ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2019 р. м. Київ Справа № 911/1366/18

Господарський суд Київської області у складі судді Рябцевої О.О., розглянувши матеріали справи

за позовом акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк", м. Київ

до Публічного акціонерного товариства "Шляхово-будівельне управління №41", Київська обл., Києво-Святошинський р-н., м. Вишневе;

ОСОБА_1 , м. Київ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Корпорація комунальна корпорація "Київавтодор", м. Київ

про стягнення 426789,60 грн.

Секретар судового засідання Зоря В.С.

За участю представників:

від позивача: Дунаєва О.О. (дов. № 47/Д від 21.01.2019 р.);

від відповідача-1: не з`явився;

від відповідача-2: Самойленко В.В . (орд. серії КВ № 765222 від 20.06.2019 р.);

від третьої особи: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Український будівельно-інвестиційний банк" звернулось до господарського суду Київської області з позовною заявою до публічного акціонерного товариства "Шляхово-будівельне управління №41" та ОСОБА_1 про стягнення 257847,37 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення ПАТ "Шляхово-будівельне управління №41" взятих на себе зобов`язань за договором №BG/UA/03-2-0954 про надання гарантії від 20.03.2018 в частині повернення суми кредиту та нарахованих відсотків на підставі кредитного договору та договору поруки №BG/UA/03-2-0954/P1 від 20.03.2018.

10.07.2018 р. через канцелярію суду від відповідача-2 ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що згідно договору поруки BG/UA/03-2-0954/PI від 20.03.2018 він прийняв на себе зобов`язання бути поручителем ПАТ "ШБУ №41" за договором про надання гарантії № BG/UA/03-2-0954 від 20.03.2018, а не за кредитним договором №В9-ЮКЛ/160714/1 від 16.07.2014. Вважає вимогу позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №В9-ЮКЛ/160714/1 від 16.07.2014 в сумі 257847,37 на підставі договору поруки №BG/UA/03-2-0954/PI від 20.03.2018 безпідставною та необґрунтованою.

10.07.2018 через канцелярію суду від ПАТ "Шляхово-Будівельне управління №41" надійшов відзив на позовну заяву, в якому міститься контррозрахунок суми основного боргу, 28% річних та пені. При цьому, відповідач 1частково визнає позовні вимоги про стягнення боргу у сумі 237000 грн., 28 % річних у сумі 1541,15 грн. та 9564,56 грн. пені. Решту позовних вимог відповідач 1 вважає безпідставними та невірно нарахованими. Щодо вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 257847,37 гривень за кредитним договором №В9-ЮКЛ/160714/1 від 16.07.2014 на підставі договору поруки №BG/UA/03-2-0954/PI від 20.03.2018 відповідач-1 заперечував в повному обсязі.

20.07.2018 через канцелярію суду представник третьої особи подав письмові пояснення.

20.07.2018 через канцелярію суду представник позивача подав клопотання про уточнення позовних вимог шляхом виправлення описки в позовній заяві.

20.07.2018 через канцелярію суду представник позивача подав відповідь на відзив на позовну заяву.

31.07.2018 через канцелярію суду представник ПАТ "Шляхово-Будівельне Управління №41" подав заперечення на відповідь на відзив..

09.08.2018 через канцелярію суду представник позивача подав додаткові письмові пояснення.

Рішенням Господарського суду Київської області від 28.08.2018 р. у справі № 911/1366/18, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2019 р., позов задоволено частково; стягнуто з публічного акціонерного товариства "Шляхово-будівельне управління № 41" на користь акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк" заборгованість за договором №BG/UA/03-2-0954 про надання гарантії від 20.03.2018 в розмірі 255421,98 гривень, з яких: 241018,00 гривень - заборгованість за простроченим кредитом, 9227,05 гривень - пені та 5176,93 гривень - 28% річних; стягнуто з ОСОБА_1 , який є солідарним боржником з публічним акціонерним товариством "Шляхово-будівельне управління №41" за договором поруки № BG/UA/03-2-0954/P1 від 20.03.2018 на користь акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк" заборгованість за договором №BG/UA/03-2-0954 про надання гарантії від 20.03.2018 в розмірі 255421,98 гривень, з яких: 241018,00 гривень - заборгованість за простроченим кредитом, 9227,05 гривень - пені та 5176, 93 гривень - 28% річних.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.05.2019 р. рішення господарського суду Київської області від 28.08.2018 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2019 року у справі № 911/1366/18 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи визначено суддю Рябцеву О.О.

Ухвалою господарського суду Київської області від 28.05.2019 р. прийнято дану справу до провадження судді О.О. Рябцевої; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 20.06.2019 р.

19.06.2019 р. до господарського суду Київської області від позивача надійшли письмові пояснення у справі.

19.06.2019 р. до господарського суду Київської області від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог у справі, в якій позивач просить суд стягнути солідарно з Публічного акціонерного товариства "Шляхово-Будівельне управління № 41" та ОСОБА_1 241018,00 грн. заборгованості за простроченим кредитом, 73483,71 грн. заборгованості за нарахованими та простроченими процентами та 112287,89 грн. пені, всього 426789,60 грн.

Таким чином, господарським судом Київської області розглядаються позовні вимоги про стягнення солідарно з Публічного акціонерного товариства "Шляхово-Будівельне управління № 41" та ОСОБА_1 241018,00 грн. заборгованості за простроченим кредитом, 73483,71 грн. заборгованості за нарахованими та простроченими процентами та 112287,89 грн. пені, всього 426789,60 грн.

Ухвалою господарського суду Київської області від 13.08.2019 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 29.08.2019 р.

28.08.2019 р. до господарського суду Київської області від відповідача-1 надійшла заява про зупинення провадження у справі, в якій він просить суд постановити ухвалу про зупинення провадження у справі № 911/1366/18 до набрання чинності судовим рішенням Господарського суду м. Києва за позовом ПАТ "Шляхо-Будівельне Управління № 41" до ПАТ "Український Будівельно-Інвестиційний Банк", третя особа КП "Київавтодор" про визнання договору № BG/UA/03-2-0954 про надання гарантій, укладеного 20.03.2018 р., недійсним з моменту його вчинення. Вказане клопотання судом не задоволено як необґрунтоване.

Представник позивача у підготовчих засіданнях 20.06.2019 р., 09.07.2019 р., 23.07.2019 р., 13.08.2019 р. та у судовому засіданні 15.10.2019 р. позов підтримав.

Представник відповідача-1 у підготовчому засіданні 23.07.2019 р. позов визначав частково, а у підготовчі засідання 20.06.2019 р., 09.07.2019 р., 13.08.2019 р. та судові засідання 29.08.2019 р., 12.09.2019 р., 01.10.2019 р. та 15.10.2019 р. не з`явився, про дату, час та місце проведення судових засідань відповідач-1 був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень № 280, № 250, № 307, № 307, № 220, № 986 та повідомленням про повернення поштового відправлення № 062.

Представник відповідача-2 у підготовчих засіданнях 20.06.2019 р., 13.08.2019 р. та судових засіданнях 12.09.2019 р., 15.10.2019 р. позов визнав частково.

Представник третьої особи у підготовчі засідання 20.06.2019 р., 09.07.2019 р., 23.07.2019 р., 13.08.2019 р. та судові засідання 29.08.2019 р., 12.09.2019 р., 01.10.2019 р. та 15.10.2019 р. не з`явився. Третя особа про причини неявки представника суд не повідомила, про дату, час та місце проведення судових засідань була повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомлення про вручення поштових відправлень № 054 №047, № 550, № 587, № 528, № 627, № 160, № 087.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

20.03.2018 р. між публічним акціонерним товариством "Український Будівельно-Інвестиційний Банк" (гарант) та публічним акціонерним товариством "Шляхово-Будівельне Управління №41" (принципал) був укладений договір № BG/UA/03-2-0954, відповідно до п. 1.1. якого гарант за дорученням принципала надає на користь комунальної корпорації "Київавтодор" банківську гарантію (в подальшому "гарантія") забезпечення пропозиції на суму 287000,00 грн. згідно з тендерною документацією щодо проведення відкритих торгів на закупівлю: Будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг, вирівнювання поверхонь (капітальний ремонт дорожнього покриття проспекту Правди на ділянці від вул. Маршала Гречка до вул. Газопровідної у Подільському районі) - код за КД 021:2015 - 45230000-8.

Гарантія надається на термін до 26.07.2018 р. включно і набуває чинності з 26.03.2018 р.. Строк дії цього договору - до 09.08.2018 р., але в будь-якому разі до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором. Гарантія надається принципалу для подальшої передачі бенефіціару (п.п. 1.2., 1.4. договору).

Відповідно до п. 2.2.2 договору гарант зобов`язується у разі порушення принципалом зобов`язання, забезпеченого гарантією, та отримання письмової вимоги бенефіціара не пізніше 2 (другого) банківського дня повідомити про це принципала і передати йому копію вимоги.

Згідно з п. 2.1.6. договору принципал зобов`язується протягом 2 (двох) банківських днів з дня отримання копії вимоги з доданими до неї документами, перерахувати гаранту належну до сплати суму згідно з реквізитами, вказаними гарантом у повідомленні про надходження вимоги.

Відповідно до п. 2.2.4. договору гарант зобов`язується у разі невиконання принципалом умов п. 2.1.7. цього договору перерахувати бенефіціару суму вимоги, яка не може перевищувати суму наданої гарантії, якщо вимога і додані до неї документи відповідають умовам гарантії і надані гаранту до закінчення строку дії гарантії, та повідомити принципала в письмовій формі про виконання зобов`язань за гарантією.

Згідно з п. 2.1.7. договору гарантії у разі виконання гарантом зобов`язань за гарантією за рахунок власних коштів, вважається, що відбулося кредитування принципала, і він зобов`язаний сплачувати відсотки за платіж за гарантією в розмірі 28% річних від сплаченої гарантом та невідшкодованої принципалом суми до моменту повного відшкодування на користь гаранта сум, сплачених останнім за гарантією. Строк дії кредиту - 7 календарних днів. Принципал зобов`язаний повернути гаранту суму кредиту та нараховані відсотки не пізніше наступного дня після закінчення строку дії кредиту.

Згідно з п. 2.4.2 договору гарантії гарант має право на зворотну вимогу до принципала в межах суми, сплаченої ним за гарантією, та відсотками, нарахованими у випадку кредитування згідно з п. 2.1.7. цього договору.

Згідно з п. 4.1. договору гарантії за невиконання або несвоєчасне виконання умов пп. 2.1.1, 2.1.2., 2.1.3, 2.1.7, 2.1.8, 2.1.9 цього договору принципал сплачує гаранту пеню у розмірі 0,1% процентів від суми невиконаного або несвоєчасно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення.

ПАТ "Шляхово-Будівельне Управління № 41" стало переможцем закупівлі № UA-2018-02-23-000894-b "Капітальний ремонт дорожнього покриття проспекту Правди на ділянці від вул. Маршала Гречка до вул. Газопровідної у Подільському районі", у зв`язку з чим бенефіціаром прийнято та 29.03.2018 опубліковано на веб-порталі рішення про намір укласти відповідний договір з принципалом.

Згідно з п. 6.1. тендерної документації замовник укладає договір про закупівлю з учасником, якого визнано переможцем торгів, протягом строку дії його пропозиції не пізніше ніж через двадцять днів з дня прийняття рішення про намір укласти договір про закупівлю відповідно до вимог тендерної документації та пропозиції учасника-переможця.

Тобто останнім днем укладення вказаного договору між бенефіціаром та принципалом є 17.04.2018.

Згідно з п. 1 ст. 26 Закону України "Про публічні закупівлі" замовник має право вимагати від учасника-переможця внесення ним не пізніше дати укладення договору про закупівлі забезпечення виконання такого договору, якщо внесення такого забезпечення передбачено тендерною документацією.

Згідно з п. 6.4. розділу 6 тендерної документації щодо проведення процедури відкритих торгів на закупівлю робіт, розміщеної бенефіціаром на веб-порталі, передбачено, що цією тендерною документацією замовник вимагає від учасника-переможця процедури закупівлі внесення забезпечення виконання договору (договірне забезпечення) у розмірі 5% від вартості договору про закупівлю.

Принципал порушив умови проведення торгів не надав забезпечення виконання договору про закупівлю.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 30 Закону України "Про публічні закупівлі" замовник відхиляє тендерну пропозицію в разі якщо переможець відмовився від підписання договору про закупівлю відповідно до вимог тендерної документації або укладення договору про закупівлю.

24.04.2018 р. Банк отримав від бенефіціара вимогу вих. № 01-19/12/1481 від 20.04.2018 про настання гарантійного випадку та сплату бенефіціару повної суми гарантії у розмірі 287000,00 гривень.

Згідно з наданою гарантією гарант безвідклично та безумовно зобов`язався виплатити бенефіціару суму цієї гарантії, що складає 287000,00 гривень в тому числі у випадках не підписання учасником, що став переможцем торгів, договору про закупівлю всупереч вимогам тендерної документації; ненадання переможцем процедури торгів забезпечення виконання договору про закупівлю після оприлюднення наміру укласти договір, якщо надання такого забезпечення передбачено тендерною документацією.

Відповідно до п. 2.2.2. договору гарантії банк направив принципалу повідомлення про отримання вимоги № 1782 від 26.04.2018 з проханням перерахувати АТ "Укрбудінвестбанк 287000,00 грн. для забезпечення компенсації суми вимоги згідно договору № BG/UA/03-2-0954 про надання гарантії від 20.03.2018.

Не отримавши від принципала відповіді на повідомлення про отримання вимоги № 1782 від 26.04.2018, гарант 04.05.2018 згідно вимоги бенефіціара № 01-19/12/1481 від 20.04.2018 року та відповідно до Договору № BG/UA/03-2-0954 про надання гарантії від 20.03.2018 року, сплатив на користь бенефіціара 287000 грн. за рахунок власних коштів, що підтверджується платіжним дорученням № 30261 від 04 травня 2018 року та випискою по особовим рахункам за 04.05.2018.

Отже, фактично відбулось кредитування відповідача-1 на суму 287000 грн. відповідно до п. 2.1.7. договору № BG/UA/03-2-0954 про надання гарантії від 20.03.2018 р.

14.05.2018 банк надіслав принципалу повідомлення (вимогу) про виконання порушених зобов`язань № 1904 з розрахунком заборгованості за Договором гарантії станом на 14.05.2018 та вимогою погасити прострочену заборгованість.

22.05.2018 відповідачем-1 частково погашено заборгованість за договором гарантії у сумі 50000,00 грн. в т.ч.: 45982,00 грн. ? часткова сплата кредитної заборгованості згідно до умов договору гарантії (меморіальний ордер № 167436 від 22.05.2018); 4018,00 грн. ? сплата відсотків згідно умов договору гарантії (меморіальний ордер № 167454 від 22.05.2018).

Проте, принципал (відповідач-1) взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, кошти у встановлені строки не повернув, чим порушив взяті на себе зобов`язання за договором гарантії.

Стаття 560 Цивільного кодексу України визначає, що за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Частиною 1 статті 200 Господарського кодексу України визначено, що гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні.

Частиною 1 статті 563 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.

Згідно із ч. 2 ст. 563 Цивільного кодексу України вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією.

Зобов`язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони (ч. 2 ст. 200 Господарського кодексу України).

Як зазначено вище, позивач 04.05.2018 перерахував згідно договору про надання гарантії на користь ККК "Київавтодор" грошові кошти в сумі 287000,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 569 ЦК України гарант має право на зворотну вимогу (регрес) до боржника в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові, якщо інше не встановлено договором між гарантом і боржником.

Відповідач-1 отримавши від позивача повідомлення (вимогу) про виконання порушених зобов`язань № 1904 від 14.05.2018, на виконання зобов`язання за договором перерахував позивачеві 50000,00 грн., з яких 45982 грн. - часткова сплата кредитної заборгованості згідно умов договору гарантії та 4018,00 грн. - сплата відсотків згідно умов договору гарантії за період з 04.05.2018 по 22.05.2018.

Проте, принципал (відповідач-1) взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, кошти у повному обсязі у встановлені строки не повернув, чим порушив взяті на себе зобов`язання за договором гарантії.

В забезпечення належного виконання зобов`язання умов договору № BG/UA/03-2-0954 про надання гарантії від 20.03.2018 між ПАТ "Український Будівельно-Інвестиційний Банк" (гарант) та ОСОБА_1 (поручитель) було укладено договір поруки № BG/UA/03-2-0954/P1 від 20.03.2018.

Відповідно до п. 1.1. цього договору поручитель зобов`язується солідарно з принципалом відповідати перед гарантом за виконання принципалом всіх його зобов`язань за договором гарантії.

Сторони договору визначають, що у випадку невиконання принципалом взятих на себе зобов`язань за договором гарантії, у разі настання гарантійного випадку поручитель несе солідарну відповідальність перед гарантом у тому ж обсязі, що і принципал, включаючи сплату основного боргу за договором гарантії, нарахованих відсотків за користування наданих гарантом коштів та неустойки, передбачених основним зобов`язанням. У разі невиконання принципалом зобов`язань за договором гарантії у встановлені ним строки, поручитель зобов`язується оплатити заборгованість принципала в десятиденний строк з дати пред`явлення гарантом вимоги. Датою пред`явлення гарантом вимоги про оплату заборгованості принципала є день вручення гарантом вимоги поручителю на руки. До вимоги гаранта додається розрахунок суми заборгованості із зазначенням термінів оплати (п.п. 2.1., 2.2. договору).

15.05.2018 банк надіслав поручителю повідомлення (вимогу) про виконання порушених зобов`язань № 1905 з розрахунком заборгованості за Договором гарантії станом на 14.05.2018 та вимогою погасити прострочену заборгованість.

Вказана вимога не була задоволена поручителем та відповідно заборгованість за договором гарантії не сплачена. Проте, як вже зазначалося, боржником на виконання зобов`язання за договором було перераховано позивачеві 50000,00 грн., з яких 45982 грн. - часткова сплата кредитної заборгованості згідно умов договору гарантії та 4018,00 грн. - сплата відсотків згідно умов договору гарантії за період з 04.05.2018 по 22.05.2018.

Отже, заборгованість за договором № BG/UA/03-2-0954 у сумі 241018,00 грн. залишилась непогашеною.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

В силу ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Ні відповідач-1, ні відповідач-2 доказів погашення заборгованості в повному обсязі під час нового розгляду справи суду не надав.

Таким чином, позовна вимога про стягнення солідарно з Публічного акціонерного товариства "Шляхово-Будівельне управління № 41" та ОСОБА_1 241018,00 грн. заборгованості за простроченим кредитом є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

У заяві про збільшення розміру позовних вимог позивач також просить стягнути 28 % річних у сумі 73483,71 грн. які нараховані на заборгованість у сумі 241018,00 грн. за період з 22.05.2018 р. по 18.06.2019 р. на підставі п. 2.1.7. Договору гарантії.

Як було зазначено вище, в п. 2.1.7. Договору сторони домовились, що у разі виконання Гарантом зобов`язання за Гарантією за рахунок власних коштів, вважається, що відбулося кредитування Принципала, і він зобов`язаний сплачувати відсотки за платіж за Гарантією в розмірі 28 % річних від сплаченої Гарантом та невідшкодованої Принципалом суми до моменту повного відшкодування на користь Гаранта сум, сплачених останнім за Гарантією. Строк дії кредиту - 7 календарних днів. Принципал зобов`язується повернути гаранту суму кредиту та нараховані відсотки не пізніше наступного дня після закінчення строку дії кредиту.

Разом з тим, враховуючи умови п. 2.1.7. договору, яким унормовано, що відповідач-1 зобов`язується повернути позивачу суму кредиту та нараховані відсотки не пізніше наступного дня після закінчення строку дії кредиту, який, в свою чергу, триває 7 днів, судом встановлено, що прострочення виконання зобов`язання взятого відповідачем-1 щодо повернення суму кредиту та нарахованих відсотків почалось з 12.05.2018 р.

Скеровуючи справу на новий розгляд, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 20.05.2019 р. вказав, що при новому розгляді справи суду необхідно належним чином дослідити наявні в матеріалах справи докази згідно з вимогами ст. 86 ГПК України, належним чином визначити умови договору про надання гарантії № BG/UA/03-2-0954 від 20.03.2018 р. (зокрема його п. 2.1.7), перевірити яка сума відсотків підлягає стягненню з відповідачів до закінчення строку дії кредиту і після з урахуванням принципу contra proferentem. Також належним чином дослідити яка сума заборгованості підлягає стягненню солідарно з обох відповідачів з урахуванням умов договору поруки № BG/UA/03-2-0954/P1 та вимог чинного законодавства. В залежності від встановленого і відповідно до вимог закону прийняти рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 236 - 238 ГПК України.

З цього приводу судом встановлено наступне.

Застосовуючи принцип contra proferentem до вищезазначеного пункту договору гарантії необхідно з`ясувати, яке саме значення мають викладені в ньому речення. Речення це - граматична конструкція, побудована з одного чи кількох слів, яка становить окрему, відносно незалежну думку; це значеннєве, граматичне і інтонаційне ціле, що виражає якусь думку в відношенні її до дійсності (предикативність, створена категоріями модальності, часу й особи) одним словом чи сполукою слів. Отже, слід вирізнити та дослідити окремі, самостійні умови договору, які були викладені сторонами у вигляді незалежних одне від одного речень у пункті 2.1.7.

В даному випадку договір гарантії є змішаним договором, який передбачає наявність ознак кількох договорів, гарантії та кредиту. Таким чином договір гарантії містить в собі суттєві умови двох правочинів:

- банківської гарантії які врегульовані параграфом 4 глави 49 Цивільного кодексу України (ст. 560 - 569 ЦК України);

- кредитного договору які врегульовані параграфом 2 глави 71 Цивільного кодексу України (ст. 1054 - 1057-1 ЦК України).

Вказане підтверджується також тим, що окремі суттєві умови кредитування були викладені сторонами в одному пункті договору гарантії 2.1.7. різними реченнями. Такі умови слід відрізняти одну від одної.

Пункт 2.1.7. договору гарантії містить окремі суттєві умови кредиту (ст. 1054 - 1057-1 ЦК України) і складається з трьох окремих речень, кожна з яких є окремою складовою умовою кредитування, а саме:

1) Речення 1 «У разі виконання гарантом зобов`язання за гарантією за рахунок власних коштів, вважається, що відбулося кредитування принципала, і він зобов`язаний сплачувати відсотки за платіж за гарантією в розмірі 28% (двадцять вісім відсотків) річних від сплаченої гарантом та невідшкодованої принципалом суми до моменту повного відшкодування на користь гаранта сум, сплачених останнім за гарантією.».

Цим реченням встановлено умову у разі настання якої відбувається надання кредитних коштів позичальнику (принципалу), та встановлено розмір процентів і період, за який вони нараховуються.

2) Речення 2 «Строк дії кредиту - 7 календарних днів.».

Цим реченням встановлено граничний строк повернення кредиту, після спливу якого у позивача виникає право вимоги до відповідача-1 щодо повернення кредиту.

3) Речення 3 «Принципал зобов`язується повернути гаранту суму кредиту та нараховані відсотки не пізніше наступного дня після закінчення строку кредиту.».

Цим реченням встановлено обов`язок принципала повернути гаранту суму кредиту не пізніше визначеного граничного дня. При цьому, принципал має право повернути суму кредиту достроково, оскільки фраза «повернути не пізніше» означає встановлення лише граничного кінцевого строку виконання зобов`язання і не перешкоджає повернути кредит раніше.

Нарахування процентів за користування кредитом за час користування кредитом регулюються нормами ст.ст. 1054, 1056-1 та ст. 526 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору вимого цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з статті 625 ЦК України, кредитор на суму простроченого платежу може нараховувати 3% річних, які можуть бути змінені за згодою сторін договору. При цьому, положення договору щодо нарахування процентів у збільшеному розмірі на суму простроченого тіла кредиту після закінчення строку кредитування повністю узгоджуються з цим положенням, тобто, сплата позичальником процентів на суму простроченого тіла кредиту є іншим розміром 3% річних, які кредитор має право нараховувати до моменту повного погашення заборгованості.

Першим реченням пункту 2.1.7. договору гарантії сторонами встановлено обов`язок відповідача сплачувати 28% річних від сплаченої гарантом та невідшкодованих принципалом суми до моменту повного відшкодування на користь гаранта сум, сплачених останнім за гарантією.

Отже, умовами договору встановлено, що 28% річних нараховуються до певної дати яка визначається конкретної умовою «Моментом повного відшкодування». За звичаями ділового оборогу «Момент повного відшкодування» це день припинення зобов`язання його виконанням у відповідності до ст. 599 ЦК України, тобто день у який принципал фактично сплатить гаранту всю суму боргу за договором гарантії. День сплати всієї суми боргу принципалом може бути як до настання кінцевого строку повернення кредиту, так і після настання кінцевого строку повернення кредиту, при цьому, згідно з зазначеною умовою, розмір відсотків які зобов`язався сплатити Принципал є однаковим як за час строку дії кредиту так і за час простроченого користування кредитом, і становить 28% річних. Такий розмір відсотків сплачується з дня отримання кредиту до дня повернення кредиту незалежно від того коли принципал поверне кредит.

Відповідно до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, застосовуючи принцип contra proferentem до спірних правовідносин, суд вважає, що фраза «До моменту повного відшкодування», викладена у першому реченні пункту 2.1.7. договору гарантії, означає, що проценти за користування кредиту у розмірі 28% річних нараховуються за строк дії кредиту, встановлений другим реченням пункту 2.1.7. договору гарантії (що відповідає ст.ст. 1054, 1056-1 ЦК України), так і за час прострочення повернення кредиту, тобто, користування кредитом після закінчення строку дії кредиту (що відповідає ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Отже, після закінчення строку дії кредиту вказані 28 % річних є процентами в розумінні ст. 625 ЦК України, тобто відповідальністю за невиконання грошового зобов`язання.

Як вже зазначалося, позивач в заяві про збільшення розміру позовних вимог просить стягнути 28 % річних у сумі 73483,71 грн. які нараховані на заборгованість у сумі 241018,00 грн. за період з 22.05.2018 р. по 18.06.2019 р. При цьому, звертаючись до суду з первісною позовною заявою, позивач просив стягнути 28% річних за період з 23.05.2018 р. по 19.06.2018 р., посилаючись на те, що відсотки, нараховані по 22.05.2018 р. сплачені відповідачем-1 та зараховані позивачем. Факт сплати відповідачем-1 відсотків по 22.05.2018 р. підтверджується матеріалами справи та не заперечувався представником позивача у судових засіданнях під час нового розгляду справи.

Отже, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню 28 % річних, нарахованих на підставі п. п. 2.1.7. договору гарантії № BG/UA/03-2-0954 та ст. 625 ЦК України на заборгованістть у сумі 241018,00 грн. за період з 23.05.2018 р. по 18.06.2019 р., які згідно з вірним арифметичним розрахунком становлять 72477,08 грн.

Таким чином, позовна вимога про стягнення солідарно з Публічного акціонерного товариства "Шляхово-Будівельне управління № 41" та ОСОБА_1 73483,71 грн. 28 % річних підлягає частковому задоволенню у сумі 72477,08 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідачів 112287,89 грн. пені, з яких 96775,06 грн. пені, нарахованих на заборгованість за кредитом, та 15512,84 грн. пені, нарахованої на 28 % річних.

З наданого позивачем розрахунку пені у сумі 96775,06 грн. на заборгованість вбачається, що з 14.05.2018 р. по 21.05.2018 р. пеня нарахована на 287000 грн. заборгованості, що відповідає обставинам справи, а з 22.05.2018 р. по 18.06.2019 р. на заборгованість у сумі 241018,00 грн.

При цьому, за умовами договору за невиконання або несвоєчасне виконання умов пп. 2.1.1, 2.1.2, 2.1.3, 2.1.7, 2.1.8, 2.1.9 договору гарантії принципал сплачує гаранту пеню у розмірі 0,1% процентів від суми невиконаного або несвоєчасно виконаного зобов`язання за кожний день прострочення (п. 4.1. Договору гарантії).

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

За змістом ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Проте, згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Договором № BG/UA/03-2-0954 не передбачено іншого періоду нарахування пені, ніж встановлено ч. 6 ст. 232 ГК України. Пункт 4.1. Договору гарантії, яким передбачено сплату пені у розмірі 0,1% процентів від суми невиконаного або несвоєчасно виконаного зобов`язання за кожний день прострочення, є формулою розрахунку пені, а не погодженням сторін про іншій період її нарахування в розумінні ч. 6 ст. 232 ГК України.

Як вже зазначалося, судом встановлено, що прострочення виконання зобов`язання взятого відповідачем-1 щодо повернення суму кредиту та нарахованих відсотків почалось з 12.05.2018 р. Отже, відповідно до приписів ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування пені на заборгованість за кредитом припинилося 12.11.2018 р.

Проте, як вбачається з розрахунку пені, позивачем нараховано пеню на заборгованість з 14.05.2018 р. по 18.06.2019 р., тобто з порушенням вимог ч. 6 ст. 232 ГПК.

Відповідно до вірного арифметичного розрахунку пеня, нарахована на заборгованість у сумі 287000,00 грн. за період з 14.05.2018 р. по 21.05.2018 р. та на заборгованість у сумі 241018,00 грн. за період з 22.05.2018 р. по 12.11.2018 р. становить 42682,59 грн. та підлягає стягненню з відповідачів.

Позивач також просить стягнути з відповідачів 15512,84 грн. пені, нарахованої на 28 % річних з період за 14.05.2018 р. по 18.06.2019 р.

Проте, як вже зазначалося, після закінчення строку дії кредиту (з 11.05.2018 р.) вказані 28 % річних є процентами в розумінні ст. 625 ЦК України, тобто відповідальністю за невиконання грошового зобов`язання.

Нарахування пені на 3% річних чи інший розмір річних відповідно до договору, в даному випадку 28%, передбачених ст. 625 ЦК України, чинним законодавством не передбачено. Таким чином, позивачем правомірно відповідно до п. 4.1. Договору гарантії нараховано пеню лише на відсотки за користування кредитом, тобто на 28 % річних за сім днів користування кредитом з 04.05.2018 р., за період прострочення з 14.05.2018 р. (в межах заявлених позовних вимог) по 21.05.2018 р., оскільки 22.05.2018р. вказані відсотки були сплачені відповідачем-1. Вірний розмір пені на відсотки за вказаний період становить 37,43 грн. та підлягає стягненню з відповідачів.

Таким чином, позовна вимога про стягнення солідарно з Публічного акціонерного товариства "Шляхово-Будівельне управління № 41" та ОСОБА_1 пені підлягає частковому задоволенню у сумі 42720,02 грн. (42682,59 грн. + 37,43 грн.).

Судовий збір відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України покладається судом на відповідачів в рівних частинах.

Керуючись ст.ст. 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з публічного акціонерного товариства "Шляхово-будівельне управління № 41" (08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Київська, буд. 31, код 05416886) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк" (01135, м. Київ, вул. Чорновола Вячеслава, буд. 8, код 26547581) 241018,00 грн. (двісті сорок одну тисячу вісімнадцять грн. 00 коп.) заборгованості за простроченим кредитом, 42720,02 грн. (сорок дві тисячі сімсот двадцять грн. 02 коп.) пені та 72477,08 грн. (сімдесят дві тисячі чотириста сімдесят сім грн. 08 коп.) 28% річних.

2. В іншій частині позову відмовити

3. Стягнути з публічного акціонерного товариства "Шляхово-будівельне управління № 41" (08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Київська, буд. 31, код 05416886) на користь акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк" (01135, м. Київ, вул. Чорновола Вячеслава, буд. 8, код 26547581) 2671,61 грн. (дві тисячі шістсот сімдесят одну грн. 61 коп.) судового збору.

4. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк" (01135, м. Київ, вул. Чорновола Вячеслава, буд. 8, код 26547581) 2671,61 грн. (дві тисячі шістсот сімдесят одну грн. 61 коп.) судового збору.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст. ст. 256, 257 ст. Господарського процесуального кодексу України.

У той же час згідно пункту 17.5 Перехідних Положень ГПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено 04.11.2019 р.

Суддя О.О. Рябцева