СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2019 р. Справа №917/1202/19

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В. , суддя Хачатрян В.С.,

при секретарі судового засідання Тимошенко А.А.,

за участю представників:

позивача Батькова В.В., за довіреністю №01-791/13 від 15.05.2019, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ЛВ 001037,

відповідача не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду в режимі відеоконферензв`язку матеріали апеляційної скарги Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України «Західукргеологія» (вх.№2905П/1 від 18.09.2019) на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 27.08.2019 (м. Полтава, суддя Пушко І.І.) у справі №917/1202/19,

за позовною заявою Дочірного підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Західукргеологія», м. Львів,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест Бізнес Капітал», м. Полтава,

про стягнення 131761,41 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 27.08.2019 позовну заяву повернуто позивачу.

Позивач з вказаною ухвалою суду першої інстанції не погодився та звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм чинного законодавства, просить скасувати ухвалу Господарського суду Полтавської області від 27.08.2019 та направити справу для розгляду по суті до першої інстанції.

Зокрема, апелянт зазначає, що договором доручення №388/07 від 09.11.2007 передбачено як подання позовів в інтересах довірителя, так і подання позовів про стягнення несвоєчасно внесеної орендної плати. Тобто, на думку апелянта, судом першої інстанції помилково відмовлено у прийнятті позову із посиланням на абзац 2 п.1.1. договору доручення від 09.11.2007 №388/07 та не взято до уваги абзаци 3, 7 п. 1.1. договору доручення. Також апелянт вважає, що незаконна відмова в доступі до правосуддя (повернення позовної заяви), порушує закріплене ст. 20 ГК України, право суб`єкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів у суді.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.10.2019 поновлено Дочірньому підприємству Національної акціонерної компанії «Надра України «Західукргеологія» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження у справі №917/1202/19. Відкрито апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 28.10.2019. Призначено справу №917/1202/19 до розгляду на 11.11.2019.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.11.2019 задоволено клопотання Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Західукргеологія» про його участь у судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду з розгляду справи №917/1202/19, яке відбудеться 11.11.2019 о 10:30 годині, у залі судового засідання №105 в режимі відеоконференції. Доручено Господарському суду Львівської області (вулиця Личаківська, 128, Львів, Львівська область, 79014) забезпечити проведення відеоконференції у справі №917/1202/19, розгляд якої відбудеться 11.11.2019 о 10:30 годині в приміщенні Східного апеляційного господарського суду в залі судового засідання №105.

В судове засідання Східного апеляційного господарського суду 11.11.2019 представник відповідача не з`явився.

Згідно статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала суду від 10.10.2019 про відкриття апеляційного провадження, надіслана на повідомлену відповідачем адресу повернулась до суду із позначкою Укрпошти «за закінченням встановленого строку зберігання».

З пунктів 99 та 116 постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270 «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку» вбачається, що повернення поштою рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» з зазначенням причини «за закінченням терміну зберігання» можливо тільки у разі, якщо під час доставки поштою його не можна було вручити адресату або його уповноваженому представнику (відправлення не вручене під час доставки), та якщо на вкладене до абонентської скриньки адресата повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення адресат не відреагував не звернувся на пошту для отримання судової повістки, проте відправлення чекало адресата (зберігалося) на пошті встановлений законом строк, і лише після його сплину було повернуто за зворотною адресою.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що неотримання листа з ухвалою суду відповідачем та повернення його до суду з поміткою «повернуто відправнику за закінченням терміну зберігання» є наслідком свідомого діяння (бездіяльності) особи щодо його належного отримання, тобто є власною волею учасника справи.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою про відкриття провадження у справі від 10.10.2019 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи шляхом надіслання копій ухвал про призначення справи до розгляду на адреси учасників справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасника справи, а також положення ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

В судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 11.11.2019 представник позивача просив суд апеляційну скаргу задовольнити, оскаржувану ухвалу суду скасувати.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши правильність застосування господарським судом норм права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.07.2019 до Господарського суду Полтавської області звернувся позивач Дочірнє підприємство Національної акціонерної компанії «Надра України» «Західукргеологія» до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест Бізнес Капітал» із позовною заявою, в якій просив суд:

1. Розірвати договір від 06.11.2018 №4344-560/18 оренди (найму) індивідуально визначеного майна;

2. Стягнути з ТОВ «Інвест Бізнес Капітал» на користь ДП НАК «Надра України «Західукргеологія» заборгованість в розмірі 131761,41 грн.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 19.07.2019 залишено позовну заяву без руху; ухвалено усунути недоліки позовної заяви, шляхом подання доповнень до позовної заяви та доказів їх направлення на адресу відповідача; встановлено строк для усунення недоліків 10 днів з моменту вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Зокрема, суд першої інстанції встановив, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ГПК України щодо подання позовних заяв, викладених в ст.ст.162, 164 ГПК України, а саме:

- в позовній заяві не зазначені обставини, які є підставами подання позову від власного імені позивачем, яким укладено договір оренди від 06.11.2018 як повіреним, що діє в інтересах та від імені Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Надра України»; не вказані обставини, які свідчать про порушення прав та інтересів позивача невиконанням відповідачем умов договору, орендодавцем за яким є не позивач, а довіритель - Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Надра України» (з огляду на встановлення ст.1000 ЦК України, що правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки саме довірителя) (п. 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України);

- відсутнє зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви (п. 8 ч. 3 ст. 162 ГПК України);

- відсутні докази сплати судового збору (про відсутність в доданих до позовної заяви матеріалах платіжного доручення на сплату судового збору свідчить акт канцелярії Господарського суду Полтавської області від 15.07.2019) (п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України).

Оскаржуваною ухвалою Господарського суду Полтавської області від 27.08.2019 позовну заяву повернуто позивачу. Зокрема, суд першої інстанції зазначив, що на виконання вимог ухвали суду від 19.07.2019 позивачем подано лист від 07.08.2019 №02-1349/13 (вх.№8452 від 12.08.2019). Суд встановив, що вказаний лист не оформлений позивачем як доповнення до позовної заяви; зі змісту вказаного листа вбачається, що позивач посилається в обґрунтування обставин, які є підставами для подання позову від власного імені, в зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору оренди від 06.11.2018, який був укладений позивачем як повіреним, на умови п. 1.1 договору доручення від 09.11.2007 №388/07. Зазначеним договором передбачена можливість повіреному (позивачу) вести справи в судах від імені та в інтересах довірителя. В той же час, позов подано позивачем як повіреним від власного імені, а не від імені довірителя. Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не усунуто недоліки позовної заяви.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Як вже було зазначено вище, суд першої інстанції вважає, що з огляду на те, що договором доручення була визначена можливість повіреному (позивачу) вести справи в судах від імені та в інтересах довірителя, він не мав можливості подавати позов від власного імені, а не від імені довірителя.

За договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії (ст. 1000 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 № 435-IV (далі ЦК). При укладенні цього договору необхідно керуватися нормами: гл. 68 ЦК, присвяченої договорам доручення; гл. 17 ЦК, що регулює представництво. Як випливає з визначення, сторонами договору є повірений і довіритель. Суть договірних відносин за договором доручення вчинення певних юридичних дій повіреним від імені та за рахунок довірителя. Це можуть бути дії, пов`язані з укладанням або виконанням договорів, а також процесуальні дії, складання актів. Дії, які доручено вчинити повіреному, повинні бути (ч. 1 ст. 1003 ЦК): правомірними (тобто повірений зобов`язаний діяти суворо в рамках закону та договору); конкретними (у договорі слід чітко вказати, які саме дії повинен виконати повірений, яким способом, у який строк і т. п.); здійсненними (доручення можна виконати відомими та доступними повіреному засобами).

Відповідно до п.п.1 договору доручення №388/07 від 09.11.2007 довіритель (Національна акціонерна компанія «Надра України» доручає, а повірений (Дочірнє підприємство Національної акціонерної компанії «Надра України «Західукргеологія») бере на себе зобов`язання від імені та за рахунок довірителя, зокрема, вести справи в судах від імені та в інтересах довірителя з усіма правами, що надані законом позивачеві, відповідачеві та третій особі.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що подання позову повіреним - Дочірнім підприємством Національної акціонерної компанії «Надра України» «Західукргеологія» обґрунтовано наявністю договору доручення №388/07 від 09.11.2007.

При цьому, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не вказано наявності в даному випадку підстав за яких особа, яка подала позов не має процесуальної дієздатності, або позов підписано особою, яка не мала права його підписувати.

Крім того, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції зазначав, що позивачем не вказані обставини, які свідчать про порушення прав та інтересів позивача невиконанням відповідачем умов договору, орендодавцем за яким є не позивач, а довіритель - Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Надра України». Однак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не звернув увагу на той факт, що позивач вказував про обставини, які, на його думку, свідчать про порушення прав та інтересів й самого позивача. А саме в позовній заяві позивач посилався на п. 3.5. договору оренди №4344-560/18 від 06.11.2018 згідно якого, орендна плата перераховується орендарем на рахунок повіреного, яким є - Дочірнє підприємство Національної акціонерної компанії «Надра України «Західукргеологія».

В тому числі, колегія суддів зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Беручи до уваги завдання суду забезпечити розгляд і вирішення справи в розумний строк, колегія суддів зазначає, що якщо недоліки є неістотними, вони можуть бути усунуті в процесі підготовки справи до судового розгляду і не впливають на оцінку обставин, які є підставою для відкриття провадження у справі.

Зокрема, посилання суду на те, що позивачем при усуненні недоліків позовної заяви було надано лист, а не доповнення до позовної заяви не є суттєвим недоліком, який може вплинути на оцінки обставин справи та на процес підготовки справи до розгляду.

Водночас, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для ЄСПЛ природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.

З тексту ст. 6 Конвенції прямо випливає, що доступність правосуддя є невід`ємним елементом права на справедливий суд. У рішенні по справі «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975, ЄСПЛ дійшов до висновку, що сама конструкція ст. 6 Конвенції була би безглуздою та неефективною, якби вона не захищала право на те, що справа взагалі буде розглядатися. У рішенні по цій справі Суд закріпив правило, що ч. 1 ст. 6 Конвенції містить у собі й невід`ємне право особи на доступ до суду.

Таким чином, зміст права на захист полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Відповідно до вимог ст. 11 ГПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права та застосовує, в тому числі, при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини в основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що позивач фактично був позбавлений гарантованого Конституцією України, законами та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод права на доступ до правосуддя, що полягає у безперешкодному отриманні судового захисту.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву з зазначених підстав, а саме з підстав того, що лист, наданий позивачем при усуненні недоліків не оформлений позивачем як доповнення до позовної заяви, а позов подано позивачем як повіреним від власного імені, а не від імені довірителя, виявив надмірний формалізм та непропорційність між застосованими засобами та поставленою метою, наслідком чого стало порушення права скаржника на судовий захист.

При цьому, колегія суддів зазначає, що обставини справи стосовно предмету спору, зокрема щодо наявності права повіреного на захист своїх прав та прав довірителя повинно досліджуватись в процесі розгляду справи, а не під час вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Частиною 3 ст. 271 ГПК України встановлено, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Враховуючи наведені обставини в сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що порушення наведених норм процесуального права є підставою для скасування ухвали Господарського суду Полтавської області від 27.08.2019 та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Судові витрати за подання апеляційної скарги підлягають розподілу судом першої інстанції за результатами вирішення спору по суті.

Керуючись ст.271, п.6, ч.1, ст.275, п.4, ч.1, ст.280, ст.ст.281, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України «Західукргеологія» задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Полтавської області від 27.08.2019 у справі №917/1202/19 скасувати.

Справу №917/1202/19 направити до Господарського суду Полтавської області.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки касаційного оскарження передбачено ст.286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 13 листопада 2019.

Головуючий суддя Р.А. Гетьман

Суддя В.В. Россолов

Суддя В.С. Хачатрян