Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2019 р. Справа № 906/586/19

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Тимошенка О.М.

секретар судового засідання: Зоренко О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Никопорець І.Ф. (адвокат, ордер від 23.07.19)

від відповідача: Вернидуб Д.В. (адвокат, ордер від 23.07.19)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Фізичної особи-підприємця Кульбаки Костянтина Володимировича

про виселення та стягнення 648771 грн.70 коп.

за зустрічним позовом Фізичної особи - підприємця Кульбаки Костянтина Володимировича

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про визнання недійсною Додаткової угоди від 04.03.16 до Договору оренди №1026

Позивачем пред`явлено позов про стягнення на його користь з відповідача 648771,70грн. неустойки на підставі ч.2 ст.785 ЦК України нарахованої за час прострочення повернення майна з оренди та виселення Фізичної особи-підприємця Кульбаки Костянтина Володимировича з орендованого нерухомого майна, зокрема частини нежитлових приміщень складу №2 площею 748 кв. м. та частини рампи площею 140 кв.м., що знаходиться за адресою м. Житомир, майдан Привокзальний, 2. Також просить стягнути з відповідача 1165,28грн. судового збору.

Вимоги первісної позовної заяви грунтуються на тому, що договір оренди №1026 від 06.05.10 закінчив свою дію 31.06.18, однак відповідач орендоване майно не повернув.

Ухвалою від 19.08.19 суд прийняв та об`єднав для спільного розгляду з первісним позовом зустрічну позовну заяву Фізичної особи - підприємця Кульбаки Костянтина Володимировича до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про визнання недійсною Додаткової угоди від 04.03.16 до Договору оренди нерухомого майна №1026 від 06.05.10, який укладений між ПАТ"Українська залізниця" та ФОП Кульбакою К.В .

Вимоги зустрічної позовної заяви грунтуються на тому, що АТ "Українська залізниця" не наділене повноваженнями на укладення договору оренди, Додатковий договір від 04.03.16 укладено без Фонду державного майна України, який був орендодавцем по договору оренди №1026.

11.09.19 до суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому АТ"Українська залізниця" просить відмовити в задоволенні зустрічного позову зазначаючи про те, що у зв`язку із входженням майна до статутного капіталу ПАТ"Укрзалізниця", яке створене внаслідок проведення корпоратизації підприємств залізничного транспорту та ДАЗТ "Укрзалізниця", в силу ст.5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" Фонд державного майна та його територіальні відділення втратили право виступати орендодавцями щодо майна новоутвореного товариства. Просить застосувати строки позовної давності. (а.с.224 т.1).

В судових дебатах представник позивача заявив, що в липні 2019 року відповідач звільнив орендоване приміщення, тому він не підтримує позов в частині виселення.

Оскільки це питання не було предметом дослідження, заяв чи доказів до початку судових дебатів з цього приводу не надавалось, тому заяву представника позивача в судових дебатах суд розцінює як таку, що не має процесуального значення.

Представник відповідача у судовому засіданні первісний позов не визнав, просить задовольнити вимоги зустрічної позовної вимоги.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

06 травня 2010 року між Фізичною особою-підприємцем Кульбакою Костянтином Володимировичем (орендар/відповідач) та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Житомирській області укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності за № 1026, за умовами пункту 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме нерухоме майно-частину нежитлових приміщень складу № 2 площею 748,0 кв.м, та частину рампи площею 140,0 кв.2, що перебувало на балансі станції Житомир Південно-Західної залізниці, відносилось до сфери управління Міністерства транспорту та зв`язку України та знаходиться за адресою: м. Житомир майдан Привокзальний,2 ( надалі за текстом - Договір оренди №1026 та майно).

За умовою п.1.2 Договору оренди №1026 майно передано в оренду для розміщення складу і Орендар зобов`язався його використовувати саме з цією метою.

За умовою п.10.6 Договору оренди №1026 чинність цього Договору припиняється внаслідок закінчення строку, на який його було укладено.

06.05.2010р. між Орендарем та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Житомирській області підписано акт приймання-передавання майна .

Договір було укладено строком на 2 роки 364 дні - з 06.05.2010 до 04.05.2013 включно (п.10.1 Договору).

В подальшому, термін дії Договору продовжено згідно Додаткового договору №2 від 22.04.16, строком до 03.05.2016 (а.с.24).

У зв`язку з утворенням ПАТ "Українська залізниця" та переходом до останньої прав орендодавця за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 06.05.2010р. за № 1026 , 04.03.16 сторони уклали Додатковий договір до Договору оренди №1026, який у відносинах щодо терміну дії та розрахунків діє з 01.12.2015 року. Згідно Додаткового договору від 04.03.16 та низки інших Додаткових договорів строк дії Договору оренди №1026 було продовжено до 30.06.2018р. (включно).

У разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця (ч.1 ст.770 Цивільного кодексу України та п. 10.5. Договору).

Частиною 2 ст. 15 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що у разі зміни власника майна, переданого в оренду, до нового власника переходять права і обов`язки за договором оренди.

З посиланням на те, що договір оренди закінчив свою дію 30.06.18 позивач за первісним позовом просить стягнути неустойку у розмірі подвійної орендної плати за період з 01.07.18 по 30.04.19 (а.с.17) та виселити відповідача з орендованого майна.

У відповідності до пункту 10.6 Договору оренди від 06.05.2010 №1026, частини 2 статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та частини 2 статті 291 Господарського кодексу України договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Пункт 10.9 Договору оренди передбачає, що у разі припинення або розірвання договору, майно протягом трьох робочих днів повертається Орендарем Орендодавцю, а відповідно до п. 10.10 Договору майно вважається повернутим з моменту підписання сторонами акту приймання-передавання.

За змістом статті 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Згідно із ч. 1 ст. 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до п. 3.6 Орендна плата сплачуються не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним.

Відповідно до п. 3.11 Договору оренди у разі припинення (розірвання) договору оренди Орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення договору оренди не звільняє Орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі.

Відповідно до пункту 10.11. Договору оренди якщо орендар не виконує обов`язку щодо повернення Майна, Орендодавець має право вимагати від Орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користуванням майном.

Відповідно до частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Позивач зазначає, що згідно Додаткового договору від 04.03.16 та низки інших Додаткових договорів строк дії Договору оренди №1026 було продовжено до 30.06.2018р.

Під час розгляду судової справи №906/956/18 у спорі між цими ж сторонами Господарським судом Житомирської області у рішенні від 11.05.2019 встановлено, що Договір оренди №1026 від 06.05.10 після 30.06.2018 року продовжив дію до 30.09.2018р. та в подальшому до 31.12.2018р.

Сферу орендних відносин, предметом яких є державне та комунальне майно, врегульовує Закон України "Про оренду державного та комунального майна" від 10 квітня 1992 року N 2269-XII, у частині 2 статті 17 якого передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором ( надалі - Закон N 2269-XII).

Стаття 764 ЦК України встановлює наступні правові наслідки продовження користування майном після закінчення строку договору найму: якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Відповідно до ст.75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки Договір оренди № 1026 після 30.06.18 продовжив свою дію до 31.12.2018р., та продовжувався кожні три наступні місяці до 31.03.19 до 30.06.19 до 30.09.19 в силу ст. 764 ЦК України та ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", Орендар та Орендодавець станом на день подачі позову до суду перебували у зобов`язально-правових відносинах.

Отже, оскільки договір оренди №1026, станом на день розгляду справи, діє, відсутні підстави для стягнення неустойки та виселення відповідача з орендованого майна, тому вимоги первісної позовної заяви не підлягають задоволенню.

Щодо листа позивача від 28.01.19, який направлений на адресу відповідча господарський суд констатує, що вказаний лист позивач ґрунтує на тому, що договір оренди припинив дію 01.07.18. Однак судом у справі 906/956/18 встановлено, що договір не є таким, що припинив дію 01.07.18, тому вказаний лист позивача не має правового значення.

Крім того, на спростування вимог позивача господарський суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 3.11 Договору оренди у разі припинення (розірвання) договору оренди Орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно.

Разом з тим, пункт 10.11. Договору оренди вказує на те, що якщо орендар не виконує обов`язку щодо повернення Майна, Орендодавець має право вимагати від Орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користуванням майном.

Таким чином сторони в договорі передбачили два види зобов`язань відповідача, які суперечать між собою.

Верховний суд у постанові від 13.02.18 у справі №910/12949/16 зазначив, що одночасне стягнення орендної плати та неустойки у вигляді подвійної орендної плати, нарахованої за прострочення повернення орендованого майна, за один і той же період користування наймачем орендованим майном (за період з дня припинення дії договору оренди до дня повернення орендованого майна за актом) є неможливим, оскільки є притягненням відповідача до подвійної відповідальності за одне й те саме правопорушення.

Судом встановлено, що відповідач сплачував орендні платежі за період дії договору після 30.01.18 вказуючи в платіжних документах що це є орендна плата. Приймаючи вказані платежі і не повертаючи їх позивач тим самим визнав прерогативу пункту 3.11 договору над пунктом 10.11 Договору, тому виходячи з цієї обставини та умов договору позивач позбавлений права вимагати стягнення неустойки, оскільки погодився, що достатнім захистом його прав є сплата відповідачем коштів в розмірі орендної плати.

Щодо вимог зустрічної позовної заяви Фізичної особи - підприємця Кульбаки Костянтина Володимировича до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про визнання недійсною Додаткової угоди від 04.03.16 до Договору оренди нерухомого майна №1026 від 06.05.10, який укладений між ПАТ"Українська залізниця" та ФОП Кульбакою К.В. суд дійшов висновку про наступне.

Додаткова угода від 04.03.16 до договору оренди №1026 від 06.05.10 укладена між ПАТ"Українська залізниця" та ФОП Кульбакою К.В.

Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Приписами ст.215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу; а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Зміст правочину складають як права та обов`язки, про набуття, зміну, припинення яких домовилися учасники правочину.

Отже, вирішуючи спір про визнання угод недійсними, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсним і настання відповідних правових наслідків, оскільки підстави для визнання договору недійсним чітко визначені приписами ст.215 ЦК України.

Згідно ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Додатковий договір до Договору оренди №1026, у відносинах щодо терміну дії та розрахунків діє з 01.12.2015 року. Згідно Додаткового договору від 04.03.16 та низки інших Додаткових договорів строк дії Договору оренди №1026 продовжено до 30.06.2018р., вказано нового орендодавця та умови здійснення розрахунків по орендним платежам, інші умови договору №1026 від 06.05.10, не порушені даним додатковим договором, залишаються без змін. Даний додатковий договір є невід`ємною і складовою частиною Договору оренди №1026 від 06.05.10 (а.с.25).

Підписавши спірний Договір та скріпивши його відбитком своєї печатки відповідач фактично вчинив дії, які свідчать про те, що він погодився з викладеними у Договорі умовами. Більше того, представники сторін у судовому засіданні підтвердили той факт, що спірний Договір був прийнятий підприємцем до виконання шляхом сплати орендних платежів на визначений оспорюваним договором рахунок.

Як додатки до Додаткового договору від 04.03.16, сторони підписали розрахунок орендної плати, Акт приймання-передачі нерухомого майна.

Відповідач користувався орендованим майном та сплачував орендні платежі по реквізитам, які вказані в Додатковому договорі.

Щодо відсутності повноважень у ПАТ "Українська залізниця" на підписання Додаткового договору до Договору оренди №1026 необхідно зазначити наступне.

25.06.2014 Постановою Кабінету Міністрів України №200 від "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" утворено публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування.

У відповідності до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування". Постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", Постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 735 "Питання публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту в тому числі і реорганізованого Державного територіально- галузевого об`єднання "Південно-Західна залізниця".

18.08.2015 року Міністром інфраструктури України Пивоварським А.М. затверджено зведений перелік майна Державного-територіально-галузевого об`єднання "Південно-Західна залізниця, що вноситься до статутного капіталу ПАТ "Укрзалізниця" , до якого увійшов - Склад №2, інвентарний номер 0100190, за адресою: м. Житомир, м-н Привокзальний, 2 (графа 11).

За змістом ст. 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" Орендодавцями є: Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, а також майна, що не увійшло до статутного (складеного) капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), що є державною власністю, крім майна, що належить до майнового комплексу Національної академії наук України та галузевих академій наук, а також майна, що належить вищим навчальним закладам та/або науковим установам, що надається в оренду науковим паркам та їхнім партнерам; органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування управляти майном, - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке відповідно належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності: державне підприємство із забезпечення функціонування дипломатичних представництв та консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних міжурядових організацій в Україні Державного управління справами - щодо нерухомого майна та іншого окремого індивідуально визначеного майна цього підприємства, що передається дипломатичним представництвам та консульським установам іноземних держав, представництвам міжнародних міжурядових організацій в Україні; підприємства, установи та організації - щодо нерухомого майна, загальна площа якого не перевищує 200 квадратних метрів на одне підприємство, установу, організацію, та іншого окремого індивідуально визначеного майна.

Таким чином, у зв`язку із входженням майна до статутного капіталу ПАТ "Укрзалізниця" - товариства, яке створене внаслідок проведеної корпоратизації підприємств залізничного транспорту та ДАЗТ "Укрзалізниця", в силу ст. 5 ЗУ "Про оренду державного та комунального майна" Фонд державного майна та його територіальні відділення втратили право виступати орендодавцями щодо майна новоутвореного товариства.

У разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця (ч.І ст.770 Цивільного кодексу України та п. 10.5. Договору).

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що позивач не довів та не надав суду жодних доказів, які підтверджують, що в момент вчинення правочину стороною (сторонами) були недодержані вимоги, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст. 203 ЦК України, тобто не довів підстави, в силу яких Додатковий договір від 04.03.2016 року має бути визнаний недійсним судом.

Відповідно до ст. ст. 13,73,74,77 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, господарський суд приходить до висновку, що вимоги зустрічної позовної заяви не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 129, 236, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні первісного позову.

Відмовити в задоволенні зустрічного позову.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 15.11.19

Суддя Тимошенко О. М.

Віддрукувати:

1- в справу 2-3- сторонам (рек. з повідом.