ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2019 Справа № 914/1283/19

місто Львів

За позовом: приватного акціонерного товариства "Львівобленерго",
до відповідача:комунального підприємства "Дрогобичводоканал" Дрогобицької міської ради Львівської області,
предмет позову: стягнення 1'659'245,24 грн.
СуддяРим Т.Я.
Секретар судового засіданняКушта А.М.
Представники:
позивача:Горбунова Ольга Леонідівна адвокат,
відповідача:Сливка Василь Васильович адвокат.
Судові процедури.

1. Приватне акціонерне товариство "Львівобленерго" звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до комунального підприємства "Дрогобичводоканал" Дрогобицької міської ради Львівської області про стягнення 1'718'618,97 грн.

2. Ухвалою від 05.07.2019 суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 31.07.2019. Рух справи відображено в попередніх ухвалах суду.

3. У підготовчому засіданні 07.10.2019 суд, враховуючи виконання завдань підготовчого провадження, ухвалив закрити підготовче засідання та призначити справу до судового розгляду по суті на 23.10.2019.

Аргументи сторін.

Позиція позивача.

4. Позовні вимоги (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 02.10.2019) позивач обґрунтовує тим, що відповідач у порушення умов Договору про постачання електричної енергії № 90132 від 28.02.2007 не виконав свого обов`язку із оплати вартості поставленої йому активної електричної енергії, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 1'119'241,36 грн. Крім того, за порушення строків оплати вартості спожитої електричної енергії позивач нарахував 389'124,53 грн. пені, 35'323,24 грн. 3% річних, та 115'556,11 грн. інфляційних втрат.

5. З урахуванням зменшення розміру позовних вимог, предметом позову є стягнення 1'659'245,24 грн., з яких:

- 1'119'241,36 грн. заборгованості за спожиту електричну енергію станом на 01.06.19,

- 389'124,53 грн. пені, нарахованої за період 09.11.18-05.05.19,

- 35'323,24 грн. 3% річних, нарахованих за період 09.11.18-31.05.19,

- 115'556,11 грн. інфляційних втрат, нарахованих за період 09.11.18-30.04.19.

6. Підставою позову є порушення відповідачем умов договору про постачання електричної енергії № 90132 від 28.02.2007 в частині оплати поставленої електричної енергії.

7. Попередній розрахунок судових витрат позивач визначив у розмірі сплаченого судового збору у розмірі 25'779,29 грн. Позивач 30.07.2019 подав до суду заяву про визначення попереднього розрахунку витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 52'000,00 грн.

Заперечення відповідача (а.с. 79-81).

8. Оплату за спожиту у жовтні-грудні 2018 року електроенергію відповідач здійснив частково за рахунок власних коштів, а частково за рахунок субвенції з державного бюджету щодо фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг та житлових субсидій населенню.

9. Порядок здійснення оплати електроенергії субвенційними коштами визначається Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 (надалі Постанова № 256). Позивач та відповідач є учасниками розрахунків згідно з цим актом. Відтак на суми коштів, які відшкодовувались відповідачу з Державного бюджету як субвенції на оплату заборгованості за постачання електричної енергії, не можуть нараховуватись штрафні санкції.

10. Суми субвенційних коштів відповідач перераховував позивачеві із чітким зазначенням місяця, за який здійснювалося погашення заборгованості. Отже, такі субвенційні кошти позивач повинен був зарахувати згідно з призначенням платежу. Надлишок же сплачених субвенційних коштів, мав би бути зарахований на погашення старого боргу, який існував станом на 01.10.2018.

11. Однак позивач зарахував субвенційні кошти не у відповідності з призначенням платежу та неправомірно нарахував штрафні санкції за прострочення оплат, здійснених субвенційними коштами.

12. Незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава буде компенсувати за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема адміністративного (бюджетного), і застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачили сторони у договорі відповідні умови, чи ні. Держава, ухвалюючи відповідні нормативно-правові акти, змінює характер регулювання відповідних правовідносин, що склалися між сторонами на підставі укладених між ними договорів.

13. Водночас, відповідач визнає заборгованість за активну електроенергію, спожиту у грудні 2018 року в сумі 256'181,87 грн., яку він повинен був сплатити власними коштами. Однак таке прострочення допущене з причин, що є незалежними від волі відповідача (відсутність власних коштів та суттєве прострочення надходження субвенцій).

14. Таким чином, у простроченні оплати поставленої електроенергії немає вини відповідача, отже й відсутній склад правопорушення. Вказане позбавляє позивача можливості застосовувати до відповідача заходи відповідальності у вигляді пені, 3% річних та інфляційних втрат в частині, де розрахунки з позивачем здійснювались субвенційними коштами. Крім того, ані цивільне, ані господарське законодавство не передбачає можливості нарахування штрафних санкцій та застосування наслідків порушення грошового зобов`язання на бюджетні кошти, розрахунки якими здійснюються винятково на підставі спеціального законодавства.

15. Відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення: 922'433,22 грн. основної заборгованості; 344'430,41 грн. пені, 31'577,67 грн. 3% річних та 99'529,65 грн. інфляційних втрат.

16. Акт звірки не є допустимим доказом, адже (1) не є первинним документом, (2) підписаний неуповноваженою особою.

17. Відповідач подав до суду клопотання про зменшення належної до сплати пені на 80%. Клопотання мотивовано важким фінансовим станом відповідача, низькою платоспроможністю споживачів, а також посиланням на статтю 233 Господарського кодексу України, частину 3 статті 551 Цивільного кодексу України.

Відповідь на відзив (а.с. 134-143).

18. Станом на 01.06.2019 позивач та відповідач підписали акт звірки розрахунків, відповідно до якого заборгованість відповідача перед позивачем становить 1'178'615,09 грн. В укладеному договорі про постачання електричної енергії зі сторони споживача написані такі особи (окрім директора): головний енергетик ОСОБА_1 та головний бухгалтер ОСОБА_2 .Г ОСОБА_3

19. В матеріалах справи немає доказів того, що позивач та державні органи казначейства у спірні періоди укладали спільні протокольні рішення чи інші договори про взаєморозрахунки, що свідчить про "адміністративно-правове регулювання відносин щодо механізму фінансування". Немає також доказів того, що сторони вносили зміни до договору про постачання електричної енергії № 90132 від 28.02.2007 в частині зміни строків здійснення розрахунків, зокрема, щодо урахування строків, які визначені Постановою № 256, та виданих на його виконання інших нормативних актах. У зазначеному акті не зазначено, що його положення змінюють умови договорів на постачання електроенергії в частині строків розрахунків.

20. В матеріалах справи немає доказів того, що перераховані відповідачем кошти стовідсотково покривали надані субсидії населенню. Відсутні докази того, що відповідач, у випадку несвоєчасного фінансування з місцевого бюджету, звертався до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради з листами чи позовами.

21. З аналізу додатку № 9 до договору про постачання електричної енергії (де містяться переліки точок обліку відповідачем електроенергії) та актів використаної електричної енергії вбачається, що постачання електроенергії відбувалось для потреб відповідача як юридичної особи. Відповідні точки обліку розраховуються за тарифами, що діяли на момент здійснення розрахунків для юридичної особи. В матеріалах справи немає доказів того, що розмір заборгованості, на який позивач нарахував пеню, 3% річних та інфляційні нарахування, виник внаслідок перерахування з державного бюджету коштів на субсидії певним категоріям населення, а у виставлених рахунках вказані промислові та непромислові споживачі. Відповідач не надав жодних доказів того, що точки обліку, вказані в договорі про постачання електричної енергії живлять виключно населення (фізичних осіб) та розраховуються за іншими тарифами, ніж вказано в рахунках.

22. Основним видом діяльності відповідача є збір, очищення, постачання води. Згідно з інформацією, яка міститься на офіційному веб-сайті відповідача, останній надає послуги не лише населенню, але й бюджетним установам та іншим споживачам.

23. Матеріали справи не містять реєстрів обсягів спожитих енергоносіїв та наданих послуг, підписані відповідачем, а також узагальнених реєстрів, що підписуються та укладаються між водоканалом та Управлінням праці та соціального захисту із зазначенням сум наданих пільг та субсидій, акти звіряння розрахунків за надані водоканалом послуги, на які надаються субсидії. Наявність зазначених документів необхідна для дотримання вимог наказу Мінпраці України від 28.03.2003 № 83.

24. Контррозрахунки відповідача є неправильними, виходять за межі розрахункових періодів та суперечать виданим рахункам за спожиту електричну енергію.

25. Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру пені, то його задоволення є неприпустимим та неприйнятним (на будь-який відсоток чи суму), зважаючи на суперечливі та взаємовиключні доводи відповідача, введення суду в оману щодо фактичних обставин справи, зловживання відповідачем процесуальними правами та довірою учасників судового процесу, а також повним невизнанням ним позовних вимог.

Заперечення відповідача на відповідь (а.с. 151-154).

26. Відповідач наполягає на правильності поданого ним контррозрахунку позову, наголошуючи на неможливості позивачем вільно змінювати призначення платежів, зазначених відповідачем.

27. Посилання на практику Верховного Суду щодо спільних протокольних рішень є правильною, адже Постанова № 256 встановлює аналогічні правила.

28. Відповідач вважає, що нема доцільності досліджувати якісний склад споживачів (населення, яке має пільги, чи юридичні особи), адже сам по собі факт надходження цих коштів позивачу з державного бюджету свідчить про те, що вони є субвенційними.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

29. Сторони у справі уклали договір про постачання електричної енергії № 90132 від 28.02.2007 (далі Договір) (а.с. 17-31). За умовами цього Договору постачальник (позивач у справі) продає електричну енергію споживачу (відповідач у справі) для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю, зазначеною в додатку № 9 "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії", а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами Договору (пункт 1 Договору).

30. Відповідно до положень пункту 7 Додатку № 2 до Договору "Порядок розрахунків" тривалість періоду для оплати отриманих рахунків має не перевищувати 5 операційних днів з дня отримання рахунку.

31. Згідно з положеннями пункту 7.6 Договору у разі виникнення у споживача заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію, сторони за взаємною згодою та у порядку, передбаченому законодавством України, укладають договір щодо реструктуризації заборгованості. При цьому, оформлюється графік погашення заборгованості, який є додатком до цього Договору. У разі відсутності графіка погашення заборгованості та при відсутності у платіжному документі у реквізиті призначення платежу посилання на період, за який здійснюється оплата або перевищення суми платежу необхідної для цього періоду, ці кошти, перераховані споживачем за електричну енергію, постачальник електричної енергії має право зарахувати як погашення існуючої заборгованості споживача з найдавнішим терміном її виникнення.

32. Так, в матеріалах справи немає графіків погашення заборгованості відповідача. Отже, в разі наявності у платіжному документі відповідача у реквізиті призначення платежу посилання на період, за який здійснюється оплата, позивач повинен був зараховувати таку оплату у відповідний (зазначений відповідачем у призначенні платежу) період. В разі ж, якщо така оплата перевищує суму платежу необхідну для цього періоду, надмір таких коштів перерахованих споживачем за електричну енергію, постачальник електричної енергії мав право зарахувати як погашення існуючої заборгованості споживача з найдавнішим терміном її виникнення.

33. Позивач продавав відповідачу, а відповідач приймав електричну енергію впродовж жовтня грудня 2018 року, про що свідчать такі докази:

33.1. Акт про використану електроенергію за розрахунковий період жовтень 2018 року, станом на 01.11.2018 (а.с. 48-52).

33.2. Довідка про споживання електричної енергії за жовтень 2018 року (а.с. 59).

33.3. Акт про використану електроенергію за розрахунковий період листопад 2018 року, станом на 01.12.2018 (а.с. 53-57).

33.4. Довідка про споживання електричної енергії за листопад 2018 року (а.с. 63).

33.5. Акт про використану електроенергію за розрахунковий період грудень 2018 року, станом на 01.01.2019 (а.с. 60-62).

34. На підставі виставлених позивачем рахунків, відповідач за електричну енергію, спожиту в жовтні-грудні 2018 року, повинен був оплатити 8'205'345,34 грн. Зокрема:

34.1. Згідно з рахунком № 300510/137351-1 за жовтень 2018 року 2'722'784,25 грн. (з урахуванням боргу за попередні періоди 2'722'784,25 грн. та оплати у звітному місяці 2'723'364,24 грн.) (а.с. 45).

34.2. Згідно з рахунком № 300511/141001-1 за листопад 2018 року 2'693'239,55 грн. використаної у листопаді електроенергії (а.с. 47).

34.3. Згідно з рахунком № 300512/142570-1 за грудень 2018 року 2'789'321,54 грн. використаної у грудні електроенергії (а.с. 58).

35. Відповідач оплатив частину вартості спожитої активної електричної енергії субвенційними коштами, про що свідчать такі платіжні доручення:

35.1. № 22 від 29.11.2018 на суму 313'579,99 грн. (а.с. 97); призначення платежу: постанова КМУ від 04.03.2002 № 256, оплата за електроенергію згідно з рахунком № 300510/137351-1 за жовтень 2018 року.

35.2. № 22 від 26.12.2018 на суму 912'150,75 грн. (а.с. 96); призначення платежу: постанова КМУ від 04.03.2002 № 256, оплата за електроенергію згідно з рахунком № 300511/141001-1 за листопад 2018 року.

35.3. № 23 від 29.01.2019 на суму 917'449,32 грн. (а.с. 95); призначення платежу: постанова КМУ від 04.03.2002 № 256, оплата за електроенергію згідно з рахунком № 300511/141001-1 за листопад 2018 року.

35.4. № 24 від 04.03.2019 на суму 1'132'081,88 грн. (а.с. 94); призначення платежу: постанова КМУ від 04.03.2002 № 256, оплата за електроенергію згідно з рахунком № 300512/142570-1 за грудень 2018 року.

35.5. № 25 від 01.04.2019 на суму 276'223,85 грн. (а.с. 93); призначення платежу: постанова КМУ від 04.03.2002 № 256, оплата за електроенергію згідно з рахунком № 300512/142570-1 за грудень 2018 року.

35.6. № 26 від 03.05.2019 на суму 165'161,48 грн. (а.с. 89); призначення платежу: постанова КМУ від 04.03.2002 № 256, оплата за електроенергію згідно з рахунком № 300512/142570-1 за грудень 2018 року.

35.7. № 27 від 24.05.2019 на суму 574,14 грн. (а.с. 90); призначення платежу: постанова КМУ від 04.03.2002 № 256, оплата за електроенергію згідно з рахунком № 300512/142570-1 за грудень 2018 року.

35.8. № 28 від 29.05.2019 на суму 161'627,92 грн. (а.с. 91); призначення платежу: постанова КМУ від 04.03.2002 № 256, оплата за електроенергію згідно з рахунком № 300512/142570-1 за грудень 2018 року.

35.9. № 28 від 31.05.2019 на суму 11'219,14 грн. (а.с. 92); призначення платежу: постанова КМУ від 04.03.2002 № 256, оплата за електроенергію згідно з рахунком № 300512/142570-1 за грудень 2018 року.

35.10. № 1 від 03.07.2019 на суму 59'373,73 грн. (а.с. 88); призначення платежу: постанова КМУ від 04.03.2002 № 256, оплата за електроенергію згідно з рахунком № 300512/142570-1 за грудень 2018 року.

36. Відповідач оплатив частину вартості спожитої активної електричної енергії власними коштами, про що свідчать такі платіжні доручення:

36.1. № 4563 від 26.10.2018 на суму 2'477'371,15 грн. (а.с. 98); призначення платежу: оплата за електроенергію за жовтень 2018 року.

36.2. № 4779 від 26.11.2018 на суму 2'372'784,25 грн. (а.с. 99); призначення платежу: оплата за активну електроенергію за листопад 2018 року.

36.3. № 4839 від 30.11.2018 на суму 37'000,00 грн. (а.с. 100); призначення платежу: оплата за активну електроенергію за листопад 2018 року.

36.4. № 5160 від 23.01.2019 на суму 726'877,53 грн. (а.с. 101); призначення платежу: оплата за активну електроенергію за грудень 2018 року згідно з рахунком № 300512/142570-1.

37. Таким чином, власними коштами відповідач оплатив 5'614'032,93 грн., а субвенційними 3'949'442,20 грн. Сукупно відповідач оплатив 9'563'475,13 грн.

Судове провадження 914/2202/18.

38. До Господарського суду Львівської області звернулося приватне акціонерне товариство "Львівобленерго" з позовом до комунального підприємства "Дрогобичводоканал" Дрогобицької міської ради Львівської області про стягнення 429'952,94 грн., з яких 306'531,41 грн. пені, 34'662,39 грн. 3% річних, 88'759,14 грн. інфляційних втрат. Цей позов було мотивовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором за період січень вересень 2018 року в частині несвоєчасної оплати вартості поставленої електричної енергії.

39. В межах цієї справи суд установив (а.с. 184), що впродовж січня вересня 2018 року позивач продавав, а відповідач приймав електричну енергію на загальну суму 24'657'172,98 грн., що підтверджено отриманими рахунками на оплату. Власними коштами було сплачено, в тому числі 2'477'371,15 грн. 26.10.2018, 386'271,47 грн. 30.10.2018. Ці суми були також відображені в розрахунку заборгованості, який був поданий в межах розгляду справи № 914/2202/18 (а.с. 174), а відтак були враховані як оплата боргу за попередні періоди.

40. Зазначена обставина свідчить про помилковість контррозрахунку, поданого відповідачем, в частині зарахування цієї суми (2'477'371,15 грн.) у платежі за жовтень 2018 року (див. пункт 36.1 цього рішення). Та обставина, що в призначенні платежу міститься посилання на жовтень 2018 року, не спростовує наведеного вище висновку, адже (1) вона встановлена рішенням суду, що не потребує додаткового доказування в силу частини 5 статті 75 Господарського процесуального кодексу України. Крім того, (2) відповідач у межах аналізованого судового провадження подав клопотання про зменшення заявленої до стягнення суми неустойки, в якому визнавав наявність заборгованості перед позивачем станом на 30.09.2018 в сумі 2'828,4 тис. грн. Ця ж сума зазначена і в довідці про фінансові результати за 9 місяців 2018 року, дебіторську та кредиторську заборгованість станом на 30.09.2018 (а.с. 179).

41. Ця сума боргу повністю відповідає інформації, наведеній в рахунку за жовтень 2018 року (див. пункт 34.1 цього рішення).

42. Таким чином, суд робить висновок про те, що в межах справи № 914/1283/19 нема підстав ураховувати проплату, проведену 26.10.2018 на суму 2'477'371,15 грн. Зазначене свідчить, що наведений позивачем розрахунок основної заборгованості (а.с. 221) є правильним.

43. Таким чином, за електроенергію, спожиту у жовтні грудні 2018 року, відповідач сплатив 7'086'103,98 грн. Отже, неоплаченою залишилась електроенергія на загальну суму 1'119'241,36 грн.

Звірка розрахунків.

44. Відповідач не заперечує обсягу та вартості спожитої електричної енергії. Зокрема, сторони у справі склали акт звірки взаємних розрахунків (а.с. 64), за яким станом на 01.06.2019 заборгованість за спожиту активну електричну енергію становить 1'178'615,09 грн.

45. При цьому суд не бере до уваги заперечення відповідача в частині того, що акт підписано неуповноваженою особою, враховуючи позицію Верховного Суду, висловлену в постанові № 910/1389/18 від 05.03.2019:

"Відповідно до частини 7 статті 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" … головний бухгалтер або особа, на яку покладено ведення бухгалтерського обліку підприємства, зокрема забезпечує дотримання на підприємстві встановлених єдиних методологічних засад бухгалтерського обліку, складання і подання у встановлені строки фінансової звітності; організує контроль за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій; забезпечує перевірку стану бухгалтерського обліку у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах підприємства.

Отже, відповідно до вимог чинного законодавства бухгалтер, який підписав акт звірки, має такі повноваження в межах здійснення ним бухгалтерського обліку та посадових обов`язків".

46. Враховуючи ту обставину, що акт звірки підписано головним бухгалтером підприємства, суд відхиляє заперечення відповідача, відображені в пункті 16 цього рішення.

47. Разом з тим, суд погоджується з тією обставиною, що акт звірки не є первинним документом, а тому наголошує на тому, що вказані обставини підтверджуються і іншими дослідженими судом доказами (див. пункти 33-36, 38, 39 цього рішення).

Матеріальне становище відповідача.

48. Відповідач надав суду такі докази, що підтверджують скрутне матеріальне становище відповідача:

48.1. Довідка про фінансові результати за 2018 рік, дебіторську та кредиторську заборгованість станом на 31.12.2018, з якої вбачається, що збитки відповідача становить 2'076'000,00 грн. (а.с. 108).

48.2. Довідка про фінансові результати за 1 півріччя 2019 року, дебіторську та кредиторську заборгованість станом на 30.06.2019, з якої вбачається, що збитки відповідача становлять 227'500,00 грн. (а.с. 109).

48.3. Фінансові звіти суб`єкта малого підприємництва від 01.07.2019 (а.с. 110), від 01.04.2019 (а.с. 112), з яких убачається наявність збитків від здійснення діяльності.

Витрати на професійну правничу допомогу.

49. Адвокатське об`єднання "Юріс Консультус" та позивач уклали договір № 19/5-5 від 17.05.2019 про надання правничої допомоги (а.с. 120-121). За умовами пунктів 1.1, 1.2 цього договору адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання забезпечувати представництво клієнта (позивач у справі) у суді та надавати інші види правничої допомоги, а клієнт приймає на себе зобов`язання оплачувати надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання доручень клієнта. Зокрема, правнича допомога надається в ході розгляду Господарським судом Львівської області справи № 914/1283/19.

50. Пунктом 4.1 Договору № 19/5-5 від 17.05.2019 передбачено, що вартість правничої допомоги становить: авансова оплата 52'000,00 грн. На підставі цього пункту адвокатське об`єднання виставило позивачу рахунок № 19/030 від 17.06.2019 на суму 52'000,00 грн.

51. Позивач оплатив вартість послуг з надання правничої допомоги, про що свідчить платіжне доручення № 15145 від 27.06.2019 на суму 52'000,00 грн. (а.с. 132). Таким чином, позивач був обізнаний про попередній розмір витрат на професійну допомогу та оплатив такі ще до подання позовної заяви (до 04.07.2019). Водночас, заява про визначення попереднього розміру витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 117) подана до суду 30.07.2019.

ОЦІНКА СУДУ.

52. Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини з поставки товару (постачання енергетичними ресурсами через приєднану мережу) на підставі укладеного Договору в силу статті 11 Цивільного кодексу України.

53. Частинами першою та другою статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

54. Частинами 1 та 2 статті 714 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

55. Згідно з частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до пункту 7 Додатка № 2 "Порядок розрахунків" до Договору тривалість періоду для оплати отриманих рахунків має не перевищувати 5 операційних днів з дня отримання рахунку.

56. Як установив суд (пункти 33-37, 43 цього рішення), позивач у жовтні-листопаді 2018 року поставив відповідачеві електроенергію, загальна вартість якої, разом з вартістю неоплаченої електричної енергії за попередні періоди, становить 8'205'345,34 грн. Однак відповідач за вказаний період сплатив 7'086'103,98 грн. Таким чином, позовні вимоги про стягнення 1'119'241,36 грн. основного боргу є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Щодо використання субвенційних коштів при розрахунках між сторонами.

57. Згідно з частинами 1 та 2 статті 12 Господарського кодексу України держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного і соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Основними засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб`єктів господарювання є: державне замовлення; ліцензування, патентування і квотування; технічне регулювання; застосування нормативів та лімітів; регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій.

58. Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

59. Процедура надання субвенції з місцевого бюджету визначена Порядком № 256. Як установлено судом (пункти 35 цього рішення), частину заборгованості за отриману електричну енергію відповідач сплатив на підставі Постанови № 256.

60. Згідно з пунктом 1 Порядком № 256 він визначає відповідно до статті 102 Бюджетного кодексу України механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату … послуг … водопостачання і водовідведення … за рахунок субвенцій з державного бюджету.

61. Пунктом 8-1 Постанови № 256 встановлено, що кошти на оплату пільг і субсидій за … послуги з … водопостачання і водовідведення, отримані від головних розпорядників місцевих бюджетів згідно з пунктом 8 цього Порядку, використовуються суб`єктами господарювання, розрахунки з якими здійснюються за рахунок таких коштів, за цільовим призначенням з урахуванням вимог цього пункту. … Підприємствами централізованого водопостачання і централізованого водовідведення отримані кошти спрямовуються на оплату електричної енергії, в тому числі погашення заборгованості за минулі періоди, розрахунки за питну воду, придбану для надання послуг з централізованого водопостачання, за очищення стічних вод іншими підприємствами, сплату грошових зобов`язань із загальнодержавних податків та зборів до бюджету, визначених статтею 9 Податкового кодексу України (крім податку на доходи фізичних осіб та податку на додану вартість). Кошти на виплату заробітної плати з нарахуваннями на неї, у тому числі податку на доходи фізичних осіб, спрямовуються за умови відсутності заборгованості за електричну енергію, що підтверджується актом звіряння з постачальником електричної енергії станом на 1 число звітного місяця. … Усі учасники розрахунків, що проводяться згідно із цим пунктом, у графі "Призначення платежу" платіжних доручень додатково зазначають "постанова Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 р. № 256" та вказують вид послуги (енергоносія), за який проводиться розрахунок. … Казначейство не пізніше ніж протягом наступного операційного дня після надходження платіжних доручень учасників розрахунків, передбачених цим пунктом, здійснює їх виконання.

62. Тобто правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами в розмірі наданих пільг та субсидій, отриманих населенням на відповідній території діяльності відповідача, зазнають імперативного регулятивного впливу держави, яка приймає законодавчі акти щодо виділення відповідних субвенцій на фінансування пільг та субсидій; соціального захисту відповідних категорій громадян та їх гарантій. На виконання таких законодавчих актів державою в особі відповідних державних органів приймаються підзаконні нормативні акти, до яких належить Порядок № 256.

63. Отже, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсуватиме за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема адміністративного (бюджетного), застосування та чинність яких не залежать від того, чи передбачали сторони у договорі відповідні умови.

64. Враховуючи зазначені вище обставини, нарахування сум пені, 3 % річних та інфляційних втрат за порушення відповідачем строків оплати за Договором має бути здійснено на суму боргу, яку відповідач сплатив власними коштами, з порушенням строків оплати, поза межами дії Постанови № 256.

65. Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у пунктах 8.2, 8.3, 8.5 постанови від 03.10.2019 зі справи № 914/2202/18. Суд звертає увагу, що наведена постанова Верховного Суду прийнята у справі № 914/2202/18, яка пов`язана зі справою 914/1283/19 (спір між тими самими сторонами, за тим самим Договором, за попередні періоди січень-вересень 2018 року).

66. При цьому, та обставина, що у справі № 914/2202/18 позовні вимоги стосувались стягнення лише пені, 3% річних та інфляційних нарахувань та не стосувались стягнення основного боргу, не змінює наведеного вище правового висновку.

Щодо стягнення пені.

67. Згідно з пунктом 4.2.1 Договору за внесення платежів, передбачених цим Договором, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставку НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

68. Беручи до уваги пункт 64 цього рішення, суд здійснив перерахунок сум пені за порушення відповідачем строків оплати за Договором.

Розрахунок суми пені

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
2409204.2609.11.2018 - 25.11.20181718.0000 %0.099 %*40395.42
313000.0026.11.2018 - 29.11.2018418.0000 %0.099 %*1234.85
863059.4913.12.2018 - 13.12.2018118.0000 %0.099 %*851.24
863059.4914.12.2018 - 10.01.20192818.0000 %0.099 %*23834.63
1846118.8911.01.2019 - 22.01.20191218.0000 %0.099 %*21849.96
1119241.3623.01.2019 - 31.01.2019918.0000 %0.099 %*9935.18
1119241.3601.02.2019 - 14.03.20194218.0000 %0.099 %*46364.19
1119241.3615.03.2019 - 25.04.20194218.0000 %0.099 %*46364.19
1119241.3626.04.2019 - 05.05.20191017.5000 %0.096 %*10732.45
Таким чином, загальний розмір пені становить 201'562,11 грн.

69. Згідно зі статтею 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. Аналогічне положення міститься й у частині 3 статті 551 Цивільного кодексу України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

70. Беручи до уваги інтереси відповідача, який забезпечує населення питною водою, надає послуги з водопостачання та водовідведення, збитковість діяльності відповідача (у 2018 році 2'076'000,00 грн., у 1 півріччі 2019 року 227'500,00 грн., див. пункт 48 цього рішення), відсутність будь-яких доказів зі сторони позивача про завдання йому суттєвої шкоди порушенням зобов`язання, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені на 50%. Таким чином до стягнення підлягає 100'781,06 грн. пені.

Щодо стягнення трьох процентів річних.

71. Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до пункту 8 Додатку № 2 до Договору у разі несвоєчасної оплати платежів, обумовлених даним договором, постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування пені, суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми.

Розрахунок 3% річних

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
2409204.2609.11.2018 - 25.11.2018173 %3366.29
313000.0026.11.2018 - 29.11.201843 %102.90
863059.4913.12.2018 - 10.01.2019293 %2057.16
1846118.8911.01.2019 - 22.01.2019123 %1820.83
1119241.3623.01.2019 - 31.05.20191293 %11867.02
Таким чином, до стягнення підлягає 19'214,20 грн. 3% річних.

Щодо стягнення інфляційних втрат.

72. Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Пленум Вищого господарського суду у своїй постанові № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" зазначає, що індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

73. З наведеного вбачається, що найменший період визначення інфляційних нарахувань становить місяць, а тому прострочення платежів за менший період часу не тягне за собою таких нарахувань.

74. Вказана позиція підтверджується висновками Верховного Суду. Зокрема, в постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 904/7401/16, від 24.10.2018 у справі № 910/19576/17 зазначено, що коли прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати за договором (за кожен період окремо) становить менше місяця, то це виключає застосування до відповідача такого виду відповідальності як стягнення інфляційних втрат.

75. З цього приводу суд звертає увагу позивача, що інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Таким чином, оскільки найменшим періодом визначення індексу інфляції є місяць, то презюмується, що матеріальні втрати кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів можливі за умови, що прострочення в сплаті боржником таких коштів становить хоча б місяць.

Розрахунок інфляційних втрат

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за період№Інфляційне збільшення суми боргуІ
01.02.2019 - 30.04.1.361.02427069.36
Таким чином, до стягнення підлягає 27'069,36 грн. інфляційних втрат.

Розподіл судових витрат.

76. Згідно з частиною 1 та пунктом 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

77. Згідно з частиною 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Так, у позовній заяві зазначено, що позивач поніс та очікує понести у зв`язку з розглядом справи витрати на оплату судового збору у розмірі 25'779,29 грн. Незважаючи на понесення позивачем станом на час подання позову витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 52'000,00 грн., про понесення такого виду витрат, пов`язаних з розглядом справи, позивач не зазначив у позові та не включив такі витрати до попереднього розрахунку судових витрат.

78. Відповідно до положень частини 3 статті 124 Господарського процесуального кодексу України попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Водночас, згідно з частиною 6 статті 129 Господарського процесуального кодексу України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

79. Як установив суд (див. пункти 49-51 цього рішення), позивач на час подання позову та попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат точно знав розмір власних витрат на професійну правничу допомогу в сумі 52'000,00 грн., адже на той час уже оплатив її. Внаслідок цього сума судових витрат, заявлена до відшкодування (25'779,29 грн. + 52'000,00 грн. = 77'779,29 грн.) втричі перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку.

80. Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити позивачеві у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 52'000,00 грн. на підставі частини 6 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

81. Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на зазначене, до стягнення підлягає 20'506,30 грн. витрат на оплату судового збору.

82. Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог… Зважаючи на вказане, судовий збір у розмірі 890,61 грн. підлягатиме поверненню позивачу за його клопотанням.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 13, 73, 74, 81, 238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з комунального підприємства "Дрогобичводоканал" Дрогобицької міської ради Львівської області (адреса: вулиця Федьковича, будинок 11, місто Дрогобич, Львівська область, 82100; ідентифікаційний код 03348910) на користь приватного акціонерного товариства "Львівобленерго" (адреса: вулиця Козельницька, будинок 3, місто Львів, 79026; ідентифікаційний код 00131587) 1'119'241 (один мільйон сто дев`ятнадцять тисяч двісті сорок одна) грн. 36 коп. основного боргу, 100'781 (сто тисяч сімсот вісімдесят одна) грн. 06 коп. пені, 19'214 (дев`ятнадцять тисяч двісті чотирнадцять) грн. 20 коп. 3% річних, 27'069 (двадцять сім тисяч шістдесят дев`ять) грн. 36 коп. інфляційних витрат, 20'506 (двадцять тисяч п`ятсот шість) грн. 30 коп. витрат на оплату судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 04.11.2019.

Суддя Рим Т.Я.