ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2019 року м. Дніпро Справа № 904/2475/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кощеєва І.М. (доповідач),

суддів: Березкіної О.В., Кузнецової І.Л.

розглянувши у порядку письмового провадження

без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "МС ДЕВЕЛОПМЕНТ"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.07.2019 р.

( суддя: Манько Г. В., м. Дніпро, повний текст рішення підписано 01.08.2019 р.)

у справі:

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МС ДЕВЕЛОПМЕНТ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-ОВЕН"

про стягнення 21 158 грн. 53 коп.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "МС ДЕВЕЛОПМЕНТ" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Овен" заборгованості за договором про відшкодування витрат № 18/к від 09.02.2016 р. у розмірі 21 158, 53 грн., в тому числі: 3 297,04 грн. основного боргу за комунальні послуги, 6 033,51 грн. пені, 595,09 грн. 36% річних та 11 232,89 грн. штрафу.

Позовні вимоги обгрунтовано неналежним виконанням Відповідачем умов договору щодо відшкодування витрат за спожиті комунальні послуги в приміщенні, яке знаходиться за адресою: Полтавська обл., м. Кременчук, пр-т. 50 років Жовтня АДРЕСА_1 18.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 30.07.2019 р. в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "МС ДЕВЕЛОПМЕНТ" подало апеляційну скаргу про скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.07.2019 р. у справі № 904/2475/19 та прийняття нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Скаржник в своїх доводах та запереченнях посилається на те, що оскаржуване рішення винесене господарським судом з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття неправильного рішення, а тому підлягає скасуванню.

Так, Скаржник зазначає, що судом порушено вимоги ст. ст. 86, 210 ГПК України, оскільки взагалі не досліджено ані зміст позовної заяви Позивача по суті, ані первинні рахунки постачальників разом із прикладеними до них договорами у якості прямих та беззаперечних доказів існування заборгованості.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що вважає апеляційну скаргу необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню з огляду на те, що у квітні 2017 року ТОВ «Агро-Овен» вирішило припинити користування приміщенням. Як доказ обізнаності Позивача, до матеріалів справи Відповідачем додано роздруківку з сайту besplatka.ua, де було розміщено оголошення від 26.04.2017 р. про здачу в оренду приміщення за адресою: Полтавська обл., м. Кременчук, пр-т. 50 років Жовтня, 18 від ТОВ «МС Девелопмент». Повністю розрахувавшись перед ТОВ МС Девелопмент Відповідач вважав свої зобов`язання за договором припиненими.

Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду даної справи було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. (доповідач), судді -Березкіна О.В., Дармін М.О.

Ч. 13 ст. 8 ГПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 10 ст. 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.08.2019 р. відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "МС ДЕВЕЛОПМЕНТ", у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Розпорядженням керівника апарату суду від 29.10.2019 р., у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Дарміна М. О., відповідно до п. 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду № 2 від 08.10.2018 р. зі змінами, призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів.

Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду даної справи було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. (доповідач), судді Березкіна О.В., Кузнецова І.Л.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 31.10.2019 р., колегією суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. (доповідач), судді - Березкіна О.В., Кузнецова І.Л. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МС ДЕВЕЛОПМЕНТ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.07.2019 р. у справі № 904/2475/19 прийнято до свого провадження.

Відповідно до частин 1, 2, 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Апеляційний господарський суд досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи у апеляційному порядку оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення апеляційної скарги Позивача з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Приписами ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Ч. 1 ст. 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, між Товариством з обмеженою відповідальністю «МС ДЕВЕЛОПМЕНТ» ( Виконавець ), Товариством з обмеженою відповідальністю «РЕАЛ ЕСТЕЙТ ХАРЬКОВ» ( Орендодавець ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРО ОВЕН» ( Споживача ) було укладено Договір про відшкодування витрат № 18/К від 09.02.2016 р., про відшкодування витрат в приміщенні, яке знаходиться за адресою: Полтавська обл., м. Кременчук, пр-т. 50 років Жовтня, 18, загальною площею 83,5 кв. м.

Відповідно до п. 1.1 договору, сторони дійшли згоди про відшкодування Споживачем Виконавцю вартості спожитих Споживачем комунальних послуг в приміщенні, що належить Орендодавцю на праві користування та орендується Споживачем, розташованому за адресою: Полтавська обл., м. Кременчук, пр-т. 50 років Жовтня, 18, загальною площею 83,5 кв. м. на наступних умовах.

Відповідно до п. 1.1.1. Договору, на період дії комунальних договорів, укладених між Виконавцем та відповідними комунальними організаціями, Споживач зобов`язується компенсувати Виконавцю вартість ( витрати ) спожитих комунальних послуг ( водопостачання, водовідведення - за показаннями приладів обліку; електропостачання - за показаннями електролічильника; за опалення, технічне обслуговування та цілодобове спостереження системи охоронно-пожежної сигналізації, дератизацію, дезінсекцію, вивіз ТПВ - відповідно до займаної площі; послуги зв`язку - відповідно до рахунків , що надані відповідною службою ) та інших послуг, необхідність в отриманні яких може виникнути у Споживача в процесі експлуатації Приміщення за тарифами відповідних комунальних ( експлуатаційних ) служб та організацій.

Відповідно до п. 1.1.2. Договору, після здійснення Виконавцем оплати вищезгаданих комунальних і експлуатаційних послуг, за відповідний місяць ( звітний місяць ), Виконавець виставляє Споживачеві відповідні рахунки для компенсації своїх витрат, при цьому сума компенсації не повинна бути більше суми оплат за вказані послуги. Рахунки виставляються Виконавцем не пізніше 21 числа місяця наступного за звітним, та отримуються Споживачем самостійно за адресою Виконавця, зазначеною ним як адреса для листування. Отримання рахунків Виконавця у зазначений спосіб, є обов`язком Орендаря, для виконання якого він зобов`язаний отримувати рахунки за Адресою для листування Виконавця в строк з 21 по 25 число кожного календарного місяця.

Відповідно до п. 1.1.3. Договору, Споживач компенсує витрати Виконавця згідно з виставленими рахунками, не пізніше останнього банківського дня місяця, в якому Виконавцем виставлено такі рахунки. В разі, якщо Споживачем в поточному місяці не отримано виставлені Виконавцем рахунки, Споживач компенсує витрати Виконавця на рівні попереднього місяця. Оплата компенсації витрат Виконавця здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Виконавця або будь-яким іншим способом, передбаченим чинним законодавством України.

Відповідно до п. 1.1.4. Договору, Споживач до 30-го числа місяця, наступного за розрахунковим оплачує Виконавцю на підставі виставлених рахунків експлуатаційні послуги з поточного утримання будинку ( споруди) та прибудинкової (прилеглої) території із розрахунку 15 грн. (з ПДВ) за 1 кв.м. приміщення.

Відповідно до п. 1.1.5. Договору, Сторони дійшли згоди, що розмір забезпечувального платежу на компенсацію вартості комунальних послуг за даним Договором становить 8 000,00 грн. ( у тому числі ПДВ ), який Споживач зобов`язаний сплатити Виконавцю протягом 5 банківських днів з дати укладення Сторонами цього Договору.

19.02.2016 р. Споживачем було сплачено забезпечувальний платіж у повному обсязі, який було перераховано в рахунок виконання зобов`язань у травні 2017 року.

Відповідно до п. 2.2 Договору у разі порушення Споживачем термінів відшкодування Виконавцю вартості спожитих комунальних та/або експлуатаційних послуг він сплачує Виконавцю пеню у розмірі одного відсотка від суми заборгованості за кожен день прострочення, а також 36 відсотків річних від простроченої суми згідно ст. 625 ЦК України.

Умовами п. 2.4 Договору передбачено, що у разі порушення Споживачем термінів відшкодування вартості спожитих комунальних та/аба експлуатаційних послуг більше, ніж на десять банківських днів Споживач додатково оплачує Виконавцю штраф у вигляді 1 (одного) розміру середньомісячного відшкодування вартості Спожитих комунальних та експлуатаційних послуг за останні 12 місяців.

Відповідно до п. 2.7 договору, даний Договір набирає чинності з 01.01.2016 р., на підставі ст. 631 ЦК України , і діє протягом періоду, вказаного в. п.1.1.1. цього Договору.

Як вбачається з матеріалів справи - на виконання умов вказаного Договору ТОВ Агро-Овен щомісяця відшкодовував ТОВ МС Девелопмент вартість спожитих комунальних послуг.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що відповідно до Акту звіряння взаємних розрахунків, станом на 22.05.2017 р., Позивачем було виставлено рахунок на суму 10 316,92 грн., однак, Відповідачем сплачено 24.05.2017 р. лише суму 2 316,92 грн. Враховуючи, що рахунок було оплачено не повністю, Позивач зарахував забезпечувальний платіж сумою 8 000, 00 грн. для покриття своїх витрат. У зв`язку з тим, що Відповідач покинув приміщення, не повідомивши Позивача про це, Позивач був вимушений припинити відносини за Договором.

З матеріалів справи вбачається, Позивачем було виставлено Відповідачу рахунок на оплату № 1668 від 07.06.2017 р. на суму 3 297, 04 грн., за спожиті, але не оплачені комунальні послуги.

В матеріалах справи міститься претензія за вих. № 103/1 від 07.06.2017 р. на адресу Відповідача, відповідно до якої Позивач повідомив про те, що станом на 07.06.2017 р. ТОВ Агро-Овен має заборгованість за Договром у розмірі 3 297,04 грн., яку Позивач просив оплатити за реквізитами, вказаними в договорі ( а. с. 39 ). Зазначена претензія не була задоволена Відповідачем.

Доказів погашення вказаної заборгованості матеріали справи не містять.

Невиконання Відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором в частині повної та своєчасної оплати наданих послуг стало підставою звернення Позивача до суду з вимогою про стягнення з Відповідача суми заборгованості по оплаті за надані послуги в примусовому порядку.

За порушення умов договору, Позивач також нарахував Відповідачеві: пеню, 36% річних та штраф, а саме: сума пені складає 6 033,51 грн., розмір 36 % річних складає 595,09 грн., за загальний період з 08.06.2017 р. по 08.12.2017 р., розмір штрафу складає 11 232,89 грн., за період лютий 2016 р. червень 2016 р.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, Відповідач у суді першої інстанції заявив клопотання про застосування строку позовної давності при розгляді справи.

В основу оскаржуваного рішення про відмову в задоволені позовних вимог покладено висновок місцевого господарського суду про те, що Позивачем не додано доказів існування заборгованості в розмірі 3 297 грн. 04 коп., а матеріали справи не дають можливості встановити ані термін, за яким нараховано заборгованість, ані розрахувати суми комунальних платежів. Рахунки, що виписані комунальними підприємствами ТОВ МС Девелопмент включають в себе відшкодування вартості комунальних послуг по багатьом об`єктам Позивача розташованим по різним адресам, а Позивач не надає розрахунку вартості комунальних послуг саме за об`єктом, яким користувався Відповідач. В порушення вимог п. 1.1.1 Договору Позивачем не надано до господарського суду відповідні показники приладів обліку щодо споживання послуг електропостачання, опалення, водопостачання та водовідведення.

Проте, суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає такий висновок місцевого господарського суду не обґрунтованим, та частково погоджується з доводами апеляційної скарги, з огляду на таке.

Суд першої інстанції помилково дійшов висновку, щодо ненадання Позивачем доказів існування заборгованості в розмірі 3 297,04 грн. та не можливості встановити ані термін, за яким нараховано заборгованість, ані розрахувати суми комунальних платежів, оскільки не взяв до уваги, що матеріали справи свідчать, що позовна вимога про стягнення суми заборгованості у розмірі 3 297,04 грн. грунтується на наступних рахунках постачальників послуг, наявних у матеріалах справи:

- рахунок ТОВ «ПОЖЕЖНЕ СПОСТЕРЕЖЕННЯ» № СА-198 від 10.05.2017 р. на суму 760,00 грн., за цілодобове спостерігання та обслуговування системи пожежної сигналізації, згідно з договором № 637/10 від 01.12.2010 р., за травень 2017р. ( а. с. 17-19 ). При цьому враховуючи площу орендованого Орендарем приміщення та виходячи з ціни 294,05 грн. за всю площу, визначену додатком №1 до вказаного вище Договору, наявного у матеріалах справи ( а. с. 20 ), сплаті підлягала сума: 294,05*0,161% ( процент займаної площі приміщення) = 49 грн. 90 коп.;

- рахунок Кременчуцького комунального автотранспортного підприємства 1628 № 7056 від 05.05.2017 р. на суму 2 388,13 грн. за вивезення та захоронения ТПВ за травень 2017 р. ( сплаті підлягала сума у 384,49 грн., виходячи із займаної площі приміщення ( 83,5 кв. м. від загальної площі приміщення у 554,4 кв. м., тобто, 384,49 грн. - це округлено 16,1% від площі 554,4 кв. м.);

- рахунок ПАТ «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО» № А2215 від 22.05.2017 р. на суму 55 838,66 грн. ( сплаті при цьому підлягала сума у 1 639,38 грн., виходячи із показника лічильника на світло за травень 2017 року, вказаного у рахунку на оплату №1668, а саме - 725 кВт.год спожитих у травні активної, та 577 кВ.год - реактивної енергії, та по тарифам постачальника, договір щодо яких також наявний у матеріалах справи);

- рахунок КП «Кременчукводоканал» № 2621/259616 від 22.05.2017 р., стрічка 4 якого містить борг у 256 грн. 45 копійок за воду та водовідведення конкретно по об`єкту оренди, яким користувався Відповідач, при цьому сплаті підлягала сума у 137,46 грн., враховуючи показник лічильника у 10,2741 м3, вказаний у рахунку на оплату;

- на п.1.1.4. Договору про відшкодування витрат, на підставі якого Відповідачеві нараховано за травень 2017р. експлуатаційні витрати у розмірі 1 085,81 грн., виходячи із тарифу 15,00 грн. за 1 м2.

Сукупний розмір заборгованості відповідно до всіх рахунків, наявних у матеріалах справи, що є первинними документами, складає: 49,90+384,49+1639,38+137,46+1085,81 = 3 297,04 грн.

Колегією суддів також встановлено, що періодом нарахування заборгованості є травень 2017 року, що вказано у всіх рахунках на оплату, вказаних вище та наявних у матеріалах справи, а також у наявному в матеріалах справи сукупному рахунку на оплату № 1668 від 07.06.2017р.

Отже, наведені у справі обставини свідчать про наявність правових підстав для задоволення позовної вимоги щодо стягнення з Відповідача заборгованості за комунальні послуги у розмірі 3 297,04 грн.

Відповідно ч. 1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, зі змісту даної норми вбачається право сторін договору самостійно визначати розмір процентів річних, що підлягають сплаті на користь кредитора у випадку порушення зобов`язання боржником.

Як вже зазначалось, відповідно до п. 2.2 Договору у разі порушення Споживачем термінів відшкодування Виконавцю вартості спожитих комунальних та/або експлуатаційних послуг він сплачує Виконавцю пеню у розмірі одного відсотка від суми заборгованості за кожен день прострочення, а також 36 відсотків річних від простроченої суми згідно ст. 625 Цивільного кодексу України.

Так, за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по вищевказаному договору Позивач заявив вимоги про стягнення з Відповідача 595,09 грн. - 36 % річних.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для застосування до відносин нарахування процентів за п. 2.2 договору № 18/К від 09.02.2016 р. норм ст. 625 ЦК України.

Відтак, позовна вимога Позивача про стягнення з Відповідача заборгованості за комунальні послуги у розмірі 3 297,04 грн. та 36% річних 595.09 грн. підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню.

Крім цього, Позивачем заявлено до стягнення суму пені у розмірі 6 033,51 грн., нарахованої на підставі п. 2.2. договору, за загальний період з 08.06.2017 р. по 08.12.2017 р., та суму штрафу у розмірі 11 232,89 грн., нарахованого Позивачем на підставі п. 2.4 договору, за період лютий 2016р. червень 2016р.

Разом з тим, у відзиві на позов, Відповідачем заявлено про застосування строків позовної давності до вимог про стягнення штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки ( ст. 257 ЦК України ).

Відповідно до ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки ( штрафу, пені ).

Ч. 5 ст. 261 ЦК України визначено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Згідно з ч.ч.3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом ч.1 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Таким чином, при застосуванні позовної давності та наслідків її спливу ( ст. 267 ЦК України ) необхідно досліджувати та встановлювати насамперед обставини про те, чи порушено право особи, про захист якого вона просить, і лише після цього - у випадку встановленого порушення, і наявності заяви сторони про застосування позовної давності - застосовувати позовну давність та наслідки її спливу.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач звернувся до суду з вказаним позовом 11.06.2019 р., про що міститься відмітка на позовній заяві.

Отже, Позивач звернувся до суду поза межами спеціального строку позовної давності про стягнення з Відповідача пені у розмірі 6 033,51 грн. та штрафу у розмірі 11 232,89 грн., а тому до вказаних вимог слід застосувати спеціальні строки позовної давності, за заявою відповідача.

Згідно зі ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Ст. ст. 76, 77 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Надана Відповідачем роздруківка з сайту besplatka.ua, де було розміщено оголошення від 26.04.2017 р. про здачу в оренду приміщення за адресою: АДРЕСА_2 . АДРЕСА_3 Кременчук, пр- АДРЕСА_4 . не може вважати доказом обізнаності ТОВ МС Девелопмент щодо того, що у спірному періоді Відповідач не отримував комунальні послуги за Договором, оскільки Відповідач не надав доказів безпосереднього повідомлення саме Позивача про припинення користування орендованим приміщенням та відповідно комунальними послугами.

За наведених обставин, висновок суду першої інстанції не можна вважати такими, що відповідає приписам ст. ст. 74, 76, 86, 236, 269 ГПК України щодо всебічного, повного, об`єктивного і безпосереднього розгляду всіх обставин справи в їх сукупності.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, поданих сторонами з урахуванням фактичних і правових підстав позовних вимог і заперечень на них, місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог повністю, як наслідок, оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вбачає підстави для часткового задоволення апеляційної скарги.

З огляду на те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а позовні вимоги задовольняються частково, з урахуванням ст. 129 ГПК України розподіл судових витрат у справі, у тому числі судового збору за подання апеляційної скарги, покладається на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

З підстав наведеного та керуючись ст. ст. 123, 129, 269, 270, 275, 276, 281-285, 287 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МС ДЕВЕЛОПМЕНТ" задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.07.2019 р. у справі № 904/2475/19 скасувати, прийнявши нове рішення, яким позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-ОВЕН" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МС ДЕВЕЛОПМЕНТ" заборгованість за договором про відшкодування витрат № 18/к від 09.02.2016 р. у розмірі 3 297 грн. 04 коп., 36% річних у розмірі 595 грн. 09 коп. та 353 грн. 37 коп. судового збору за подання позовної заяви до Господарського суду Дніпропетровської області, про що видати наказ.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-ОВЕН" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МС ДЕВЕЛОПМЕНТ" 530 грн. 05 коп. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду, про що видати наказ.

Видачу наказів доручити Господарському суду Дніпропетровської області

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню у зв`язку із малозначною справою, крім випадків передбачених ч. 2 п. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В. Березкіна

Суддя І.Л. Кузнецова