ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2019м. ДніпроСправа № 904/2640/19
За позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", м. Київ

до Фізичної особи-підприємця Даниленко Світлани Миколаївни, с. Зелений Став Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості у розмірі 113 691,45 грн.

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Секретар судового засідання Чернявська Е.О.

Представники:

Від позивача: Кузьміч А.О., довіреність №7392-К-О від 27 грудня 2016 року, юрисконсульт

Від відповідача: Даниленко С.М., витяг з Єдиного держаного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань

С У Т Ь С П О Р У :

Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з Фізичної особи-підприємця Даниленко Світлани Миколаївни заборгованість за кредитним договором №б/н від 17.12.2013 у розмірі 113 691,45 грн., з яких:

- 13 126,34 грн. - заборгованість за кредитом;

- 35 921,59 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 58 482,19 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором;

- 6 161,33 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору банківського обслуговування №б/н від 17.12.2013. Відповідно до договору відповідачу було встановлено кредитний ліміт, на поточний рахунок № НОМЕР_1 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв`язку позивача з відповідачем, що визначено і врегульовано "Умовами та правилами надання банківських послуг". Відповідач за умовами договору свої зобов`язання належним чином не виконав, а саме не сплатив необхідні кошти для погашення заборгованості.

Відповідач, Фізична особа-підприємець Даниленко Світлани Миколаївни, проти задоволення позовних вимог заперечує та зазначає, що:

- до вказаних правовідносин не можливо застосувати вимоги частини першої статті 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися АТ КБ "ПриватБанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин (17 грудня 2013 року) до моменту звернення до суду із позовом. Відповідач вважає, що кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову, разом з тим в жодній редакції Витягу з Умов та правил, наданої позивачем, не зазначена дата з якої він діє;

- Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах справи відповідачем не визнаються та не містять її підпису, відтак відповідач вважає, що їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 17 грудня 2013 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Підписана анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами та пені за невиконання кредитного договору, оскільки така анкета-заява не може розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору;

- з огляду на постанову Великої Палати Верховного суду у справі №342/180/17 від 03 липня 2019 року вимоги банку в частині стягнення заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту, не обґрунтовані та не підлягають задоволенню;

- наслідком недодержання письмової форми кредитного договору є неможливість встановити збільшені строки позовної давності, а відтак до зазначених правовідносин необхідно застосовувати загальний строк позовної давності, передбачений статтями 256, 257 ЦК України (три роки).

У відповіді на відзив на позовну заяву позивач зазначив, що позиція Великої Палати Верховного суду у справі №342/180/17 стосується інших (не аналогічних) обставин справи. Так, 17.12.2013 ФОП Даниленко Світланою Миколаївною було підписано заяву про відкриття поточного рахунку, згідно якої приєдналася до "Умов та правил надання банківських послуг", Тарифів Банку, що розмішені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування № б/н від 17.12.2013 та взяла на себе зобов`язання виконувати умови договору. Відповідно до договору відповідачу було встановлено кредитний ліміт, на поточний рахунок НОМЕР_1 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв`язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших), що визначено і врегульовано "Умовами та правилами надання банківських послуг".

Відповідно до виписки по рахунку вбачається активне використання відповідачем кредитного рахунку та чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт. Відповідач користувався грошима, отримував кошти, здійснював розрахунки, погашав заборгованість. Тому посилання відповідача про те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування, на думку позивача, не має прийматись судом до уваги.

Додатково Банком надано наказ про затвердження редакції Умов та правил надання банківських послуг, які додані до позовної заяви, на підтвердження чинності редакції на момент підписання заяви позичальника.

Щодо строків позовної давності позивач зазначає, що відповідно до п. 3.18.6.1 Умов та правил надання банківських послуг обслуговування кредитного ліміту на поточному рахунку клієнта здійснюється з моменту подачі клієнтом до банку заяви на приєднання до "Умов та Правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі) та/або з моменту надання клієнтом розрахункових документів на використання коштів у рамках кредитної ліміту в межах зазначених у них сум, і діє в обсязі перерахованих засобів до повного виконання зобов`язань сторонами.

В матеріалах справи відсутні будь-які належні докази погашення кредитної заборгованості за договором, у зв`язку з цим, обставини, на які відповідач посилається у відзиві, не відповідають дійсності, а відтак строки позовної давності банком не пропущено.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 24.06.2019 відкрито провадження у справі №904/2640/19, ухвалено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження, призначено перше судове засідання у справі на 09.07.2019. З 09.07.2019 розгляд справи відкладений на 23.07.2019.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.07.2019 ухвалено перейти до розгляду справи №904/2640/19 за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 03.09.2019.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.09.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у судове засідання на 23.09.2019. З 23.09.2019 розгляд справи відкладено на 10.10.2019, з 10.10.2019 на 22.10.2019.

У судовому засіданні 22.10.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи позивача та відповідача, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

17 грудня 2013 року Фізична особа-підприємець Даниленко Світлана Миколаївна звернулася до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк", із заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг та заявою про відкриття банківського рахунку, за умовами якого позивач відкрив підприємцю поточний та картковий рахунки (а.с. 21). Так, згідно заяви від 17 грудня 2013 року Фізична особа-підприємець Даниленко Світлана Миколаївна приєдналася до "Умов та правил надання банківських послуг", Тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом із цією заявою складають договір банківського обслуговування № б/н від 17.12.2013 (далі - договір), та взяла на себе зобов`язання виконувати умови договору.

Як зазначено в заяві, підписавши власноруч вказану заяву, відповідач виразив свою згоду з Умовами та Правилами надання банківських послуг (знаходяться на сайті www.privatbank.ua), Тарифами банку, які разом із даною заявою складають договір банківського обслуговування.

На виконання умов договору № б/н банківського обслуговування від 17.12.2013 Акціонерним товариством Комерційним банком "Приватбанк" надавалися Фізичній особі-підприємцю Даниленко Світлані Миколаївні кредитні кошти у межах встановленого ліміту з 20.12.2013 у розмірі 8 000,00 грн., з 17.01.2014 у розмірі 12 000,00 грн., з 12.02.2014 у розмірі 14 000,00 грн., з 01.03.2014 у розмірі 14 000,00 грн., з 02.03.2014 у розмірі 13 958,72 грн., що підтверджується довідкою про розміри встановлених кредитних лімітів (а.с. 32).

Предметом розгляду у даній справі є матеріально-правова вимога позивача про стягнення з відповідача на підставі договору заборгованості у розмірі 13 126,34 грн., процентів за користування кредитом у розмірі 35 921,59 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у розмірі 58 482,19 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 6 161,33 грн.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17 (провадження№14-131цс19), висновки якої відповідно до вимог ч.4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України щодо застосування норм права мають бути враховані судом при прийняття судового рішення, у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ "ПриватБанк"). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Зі змісту заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 17.12.2013, підписання якої не заперечується відповідачем та позивачем, вбачається, що в заяві відсутні умови щодо нарахування відсотків за користування кредитом та комісії та процентна ставка, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Позивач, обгрунтовуючи позовні вимоги, посилається на Умови і правила надання банківських послуг", що розміщені на офіційному сайті позивача та з якими, за твердженням позивача, відповідач ознайомилась при підписанні заяви-приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. До позовної заяви позивачем додано Витяг з "Умов та правил надання банківських послуг" (а.с.22-31).

Разом з цим, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов та правил надання банківських послуг розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Оскільки роздруківка із сайту позивача повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та правила надання банківських послуг, суд не приймає зазначений доказ як належний.

Відповідно до вимог статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зазначене підтверджено у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

З огляду на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19), господарський суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин (17 грудня 2013 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (19 червня 2019року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Також неможливо вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору умови пункту 3.18.5.7., яким установлено позовну давність тривалістю в п`ять років до вимоги про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені та штрафів, оскільки такі не містять підпису позичальника, а також через те, що у заяві останнього домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає.

Відповідно до частини першої статті 259 Цивільного кодексу України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Пунктом 3.18.5.7. Витягу з Умов та правил надання банківських послуг установлено позовну давність тривалістю в п`ять років до вимоги про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені та штрафів.

Однак, зазначені умови пункту 3.18.5.7. неможливо вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, оскільки такі не містять підпису позичальника, а також через те, що у заяві останнього домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає.

Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

Крім того, безпосередньо договір банківського обслуговування №б/н від 17.12.2013, відповідно до якого відповідачу було встановлено кредитний ліміт, на поточний рахунок № НОМЕР_1 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв`язку позивача з відповідачем, що визначено і врегульовано "Умовами та правилами надання банківських послуг", не містить і строку повернення кредиту (строку користування ним).

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч.2 ст. 530 ЦК України).

Вимога у порядку частини другої статті 530 ЦК України відповідачу не направлялась.

За таких обставин, суд вбачає підстави для відмови у задоволенні позовних вимог.

Щодо заяви відповідача про застосування позовної давності.

Відповідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною 3 ст. 267 ЦК України передбачена можливість застосувати позовну давності лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, заявляє про пропуск позивачем позовної давності та просить застосувати позовну давність до спірних відносин.

За ч. 1 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, заява відповідача про застосування позовної давності задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у розмірі 1 921,00 грн. покладається на позивача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"(01001, вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, ідентифікаційний код 14360570) до Фізичної особи-підприємця Даниленко Світлани Миколаївни, ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості у розмірі 113 691,45 грн. - відмовити.

Судові витрати по справі віднести на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Центрального апеляційного господарського суду безпосередньо або через Господарський суд Дніпропетровської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 30.10.2019.

Суддя Н.М.Євстигнеєва