ" на рішення Господарського суду Полтавської області від 01.08.2019 у справі № 917/645/19; призначено справу до розгляду на 13.11.2019 о 10:30 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 132.

У судове засідання, яке відбулось 13.11.2019, з`явився представник позивача, який підтримав правову позицію по справі.

На початку судового засідання колегія суддів встановила надходження від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний Дім АвтоКраз" про відкладення розгляду справи з підстав його зайнятості у іншому судовому засіданні (вх.№10414).

Згідно ч. 11 ст. 270 ГПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Разом з тим, господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу щодо відкладення розгляду справи з причин, пов`язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п. Господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні свого представника. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах.

Втім, звертаючись з відповідними клопотаннями представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний Дім АвтоКраз" не надано документального підтвердження обставини його перебування в іншому судовому засіданні.

Крім того, Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельний Дім АвтоКраз" не було позбавлено права забезпечити явку іншого свого представника в судове засідання.

Оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельний Дім АвтоКраз" не було надано жодних доказів перебування його представника в іншому судовому засіданні, так і неможливості забезпечення явки у судове засідання іншого представника, а отже, не надано належних доказів неспроможності забезпечення представництва своїх інтересів у суді, визначені стороною причини неявки не є поважними в порядку ст. ч. 11 ст. 270 ГПК України. У зв`язку з чим колегія суддів відмовляє в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний Дім АвтоКраз"про відкладення розгляду справи.

У відповідності до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За викладених обставин, оскільки явка учасників сторін обов`язковою не визнавалась, матеріалів справи достатньо для розгляду апеляційної скарги по суті, враховуючи, що причини неявки скаржника не є поважними та беручи до уваги те, що відкладення є правом суду, а не обов`язком, з метою недопущення безпідставного затягування розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку, що заявлене клопотання про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами у відсутність осіб, які не з`явились в судове засідання.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановила, що рішення Господарського суду Полтавської області від 01.08.2019 у справі №917/645/19 відповідає в повній мірі нормам матеріального та процесуального права, враховуючи таке.

З матеріалів справи вбачається, що 24.07.2018р. Акціонерне товариство "Укргазвидобування" (позивач) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім АвтоКрАЗ" (відповідач) уклали договір поставки №18т - 247 (Том 1, а.с.10-28).

Згідно з п. 1.1 Договору, відповідач (постачальник) зобов`язався поставити покупцеві (позивачеві) товар, зазначений у специфікації/ях, що додається/ються до договору і є його невід`ємною/ими частиною/ами, а покупець - прийняти і оплатити такий товар.

Відповідно до пункту 10.1. договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та скріплення його печатками сторін, і діє до повного виконання сторонами зобов`язань.

Доказів припинення дії договору чи його розірвання сторони суду не надали.

Пунктом 1.2. Договору передбачено, що найменування/асортимент товару, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю товару та загальна вартість договору вказується у специфікації/ях.

Підписавши умови договору, сторони в п. 5.1 Договору погодили, що строк поставки, умови та місце поставки товару, інформація про вантажовідправників і вантажоотримувачів вказується в Специфікації/ях до цього Договору.

Відповідно до п. 5.2 Договору, обсяг поставки товару (кожної партії товару) визначається в рознарядках покупця та узгоджується до поставки товару. Відвантаження товару проводиться тільки після отримання Постачальником рознарядки. Відвантаження товару без рознарядки забороняється. Рознарядка постачальнику може направлятися покупцем в електронному вигляді на електронну адресу постачальника, вказану в розділі ХІV даного Договору.

Датою поставки товару є дата підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі товару або видаткової накладної (п.5.3 Договору).

В специфікації № 1 від 24.07.2018 (додаток № 1 до Договору) сторони узгодили найменування товару та його загальну вартість: трубовоз ТВ1-20 на шасі КрАЗ - 6322-05 з причепом-розпуском трубовоза ТВ1- 20, у кількості 2 штук з загальною ціною із ПДВ 5248200,00 грн (Том 1, а.с.23-24).

В пункті 2 Специфікації зазначено: строк поставки товару:120 календарних днів з дати укладення договору.

Отже, кінцевою датою поставки товару згідно Договору та специфікації № 1 є 21.11.2018.

Позивач зазначає, що згідно видаткової накладної №301 від 31.01.2019, товар було фактично отримано позивачем 01.02.2019 (Том 1, а.с. - 31).

Відповідно до п. 7.10 Договору, у разі невиконання постачальником взятих на себе зобов`язань з поставки товару у строки, зазначені у даному Договорі, останній сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару.

В обґрунтуванні позову позивач посилається на те, що відповідач здійснив поставку товару з простроченням на 71 календарних днів, що є порушенням п. 5.1 Договору та п. 2 Специфікації та підставою для застосування штрафних санкцій, передбачених п. 7.10 Договору в розмірі 367374,00 грн. 7% штрафу та 372622,20 грн. пені за період з 22.11.2018 р. по 30.01.2019 р.

Позивачем було направлено на адресу відповідача претензію вих. ШГВ 1497-003.1.1 - 06 від 13.02.2019 про сплату штрафних санкцій за порушення строків поставки, яка залишена без відповіді.

Вищевикладене стало підставою для звернення позивача із позовом до суду про стягнення з відповідача 367374,00 грн 7% штрафу та 372622,20 грн пені за період з 22.11.2018 по 30.01.2019.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов`язки відповідно до договору.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов`язання з договору постачання, за яким в силу ст. 712 ЦК визначено, що продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, встановлених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. ст. 612 ЦК України).

Судом встановлено, що сторони в п. 2 Специфікації визначили строк поставки: 120 календарних днів з дати укладення договору. Договір укладений 24.07.2018. Таким чином, останнім днем поставки товару є 21.11.2018.

Відповідно до п. 5.3 Договору, датою поставки товару є дата підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі товару або видаткової накладної.

Матеріалами справи підтверджено, та не спростовано відповідачем, що товар позивачем отримано по видатковій накладній №301 від 31.01.2019. Таким чином відповідач поставив товар на 71 день пізніше дати, обумовленої сторонами в Договорі та Специфікації, тобто, прострочення починається з 22.11.2018 по 30.01.2019.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст.546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (ст. 547 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст.551 ЦК України).

В п. 7.10 Договору встановлено, у разі невиконання постачальником взятих на себе зобов`язань з поставки товару у строки, зазначені у даному Договорі, останній сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару.

При цьому судом враховується правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 03.12.2013 року № 3-35гс17, про можливість обчислення пені у відсотках не лише від суми грошового зобов`язання, а й від інших сум (зокрема, вартості товару, який має бути поставлено). Відповідно пеня може бути встановлена не лише за порушення грошових зобов`язань.

Так, позивач заявляє позовні вимоги про стягнення з відповідача 372622,20 грн пені за період з 22.11.2018 по 30.01.2019 та 367374,00 грн 7% штрафу від суми не поставленого товару понад 30 днів.

Колегія суддів, перевіривши наданий позивачем розрахунок штрафних санкцій, встановила, що останній є арифметично правильним, проведеним з дотриманням норм чинного законодавства.

У зв`язку з цим позовні вимоги Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислове управління "Шебелинкагазвидобування" про стягнення 739 996,20 грн штрафних санкцій є правомірними.

Одночасно колегія суддів, всупереч аргументам апелянта, погоджується з позицією суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви відповідача та зменшення розміру штрафу на 90 %.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом ч. 1 ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, з розміром збитків кредитора, а також повинен врахувати інші інтереси сторін.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

При цьому, під винятковістю слід розуміти такі обставини, які дозволяють суду при обов`язковому застосуванні штрафних санкцій, передбачених договором або законом, їх зменшити, а не в будь-якому випадку, в разі подання стороною у справі клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій.

Також слід зауважити, що штрафні санкції за своєю природою є засобами стимулювання боржника належним чином виконати свій обов`язок, а не покласти на нього додатковий, тому слід розуміти, що передбачені законом санкції будуть застосовані в разі порушення зобов`язань, а їх зменшення скоріше є виключенням.

При цьому, статтями 6, 627 ЦК України встановлена свобода договору, відповідно якої сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд зазначає, що на підтвердження скрутного фінансового становища відповідачем не було надано належних та допустимих доказів (фінансову звітність за 2018-2019 роки, виписки з банків щодо наявності/відсутності грошових коштів на рахунках). Натомість, надана відповідачем копія балансу не підтверджує фінансову неспроможність відповідача.

Крім того, скрутне матеріальне становище та кредиторська заборгованість відповідача не є виключною підставою для зменшення розміру штрафних санкцій. Відповідач є господарюючим суб`єктом і несе відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності. Так, підписавши договір по поставку товару останній повинен був розуміти увесь спектр та обсяг взятих на себе зобов`язань і можливе настання наслідків у разі невиконання умов договору.

Посилання відповідача на договір комісії, що укладено між ПРаТ "АвтоКрАЗ" та ТОВ "ТД "АвтоКрАЗ", на звернення відповідача до позивача з листами про продовження строку поставки шляхом укладання додаткових угод не знайшли свого документального підтвердження.

Оцінюючи клопотання відповідача колегія суддів зазначає, що посилання заявника на те, що прострочення мало незначні строки є суто суб`єктивним, оскільки як встановлено судом вказане прострочення навпаки було значним.

Доводи скаржника про надмірний розмір штрафних санкцій не знаходить свого підтвердження в матеріалах справи, оскільки надмірним є розмір штрафних санкцій, які перевищують розмір основного зобов`язання або розмір основної заборгованості, що не має місця в даному випадку.

Також колегія суддів наголошує, що значність суми штрафу може порівнюватись лише з розміром збитків кредитора. Так під розміром збитків (в розумінні ч.3 ст. 551 ЦК України) слід розуміти суму, на яку нараховано неустойку, а не будь-яку іншу суму (вказаний правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду України від 14.09.2016 у справі № 6-473цс16). Як було встановлено вище, сума штрафу не перевищує розміру основної суми заборгованості, що виключає можливість застосування ч. 1 ст. 233 ГК України.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про відсутність підстав для зменшення суми нарахованого штрафу.

З огляду на визначене, судова колегія вважає, що норми чинного законодавства місцевим господарським судом застосовані правильно, рішення відповідає приписам матеріального та процесуального права, а мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Полтавської області від 01.08.2019 у справі № 917/645/19 слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 233, 240, 275, 277, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний Дім АвтоКраз" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 01.08.2019 у справі № 917/645/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови складено 18.11.2019.

Головуючий суддя В.В. Россолов

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя В.С. Хачатрян