ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"30" жовтня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2594/19

Господарський суд Одеської області у складі:

судді С.В. Літвінова

при секретарі Т.О. Липі

за участю представників:

від позивача: Арабаджи І.А., довіреність

від відповідача: не з`явились

розглядаючи справу за позовом Державного підприємства "Адміністрація морських портів України"; (просп.Перемоги,14,Київ 135,01135) в особі, якою є Ренійська філія Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (вул. Дунайська, 88, Рені, Одеська область, 68880)до відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "ДСЛ УКРАЇНА" (вул.Дунайська,188-В,Рені,Одеська область,68800)

про стягнення 83739,9 грн.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Ренійської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Товариство з обмеженою відповідальністю "ДСЛ УКРАЇНА", в якому просить господарський суд: про стягнення 83739,9 грн..

Ухвалою суду від 19.02.2019р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання для розгляду справи по суті з повідомленням сторін призначено на "07" березня 2019 р. о 12:30 год.

У зв`язку з тим, що Господарським судом Одеської області 07.10.2019р. у судовому засіданні оголошено протокольну ухвалу про перерву, про що було відображено в протоколі судового засідання, суд ухвалою суду від 07.10.2019р. повідомив товариства з обмеженою відповідальністю ДСЛ УКРАЇНА про дату та час судового засідання.

Представник відповідача в судові засідання не з`являвся, про місце, дату та час судових засідань повідомлявся судом за юридичною адресою відповідно але, судова кореспонденція повернута поштою на адресу суду із позначкою „за закінченням терміну зберігання. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

Відповідно до ч.7 ст.120 ГПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за можливості сповістити їх з допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до ч.9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України.

У судовому засіданні 30.10.2019р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

Відповідно до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №70 від 18.05.2011 року (надалі - Договір №70), укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області (далі - РВ ФДМУ по Одеській області, або третя особа) та Товариством з обмежено відповідальністю «ДСЛ Україна» (надалі - ТОВ «ДСЛ Україна» або відповідач), балансоутримувач - Державне підприємство «Ренійський морський торговельний порт», РВ ФДМУ по Одеській області на підставі акту приймання-передачі від 18.05.2011 передало, а ТОВ «ДСЛ Україна» прийняло в строкове платне користування державне нерухоме майно: вбудовані приміщення, розташовані в будівлі службових приміщень поромного комплексу на території другого вантажного району Ренійського морського торговельного порту (реєстровий номер: 01125809.35.ГЯШТОЯ3351) (далі - майно), загальною площею 32,30 кв.м., що розміщені за адресою: Одеська область, м. Рені, вул. Дунайська, 188 та перебувають на балансі Державне підприємство «Ренійський морський торговельний порт», з метою розміщення офісу транспортного підприємства з перевезення вантажів.

Договором від 13.06.2013 року про внесення змін до Договору оренди, були внесені зміни до пункту 1.1. Розділу 1, викладено у новій редакції Розділи 11 та 12, та у всіх додатках до Договору №70 замінено ДП «Ренійський морський торговельний порт» на Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Ренійської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Ренійського морського порту) (далі за текстом - РФ ДП «АМПУ» або позивач).

Таким чином з урахуванням вказаних змін Балансоутримувачем орендованого майна є саме позивач.

Вартість майна визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку, що була проведена І1П «ЕКСПЕРТ-ЦЕНТР-«АВАНТ» станом на 20.11.2011 та становила 81 850,00 грн. Згідно змін, внесених договором від 26.09.2014 року про внесення змін до Договору оренди, вартість орендованого майна складає 130 849,00 грн.

Відповідно до п.3.1. Договору №70 (зі змінами внесеними вказаним договором від 26.09.2014 року про внесення змін до Договору оренди) орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої Постановою КМУ від 04.10.1995 р. №786 (зі змінами і доповненнями, внесеними Постановою КМУ від 14.09.2011 р. №961) і становить без урахування ПДВ за базовий місяць розрахунку червень 2014 р. 1968,50 грн.

Орендна плата за місяць оренди липень 2014 р. визначається шляхом коригування орендної плати за місяць червень 2014р. на індекс інфляції липня 2014 р.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (пункт 3.3.).

Згідно з п. 3.5. Договору №70 орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% та 30% щомісяця не пізніше 12 числа місяця наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж. Одночасно копія платіжного доручення на перерахування орендної плати до державного бюджету 70 % надсилається Орендарем Орендодавцеві та Балансоутримувачу.

Пунктами 3.6., 3.7. Договору №70 визначено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та Балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.5. співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахуванням пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати. За ініціативою Орендодавця стягнення заборгованості з орендної плати та пені вирішується у судовому порядку.

У разі припинення (розірвання) Договору оренди Орендар сплачує орендну плату до дня повернення Майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку дії Договору оренди не звільняє Орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, у повному обсязі, якщо така виникла, ураховуючи санкції, до державного бюджету та Балансоутримувачу.

Таким чином, РФ ДП «АМПУ» були виставлені ТОВ «ДСЛ Україна» рахунки для оплати, всього на 31253,30грн.

В підтвердження орендних взаємовідносин між РФ ДП «АМПУ» та ТОВ «ДСЛ Україна» були підписані без жодних зауважень Акти виконання робіт (надання послуг) за Договором: від 11.05.18, від 11.06.18, від 10.07.18, від 10.08.18, від 11.09.18, від 10.10.18, від 12.11.18, від 11.12.18, від 31.12.18, від 31.01.19, від 28.02.19, від 31.03.19, від 30.04.19, від 31.05.19, від 30.06.19, від 31.07.19.

Проте, вищезазначені рахунки не були сплачені Відповідачем, це стало наслідком виникнення заборгованості за Договором №70 від 18.05.2011, яка станом на 31.07.2019 року складає 31 253,30 грн.

Зважаючи на відсутність оплати виставлених рахунків, позивачем було адресовано відповідачу наступні претензії з вимогою оплатити заборгованість: від 27.06.2018 №21-01- 01/22-1609; від 30.07.2018 №21-01-01/22-1858; від 29.08.2018 №21-01-01/22-2122; від 01.11.2018 №3036/21-03-04; від 29.11.2018 № 174/21-03-04/Вих/21; від 09.01.2019 №51/21- 03-04/Вих/21; від 30.01.2019 № 179/21-03-04/Вих/21; від 04.03.2019 №317/21-03-04/Вих/21, від 01.04.2019 №476/21-03-04/Вих/21, від 07.05.2019 №658/21 -03-04/Вих/21, від 30.05.2019 №742/21-03-04/Вих/21. від 27.06.2019 №915/21-03-04/Вих/21, від 30.07.2019 №1080/21-03- 04/Вих/21, які залишені відповідачем без виконання.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за Договором №70 складає 31253,30 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню за порушення умов розділу 3 та п.5.3. Договору оренди в частині оплати за оренду майна, та згідно пункту 3.6 Договору №70 в розмірі 7264,46грн.

Поряд з цим, відповідно до п. 5.11. Договору №70 відповідач зобов`язався здійснювати витрати, пов`язані з утриманням орендованого майна, та протягом 15 робочих днів після підписання цього Договору укласти з Балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг.

Таким чином, 28.04.2016 року між РФ ДП «АМПУ» та ТОВ «ДСЛ-Україна» було укладено договір №49-П-РЕФ-16 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна (надалі - Договір №49-П-РЕФ-16).

Згідно п.1.1. Договору №49-П-РЕФ-16 ТОВ «ДСЛ Україна» на підставі вищевказаного Договору оренди №70 від 18.05.2011 року користується вбудованим приміщенням, розташованим в будівлі службових приміщень паромного комплексу на території другого вантажного району, площею 32,30 кв.м. (далі - приміщення), вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежні оцінку, що була проведена ПП «ЕОС» на 30.06.2014 року і становить 130 849,00 грн.

РФ ДП «АМПУ» забезпечує обслуговування та утримання в належному стані зазначеної будівлі, а ТОВ «ДСЛ Україна» бере участь у витратах пов`язаних з цими витратами пропорційно до займаної ним площі в цій будівлі.

Орендоване приміщення використовується для цілей розміщення офісу.

Згідно пунктів 6.1. та 6.3. Договору №49-П-РЕФ-16 цей договір укладено до 01.05.2017 року включно. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

Згідно додаткової угоди від 02.01.2019 року до Договору №49-П-РЕФ-16 строк дії Договору змінено до 31.12.2019 року включно.

Відповідно до п.4.1. Договору №49-П-РЕФ-16 в редакції додаткової угоди від 02.01.2019 року Балансоутримувач протягом 3 перших днів місяця наступного за звітним здійснює виставлення рахунків на відшкодування витрат на утримання орендованого майна, згідно наказу затвердженого 29.11.2018 року №780/21, щомісячна оплата складу 2511,62 грн. в місяць без ПДВ.

Відповідно до наказів РФ ДП «АМПУ» №152 від 14.03.2017, №762 від 04.12.2017, №781 від 11.12.2017 також були затверджені нові тарифи з відшкодування витрат по утриманню орендованих приміщень у тому числі по ТОВ «ДСЛ Україна». Зважаючи на це, відповідними додатковими угодами були внесені зміни до умов договору.

Оплата отриманих рахунків на відшкодування витрат з утримання майна здійснюється Орендарем протягом 10 календарних днів з дати виставлення рахунку.

Датою сплати за договором є дата зарахування коштів на банківський рахунок Балансоутримувача (пункти 4.2., 4.4. Договору).

Надання та отримання (споживання) послуг підтверджується підписаними між сторонами актами виконання робіт (надання послуг): від 31.05.2018, від 30.06.2018, від 31.07.2018, від 31.08.2018, від 30.09.2018, від 31.10.2018, від 30.11.2018, від 31.12.2018, 31.01.2019, від 28.02.2019, від 31.03.2019, від 30.04.2019, від 31.05.2019, від 30.06.2019, від 31.07.2019, які підписані Відповідачем без жодних зауважень.

Отже, Позивачем були виставлені зокрема наступні рахунки за договором №49-П-РЕФ-16 на загальну суму 37596,54грн..

Проте, вказані рахунки у передбачені Договором терміни відповідачем не сплачені.

Претензії позивача: №21-01-01/22-1612 від 27.02.2018; №21-01-01/22-1859 від 30.07.2018; №21-01-01/22-2124 від 29.08.2018; №3033/21-03-04 від 01.11.2018; №176/21- 03-04/вих/21 від 29.11.2018; №50/21-03-04/вих/21 від 09.01.2019, № 177/21-03-04/Вих/21 від 30.01.2019, №316/21-03-04/Вих/21 від 04.03.2019, 485/21-03-04/Вих/21від 01.04.2019, №662/21-03-04/Вих/21 від 07.05.2019, №741/21-03-04/Вих/21 від 30.05.2019, №919/21-03-04/Вих/21 від 27.06.2019, № 1079/21-03-04/Вих/21 від 30.07.2019 залишені без уваги з боку відповідача. Таким чином, заборгованість Відповідача за Договором №49-П- РЕФ-16 від 28.04.2016 складає 37586,54 грн.

Згідно пункту 5.1. договору при порушенні строків зазначених у п.4.1. Договору №49-П-РЕФ-16, Орендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Таким чином, відповідачу нарахована пеня за невиконання умов Договору №49-П-РЕФ-16 у розмірі 7635,60 грн.

Враховуючи, що відповідач Своїми діями порушив права та законні інтереси Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі, якою є Ренійська філія Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", позивач звернувся до суду з позовною заявою, згідно якої просить суд стягнути з відповідача 68 839,84 грн. суму основного боргу, 14 900,06 грн. пені та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921 грн..

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: припинення правовідношення.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Він може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст.ст.202, 205 Цивільного кодексу України).

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (стаття 509 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 3 статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Також, згідно з частиною першою статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За нормами статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до Закону України «Про морські порти України» (надалі - Закон), адміністрація морських портів України - державне підприємство, утворене відповідно до законодавства, що забезпечує функціонування морських портів, утримання та використання об`єктів портової інфраструктури державної форми власності, виконання інших покладених на нього завдань безпосередньо і через свої філії, що утворюються в кожному морському порту (адміністрація морського порту).

Відповідно до Статуту (нова редакція), затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 02.04.2018 №149, метою і предметом діяльності державного підприємства «Адміністрація морських портів України» є організація та забезпечення безпеки мореплавства в межах акваторії морського порту, утримання та ефективне використання державного майна, закріпленого за ним на праві господарського відання, тощо.

Джерелами формування майна підприємства у тому числі є: портові збори, плата за послуги, що надаються у морських портах суб`єктами природних монополій та стягуються відповідно до законодавства України, доходи, одержані від реалізації продукції, робіт, послуг та інших видів господарської діяльності.

У процесі своєї діяльності адміністрація морських портів України укладає договори щодо модернізації, реконструкції та будівництва об`єктів портової інфраструктури, інші договори, що відповідають цілям її утворення, у тому числі господарські договори з питань забезпечення своєї діяльності (ч.2 ст.15 Закону, ст.67 Господарського кодексу України).

Отже, відповідно до вищевказаних Договорів відповідач взяв на себе зобов`язання здійснити оплату за отримані послуги та дотримуватися їх умов.

Незважаючи на це, починаючи з травня 2018 року Відповідач припинив виконувати свої зобов`язання за укладеними договорами та не здійснює оплату виставлених рахунків, тим самим завдає збитки державному підприємству.

Так, судом встановлено наявність заборгованості відповідача у розмірі 31253,30грн. за договором №70 від 18.05.2011р. та у розмірі 37586,54грн. за договором №49-П-РЕФ-16, у зв`язку з чим позовна вимога позивача про стягнення основного боргу в сумі 68839,84грн. підлягає судом задоволенню повністю.

Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 14900,06грн. пені.

Згідно з ч.2 ст.218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання. Водночас вимогами п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України передбачено, що одним із наслідків порушення зобов`язання є сплата неустойки (штрафу, пені), а відповідно до вимог ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

За правилами ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до приписів ст.1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань від 22.11.1996р. платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до п.3.6. Договору №70 від 18.05.2011р., орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та Балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.5. співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

Згідно пункту 5.1. договору при порушенні строків зазначених у п.4.1. Договору №49-П-РЕФ-16, Орендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення.

В зв`язку з порушенням відповідачем умов договорів щодо розрахунків, відповідачу позивачем нарахована пеня в розмірі 14900,06грн.

Наданий позивачем розрахунок пені, на думку суду, здійснений належним чином, тому судом пеня у розмірі 14900,06грн. підлягає задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи приписи законодавства, встановлення судом заборгованості відповідача та несвоєчасне погашення заборгованості, заявлені позивачем позовні вимоги підлягають судом задоволенню в повній мірі.

Станом на день розгляду справи, відповідач борг не сплатив, документів спростовуючих позовні вимоги не надав.

Згідно з ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідачем у справі доказів щодо сплати боргу, пені до суду не надано.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 86, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовну заяву задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ДСЛ Україна (68800, Одеська обл., Ренійський район, м. Рені, вул. Дунайська, буд. 188-В, ) на користь Державного підприємства Адміністрація морських портів України (01135, м. Київ, пр. Перемоги, 14, ) в особі Ренійської філії державного підприємства Адміністрація морських портів України (адміністрація Ренійського морського порту) (68800, Одеська обл., Ренійській район, м. Рені, вул. Дунайська, 188, ) 68 839,84 грн. (шістдесят вісім тисяч вісімсот тридцять дев`ять гривень 84 коп.) суму основного боргу, 14 900,06 грн. (чотирнадцять тисяч дев`ятсот гривень 06 коп.) пені та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одну) грн. 00 коп.

Наказ видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

Повне рішення складено 04 листопада 2019 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Літвінов