ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2019 р. Справа №914/162/14

Місто Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого (судді-доповідача): Бонк Т.Б.

суддів Матущак О.І.

Якімець Г.Г.

секретар судового засідання - Борщ І.О.

за участю представників:

від позивача - Мицька Р.М. (адвокат)

від відповідача - Білоус К.В. (адвокат)

розглянувши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України від 05.09.2019

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 12.08.2019 (суддя Мороз Н.В.) про відмову у задоволенні заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню;

у справі № 914/162/14

за заявою: Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ

про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню

за позовом: Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ

до відповідача: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Львівгаз, м. Львів

про визнання недійсним одностороннього правочину про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог

ВСТАНОВИВ:

короткий зміст вимог заяви та рішення суду першої інстанції:

на розгляд Господарського суду Львівської області подано заяву Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України від 25.07.2019 №39-346-19 про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у справі №914/162/14 за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Львівгаз про визнання недійсним одностороннього правочину публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Львівгаз - заяви №5 (вих. №06-8122 від 20.12.2013) про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 12.08.2019 у справі №914/162/14 - у задоволенні заяви Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ від 25.07.2019 №39-346-19 про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована наявністю між сторонами спору щодо існування заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу 04.01.2013 №13-259ВТВ (справа № 914/1974/17) та спору щодо визнання недійсним одностороннього правочину - заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від 24.07.2019 № 39-4717/1.17-19 (справа № 910/10471/19), котра є підставою звернення із заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи:

до апеляційного суду надійшла апеляційна скарга Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України від 05.09.2019, в якій скаржник просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та заяву задоволити, мотивуючи це тим, що:

1) Зарахування представляє собою спосіб припинення зобов`язань та можливе за наявності умов їх зустрічності, однорідності та настання строків виконання. Моментом припинення зобов`язань сторін є момент вчинення заяви про зарахування у визначеному порядку.

2) Судом першої інстанції не враховані висновки Верховного Суду у спорах про зарахування вимог;

3) Наявність судового спору щодо оскарження правочину заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від 24.07.2019 року не може бути підставою для відмови у задоволенні заяви НАК «Нафтогаз» про визнання наказу таким, що не відповідає виконанню, оскільки діє презумпція правомірності правочину. В такому випадку суд першої інстанції мав би зупинити провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Відзив на апеляційну скаргу від АТ «Львівгаз» подано 11.10.2019 року, без клопотання про поновлення строку на подання відзиву на апеляційну скаргу. Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 19.09.2019 року було надано строк для подання відзиву - до 02.10.2019 року.

Згідно ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на наведене, відзив на апеляційну скаргу залишається судом без розгляду.

Крім того, від АТ «Львівгаз» 15.10.19 року в судове засідання надійшло клопотання про зупинення розгляду справи до вирішення пов`язаної з нею справи «№914/174/19» (у прохальній частині заяви). Разом з тим, у мотивувальній частині клопотання заявник покликається на судову справу №910/10471/19 та зазначає про те, що односторонній правочин АТ «НАК «Нафтогаз України» оскаржено відповідачем в судовому порядку в господарському суді міста Києва (справа №910/10471/19) та долучено роздруківку із сайту «Судова влада» по справі №910/10471/19.

Як встановлено апеляційним судом, справа №914/174/19 не стосується даної справи жодним чином, в ній беруть участь зовсім інші сторони.

Разом з тим, у судовому засіданні заявник зазначив усно про те, що просить зупинити апеляційне провадження до розгляду справи №910/10471/19, однак не зазначив, з яких причин таке клопотання не було заявлено в суді першої інстанції.

Представник скаржника проти зазначеного клопотання заперечив та зазначив, що клопотання відповідача містить суперечливі твердження до позиції відповідача по справі.

Згідно ст. 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках: об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Апеляційний суд у даному випадку вважає, що відсутні підстави для зупинення провадження у даній справі до розгляду іншої справи, оскільки заявником не доведено, а судом не встановлено об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну правову оцінку доводам та запереченням сторін, які містяться в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін, з огляду на наступне.

Згідно встановлених судами першої та апеляційної інстанцій обставин, і визначених відповідно до них правовідносин, вбачається, що :

Рішенням Господарського суду Львівської області від 25.02.2014 у справі №914/162/14 за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Львівгаз про визнання недійсним одностороннього правочину Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Львівгаз - заяви №1 (вих. №06-8122 від 20.12.2013) про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог в позові відмовлено повністю.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 18.07.2018 рішення Господарського суду Львівської області від 25.02.2014 у справі №914/162/14 скасовано повністю і прийнято нове рішення, яким позов задоволено. Визнано недійсним односторонній правочин Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Львівгаз - заяву №5 від 20 грудня 2013 року (вих. №06-8122) про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.11.2018, постанову Львівського апеляційного господарського суду від 18.07.2018 у справі №914/162/14 змінено, виключивши з її мотивувальної частини висновки про спірність вимог ПАТ по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" на час розгляду справи судом та про обов`язок повторного доведення безспірності вимог в суді. В іншій частині постанову апеляційного суду залишено без змін. Стягнуто з ПАТ НАК Нафтогаз України на користь ПАТ по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" 2 436, 00 грн. судового збору за подання касаційної скарги.

20.12.2018 на виконання постанови Верховного Суду від 27.11.2018р. Господарським судом Львівської області видано наказ про стягнення з ПАТ НАК Нафтогаз України на користь ПАТ по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" 2 436,00 грн. судового збору за подання касаційної скарги.

Стосовно вищезазначеного наказу АТ «НАК «Нафтогаз України» подало заяву про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Як встановлено, 04.01.2013 між ПАТ НАК Нафтогаз України та ПАТ по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" укладено Договір №13-259-ВТВ на купівлю-продажу природного газу, відповідно до умов якого продавець (ПАТ НАК Нафтогаз України) зобов`язується передати у власність покупцю (ПАТ по газопостачанню та газифікації "Львівгаз"), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити газ на умовах цього Договору.

27.09.2017 на розгляд Господарського суду Львівської області подано позовну заяву ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до ПАТ по газопостачанню та газифікації Львівгаз про стягнення 348 495 542, 60 грн. боргу, 71 668 500, 32 грн. пені, 15 998 052, 04 грн. 3% річних та 70 444 987, 48 грн. інфляційних втрат за договором на купівлю-продаж природного газу №13-259-ВТФ від 04.01.2013.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 02.10.2017 порушено провадження у справі №914/1974/17.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 30.11.2017 зупинено провадження у справі №914/1974/17 та призначено комплексну судову експертизу на вирішення якої серед іншого поставлено питання щодо розміру документально підтвердженої простроченої заборгованості ПАТ по газопостачанню та газифікації Львівгаз перед ПАТ НАК Нафтогаз України за договором №13-259-ВТВ від 04.01.2013, із зазначенням сум, періоду такого прострочення, враховуючи оплати та умови спільних протокольних рішень.

Станом на момент розгляду Господарським судом Львівської області заяви Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України від 25.07.2019 №39-346-19 про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню провадження у справі №914/1974/17 було зупинено.

Як встановлено апеляційним судом, ухвалою Господарського суду Львівської області від 12.08.2019 року поновлено провадження у справі № 914/1974/17, призначено підготовче засідання.

24.07.2019 НАК Нафтогаз України звернулося до АТ Оператор газорозподільчої системи Львівгаз із заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог №39-4717/1.17-19, згідно якої повідомило, зокрема про повне припинення зобов`язання в сумі 2 436,00 грн. з оплати судового збору за подання касаційної скарги, на підставі постанови Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 914/162/14, шляхом часткового зарахування зустрічних зобов`язань АТ Оператор газорозподільчої системи Львівгаз перед НАК Нафтогаз України з оплати боргу за поставлений природний газ на виконання договору купівлі-продажу природного газу 04.01.2013 №13-259-ВТВ в сумі 348 494542, 60 грн.

02.08.2019 АТ Оператор газорозподільчої системи Львівгаз подано до Господарського суду міста Києва позовну заяву до відповідача НАК Нафтогаз України про визнання недійсним одностороннього правочину - заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від 24.07.2019 №39-4717/1.17-19.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.08.2019 (№910/10471/19) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї зі сторін допускається лише у випадках, установлених договором або законом.

Відповідно до ст.601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

За правовою природою припинення зобов`язання зарахуванням зустрічної вимоги це одностороння угода, яка оформляється заявою однієї зі сторін, згідно з вимогами статті 601 ЦК України. Однак, якщо ця угода суперечить вимогам чинного законодавства та інша сторона не погоджується з проведенням такого зарахування, то сторона має право звернутися за захистом своїх охоронюваних законом прав із позовом до суду про визнання її недійсною, з урахуванням ч.1, п.2 ч.2 ст.16 ЦК України та ст.20 ГК України.

В розумінні статті 601 ЦК України, спеціального порядку та форми здійснення відповідної заяви як одностороннього правочину не передбачено законодавством. За загальними правилами про правочини (наслідки недодержання його письмової форми) здійснення відповідної заяви про зарахування на адресу іншої сторони як односторонній правочин слід вважати зробленою та такою, що спричинила відповідні цивільно-правові наслідки, в момент висловлення учасником відповідних правовідносин волевиявлення у відповідній формі, зокрема письмовій, що містить чітке однозначне волевиявлення на припинення зустрічних вимог зарахуванням. Моментом припинення зобов`язань сторін в такому разі є момент вчинення заяви про зарахування у визначеному порядку.

У разі, якщо друга сторона вважає, що заява першої сторони є нікчемним правочином, а відтак не припиняє зобов`язання (наприклад, за відсутністю зобов`язання другої сторони або в разі недопустимості зарахування зустрічних вимог згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 203 ГК України, ст. 602 ЦК України), то друга сторона вправі звернутися до суду з позовом про примусове виконання зобов`язання першою стороною в натурі або про застосування інших способів захисту, встановлених законом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст. 236 ГПК України).

Згідно позиції Верховного Суду, викладеної у Постанові від 02.04.2019 №918/539/18 однією з важливих умов для здійснення зарахування зустрічних вимог - є безспірність вимог, які зараховуються, а саме - відсутність спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань.

Як також зазначив Верховний Суд у Постанові від 25.09.2019 року справа №910/21645/17, зарахування зустрічних однорідних вимог як односторонній правочин є волевиявленням суб`єкта правочину, спрямованим на настання певних правових наслідків у межах двосторонніх правовідносин. Інститут заліку покликаний оптимізувати діяльність двох взаємозобов`язаних, хоч і за різними підставами, осіб. Ця оптимізація полягає в усуненні зустрічного переміщення однорідних цінностей, які складають предмети взаємних зобов`язань, зменшує ризик сторін, який виникає при здійсненні виконання, а також їх витрати, пов`язані з виконанням. Разом із тим, слід зауважити, що однією з важливих умов, за наявності якої можливе припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних вимог, є безспірність вимог, які зараховуються, а саме, відсутність спору щодо змісту, умови виконання та розміру зобов`язань. Наявність заперечень іншої сторони на заяву про зарахування чи відсутність будь-якої з названих вище умов, виключає проведення зарахування у добровільному порядку.

Згідно ст.328 ГПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Аналізуючи заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог, апеляційний суд констатує, що заявник в даній заяві (як односторонньому правочині який, у випадку погодження іншою стороною, спричинює відповідні правові наслідки) включив одностороннє визначення розміру суми заборгованості ПАТ по газопостачанню та газифікації Львівгаз перед ним, власне щодо розміру якої існує судовий спір між даними сторонами у справі №914/1974/17, а також інші суми, які не є предметом розгляду у даній справі.

Беручи до уваги наявність між сторонами спору щодо існування заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу 04.01.2013 №13-259ВТВ (справа № 914/1974/17) та спору щодо визнання недійсним одностороннього правочину- заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від 24.07.2019 № 39-4717/1.17-19 (справа № 910/10471/19), котра є підставою звернення із заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, апеляційний суд вважає, що заявником не доведено наявність підстав згідно ст. 328 ГПК України для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, та вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні заяви Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ від 25.07.2019 №39-346-19 про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Щодо доводів апеляційної скарги, то апеляційний суд зазначає наступне.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Таким чином, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду Львівської області від 12.08.2019 у справі №914/162/14 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для скасування ухвали немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.1 ст.74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Пунктами 1,2 ст.86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судові витрати в суді апеляційної інстанції.

Оскільки суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України). Відтак, згідно ст.129 ГПК України сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.

Керуючись ст.ст. 129, 236, 255, 269, 271, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1.Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України від 05.09.2019 - залишити без задоволення.

2.Ухвалу Господарського суду Львівської області від 12.08.2019 у справі №914/162/14 залишити без змін.

3.Судовий збір за перегляд справи в суді апеляційної інстанції - покласти на скаржника.

4.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

5. Порядок оскарження постанови в касаційному порядку передбачено ст.ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий (суддя-доповідач): Т.Б. Бонк

Судді О.І. Матущак

Г.Г. Якімець

Повний текст постанови складено 01.11.2019.