Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" листопада 2019 р. м. Житомир Справа № 906/906/19

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Прядко О.В.

секретар судового засідання: Чухалова О.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Савченко І.А., ордер серії ВН № 105015 від 30.08.2019;

від відповідача: не прибув.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Дочірнього підприємства "Козятинський Райагроліс" ВОКСЛП "Віноблагроліс"

до Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України в Житомирській області (№70)

про стягнення 33961,43 грн.

Процесуальні дії по справі.

Дочірнє підприємство "Козятинський Райагроліс" ВОКСЛП "Віноблагроліс" звернулось до суду про стягнення з Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України в Житомирській області (№70) 33961,43 грн, з яких: 22 299,35 грн основного боргу за договором №9 від 26.06.2017, 1446,10 3% річних та 10215,98 грн інфляційних втрат за період прострочення оплати поставки товару.

Ухвалою господарського суду від 09.09.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 07.10.2019.

Ухвалою суду від 07.10.2019 судом відкладено розгляд справи по суті на 07.11.2019.

Представник позивача в судовому засідання подав довідку №136 від 07.11.2019 про стан заборгованості відповідача. Також подав до суду акт звірки розрахунків підписаний лише позивачем та копії доказів направлення даного акту відповідачу.

Відповідач свого уповноваженого представника в судове засідання не направив.

З метою встановлення належного повідомлення відповідача про дату, час та місце судового розгляду, судом здійснено електронний запит на сайт Укрпошти, та отримано витяг, з якого вбачається, що поштове відправлення, яке направлялось відповідачу, згідно копії реєстру відправлено за адресою м . Бердичів, вул. Низгірецька, 1, Житомирська обл., було вручено особисто 17.10.2019 (а.с. 51).

Судом здійснено пошуковий запит та отримано електронний витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, розміщеного на офіційному веб-сайті Державного підприємства "Інформаційно-ресурсний центр", згідно якого вбачається, що юридичною адресою відповідача є Житомирська. обл., м. Бердичів, вул. Низгірецька, 1.

Враховуючи те, що явка представників сторін в засідання суду обов`язковою не визнавалась, представники сторін у судове засідання не викликались, останніх було належним чином повідомлено про дату, час та місце судового засідання; господарський суд вважає, що неявка представника відповідача та ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що між позивачем та відповідачем було укладено договори № 13 від 28.04.2015 та №9 від 26.04.2017, на виконання яких позивачем було поставлено (відпущено) відповідачу лісопродукцію на загальну суму 50460,35грн, однак відповідач взяті на себе зобов`язання по оплаті поставленого товару не виконав у повному обсязі, сплативши лише частину у розмірі 28161,00 грн. У зв`язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача залишок заборгованості за поставлену лісопродукцію у розмірі 22299,35 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача нараховані суми 3% річних та інфляційні втрати у зв`язку з несвоєчасним виконання відповідачем зобов`язання.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Згідно з поданої довідки №136 від 07.11.2019 про стан заборгованості відповідача, вбачається, що основна заборгованість відповідача станом на 07.11.2019 не змінилась та складає 22299,35 грн. В усному порядку представник позивача зазначив, що жодних оплат після подання позову до суду відповідачем не здійснювалось. Крім того, на підставі ч. 8 ст. 129 ГПК України представник позивача заявою від 07.11.2019 повідомила, що докази понесених витрат позивача у зв`язку з наданням правничої допомоги будуть подані протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, правом подання письмового відзиву відповідач не скористався.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Між Дочірнім підприємством "Козятинський Райагроліс" ВОКСЛП "Віноблагроліс" (продавець/позивач) та Державним підприємством "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України в Житомирській області (№70) (покупець/відповідач) було укладено договори № 13 від 28.04.2015 та №9 від 26.04.2017 (далі - Договори), згідно з п.1. розділу 1 яких Продавець зобов`язується відпустити лісопродукцію, а покупець прийняти, згідно діючих цін станом на момент оплати. Сума договору згідно розрахунків з ПДВ.

Відповідно до розділу 2 Умови поставки та розрахунки даних Договорів, сторони обумовили здійснення самовивозу лісопродукції покупцем. Оплата за Договором здійснюється по 100% передоплаті (п.1.-2. розділу 2 Договорів).

Відповідно до п.1. Розділу 3 Договорів, у випадку невиконання зобов`язань за даним договором однією із сторін вона несе відповідальність відповідно до чинного законодавства.

Згідно п.1. розділу 4 Договорів, даний договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2015 (Договір № 13 від 28.04.2015) та до 31.12.2017 (Договір № 9 від 26.06.2017).

Договори підписано та скріплено печатками сторін.

Наявними в матеріалах справи товарно-транспортними накладними підтверджено, що на виконання умов Договорів, позивач відпустив товар, на загальну суму 50460,27грн (а.с. 12-18).

Відповідачем було здійснено часткову оплату за поставку лісопродукції на суму 26161,00 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами, а саме: платіжними дорученнями № 140 від 29.04.2015, № 215 від 19.08.2016, № 439 від 25.12.2015, № 71 від 11.02.2016, № 393 від 03.07.2017, меморіальним ордером №@2PL241604 від 25.08.2015, прибутковим касовим ордером № 140 від 27.07.2015 (а.с. 19-25).

Крім того, позивач зазначає, що на підставі накладної № 40231 від 20.09.2017 відповідачем було відпущено позивачу книжкову шафу на суму 2000,00 грн згідно взаєморозрахунку за лісопродукцію (а.с.26). Таким чином, заборгованість за договором № 13 від 28.04.2015 відповідачем було погашено повністю та частково за Договором № 9 від 26.06.2017 на суму 250,65 грн.

У зв`язку з неоплатою у повному обсязі відповідачем товару, отриманого за Договором № 9 від 26.06.2019 позивач звернувся до відповідача із претензіями № 58 від 20.06.2019 та № 99 від 01.11.2019, які були залишені відповідачем без відповіді та задоволення (а.с. 28-29).

В матеріалах справи також міститься Акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2015 до 06.1.2019, підписаний позивачем, який було направлено на адресу відповідача (а.с. 57).

Звернувшись із цим позовом до суду, позивач просив стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 22299,35 грн за Договором № 9 від 26.06.2017, 10215,98 грн інфляційних нарахувань, 1446,10 грн 3% річних, 7396,14 грн витрат на правничу допомогу, з яких 4000,00 грн за складання позовної вимоги та 3396,14 грн -10% від суми задоволених позовних вимог та витрати з оплати судового збору.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, повно, всебічно і об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, враховує наступне.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У відповідності до вимог ч.1 ст.173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Як вбачається з матеріалів справи правовідносини між сторонами виникли на підставі договорів які за своєю природою є договорами поставки лісопродукції.

Статтею 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як зазначалося вище, факт поставки товару за Договорами № 13 та № 9 на суму 50460,27 грн підтверджено товарно-транспортними накладними (а.с.12-18).

У відповідності до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічні норми містяться в ст.193 Господарського кодексу України.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи відсутність доказів сплати підтвердженої матеріалами справи заборгованості відповідача за відпуск та отримання лісопродукції, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення основного боргу у розмірі 22299,27 грн.

При цьому, судом встановлено, що при подачі позову та при обрахунку сум поставки за договорами позивачем не вірно було зазначену в розрахунку та тексті позовної заяви суму поставки лісопродукції за ТТН000392 від 25.08.2015 (а.с. 15 та зворотний бік). Так, за вказаною накладною позивачем було відпущено лісопродукції на суму 1999,92 грн, відповідно не вірно було вказано суму поставки та суму основного боргу. Всього за ТТН було відпущено продукції на суму 50460,27 грн. (50460,27- 28161,00=22299,27). Враховуючи зазначене, у стягненні 0.08 грн основного боргу слід відмовити.

Розглянувши вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 % у розмірі 1446,10грн та 10215,98грн інфляційних нарахувань, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При перевірці правильності нарахування позивачем 3% річних та інфляційних, та з огляду на часткове задоволення вимог про стягнення суми основного боргу у розмірі 22299,27 грн, судом встановлено, що позивачем при заявлені до стягнення 1446,10 грн - 3% річних та інфляційних не вірно визначено початок виникнення заборгованості, а саме: з 03.07.2017 до 30.08.2019, заявлені на суму заборгованості зазначену в позові - 22299,35 грн.

Так, згідно ч.1 ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. В даному випадку обрахунок яких слід здійснювати з наступної дати після поставки лісопродукції, тобто з 04.07.2017.

Суд здійснив перерахунок 3% річних та інфляційних, в результаті чого визначив, що з відповідача підлягає стягненню 3% річних у розмірі 1444,26грн та 4257,28грн інфляційних втрат за період прострочення з 04.07.2017 до 30.08.2019.

В задоволенні 1,84грн 3% річних та 5958,7грн інфляційних слід відмовити за безпідставністю.

Згідно із ч. 2, 3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач не подав суду доказів, які б спростовували доводи позивача, натомість позивач обґрунтував свої позовні вимоги належними та достатніми доказами.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позову на загальну суму 28000,81 грн, з яких: 22299,27грн основного боргу, 1444,26грн 3 % річних та 4257,28грн інфляційних втрат. В решті позову суд відмовляє за безпідставністю.

Судовий збір, в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягає стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Також, позивач просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу адвоката, що виникли внаслідок порушення відповідачами своїх зобов`язань, в розмірі 7396,14грн.

Зважаючи на заявлене представником позивача клопотання про те, що докази понесення таких витрат будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення, то в даній частині розподіл витрат суд не здійснює. Для вирішення питання про судові витрати в частині витрат на правничу допомогу буде ухвалено додаткове рішення.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Позов Дочірнього підприємства "Козятинський Райагроліс" ВОКСЛП "Віноблагроліс" до Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України в Житомирській області (№70) задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України в Житомирській області (№70) (13306, Житомирська обл., м. Бердичів, вул. Низгірецька, б.1, )

на користь Дочірнього підприємства "Козятинський Райагролісгос" ВОКСЛП "Віноблагроліс" (22109, Вінницька обл., с. Козятин, вул. Жовтнева, 153, код. ):

- 22299,27 грн - основного боргу;

- 1444,26 грн - 3% річних;

- 4257,28 грн - інфляційних нарахувань;

- 1583,86 грн - судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 12.11.19

Суддя Прядко О.В.

Віддрукувати:

1 - у справу,

2 - позивачу: ДП "Козятинський Райагролісгос" ( 22109,Вінницька обл., с.Козятин, вул.Жовтнева, 153) - рек. з пов.,

3 - відповідачу: ДП "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України в Житомирській області (№70)

(13306, Житомирська обл., м.Бердичів, вул.Низгірецька, б.1) - рек. з пов.