РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

31.10.2019Справа № 910/11601/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., за участі секретаря судового засідання Коновалова С.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Тіас-Буд" до товариства з обмеженою відповідальністю "Аркада Метал" про стягнення 124 070,64 грн.,

за участі представників:

позивача: Кузнєцова Д.О. за ордером від 29 травня 2019 року серії ЗП № 092776;

відповідача: не з`явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У серпні 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю "Тіас-Буд" (далі - ТОВ "Тіас-Буд") звернулося до Господарського суду міста Києва з вказаним позовом, посилаючись на те, що 13 травня 2019 року між ним та товариством з обмеженою відповідальністю "Аркада Метал" (далі - ТОВ "Аркада Метал") було укладено договір купівлі-продажу № АР195/2. Оскільки відповідач свої зобов`язання щодо поставки обумовленого даним правочином товару у встановлений строк не виконав, позивач, посилаючись на статті 525, 526, 530, 610, 629, 693 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статтю 216 Господарського кодексу України (далі - ГК України), просив суд стягнути з відповідача суму попередньої оплати у розмірі 114 036,00 грн., а також 10 034,64 грн. неустойки, нарахованої у зв`язку з несвоєчасно поставкою товару. Крім того, позивач просив суд стягнути на його користь з відповідача 10 000,00 грн. витрат на оплату професійної правничої допомоги.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 2 вересня 2019 року вищенаведену позовну заяву ТОВ "Тіас-Буд" прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/11601/19 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

26 вересня 2019 року до Господарського суду міста Києва надійшов відзив товариства з обмеженою відповідальністю "Аркада Метал", в якому останнє вказало на належне та своєчасне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором купівлі-продажу від 13 травня 2019 року № АР195/2 щодо поставки позивачу передбаченого цим правочином товару. На підтвердження вказаних обставин відповідачем до його відзиву було долучено копію відповідної видаткової накладної від 17 травня 2019 року № 157.

Враховуючи суперечності, викладені у позовній заяві та відзиві на позов, а також у документах, долучених сторонами до цих заяв по суті спору, ухвалою суду від 30 вересня 2019 року судом було призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження на 17 жовтня 2019 року.

До початку судового засідання 17 жовтня 2019 року через загальний відділ канцелярії суду надійшла відповідь ТОВ "Тіас-Буд" на відзив від 16 жовтня 2019 року, в якій позивач зазначив про те, що підпис одержувача, який міститься на видатковій накладній від 17 травня 2019 року № 157 (копію якої було долучено відповідачем до матеріалів даної справи), виконаний не директором ТОВ "Тіас-Буд" та є підробленим. Водночас позивач вказав, що будь-яких товаророзпорядчих документів щодо приймання-передачі спірного товару від відповідача уповноваженими особами ТОВ "Тіас-Буд" не підписувалося у зв`язку з непоставкою такого товару відповідачем. Крім того, ТОВ "Тіас-Буд" просило суд продовжити процесуальний строк для подання цієї відповіді на відзив та прийняти її до розгляду.

У судовому засіданні 17 жовтня 2019 року в задоволенні вищенаведеного клопотання позивача про продовження строку на подання відповіді на відзив було відмовлено.

Ухвалою суду від 17 жовтня 2019 року розгляд справи відкладено на 31 жовтня 2019 року. Крім того, враховуючи наявність у суду сумніву в добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав та виконанні обов`язків, цією ухвалою у сторін було витребувано докази, які підтверджують факт здійснення господарської операції з поставки товару за видатковою накладною від 17 травня 2019 року № 157, а також докази її відображення у податковій звітності сторін. Також наведеною ухвалою відповідача було зобов`язано надати суду в призначеному судовому засіданні 31 жовтня 2019 року оригінал видаткової накладної від 17 травня 2019 року № 157, складеної на підставі укладеного між сторонами договору купівлі-продажу від 13 травня 2019 року № АР195/2.

У судовому засіданні 31 жовтня 2019 року представник позивача підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягав на їх задоволенні. Крім того, останній зазначив, що підпис одержувача, який міститься у видатковій накладній від 17 травня 2019 року № 157 (копію якої було долучено відповідачем до матеріалів даної справи), є підробленим, оскільки виконаний не директором ТОВ "Тіас-Буд", а іншою особою.

ТОВ "Аркада Метал" про дату, час і місце розгляду справи було повідомлене належним чином, проте явку свого уповноваженого представника у призначене судове засідання не забезпечило.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

13 травня 2019 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу № АР195/2, за умовами якого ТОВ "Аркада Метал" зобов`язалося у встановлений цим договором термін передати у власність позивача товар виробничо-технічного призначення, а ТОВ "Тіас-Буд", у свою чергу, - прийняти та оплатити вартість цього товару на умовах вказаної угоди.

Зазначений правочин підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками наведених юридичних осіб.

За змістом пункту 2.1 цього договору кількість кожної партії товару узгоджується між сторонами в рахунках або специфікаціях до договору.

Право власності на товар за цим договором переходить від продавця до покупця з моменту прийняття товару покупцем, що підтверджується оформленням відповідної видаткової документації (пункт 2.5 договору).

Відповідно до пунктів 3.1-3.2 цієї угоди загальна сума договору складає загальну суму всіх специфікацій по даному договору, які є невід`ємними його додатками. Розрахунки між сторонами здійснюються у національній валюті у вигляді попередньої оплати у розмірі 100 % на розрахунковий рахунок постачальника.

Згідно з пунктом 8.1 наведеного правочину останній набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами умов договору. Датою підписання договору вважається дата, зазначена у преамбулі договору.

Судом встановлено, що на виконання умов цієї угоди позивач на підставі виставлених ТОВ "Аркада Метал" рахунків на оплату від 13 травня 2019 року № 4250, від 13 травня 2019 року № 4251 та від 13 травня 2019 року № 4253 згідно платіжних доручень від 13 травня 2019 року № 4780 на суму 47 610,00 грн., від 13 травня 2019 року № 4781 на суму 44 610,00 грн. та від 14 травня 2019 року № 4782 на суму 21 816,00 грн. перерахував на розрахунковий рахунок відповідача суму попередньої оплати у загальному розмірі 114 036,00 грн.

Про належне виконання позивачем умов цього договору свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення покупцем своїх зобов`язань за цим правочином.

Відповідно до пункту 2.6 договору купівлі-продажу від 13 травня 2019 року № АР195/2 передача товару покупцю здійснюється протягом 5-ти календарних днів з моменту отримання постачальником 100 % передоплати, якщо інше не обговорюється у додатках (специфікаціях) до даного договору, які узгоджуються і підписуються обома сторонами попередньо, додаються до даного договору та є його невід`ємними частинами.

З огляду на вищенаведені положення цієї угоди, ТОВ "Аркада Метал" повинно було поставити позивачу передбачений укладеним між сторонами договором товар до 19 травня 2019 року включно.

Водночас судом встановлено, що у наведений строк спірний товар на адресу ТОВ "Тіас-Буд" поставлено відповідачем не було.

Заперечуючи проти задоволення вимог позивача, відповідач у своєму відзиві вказував на належне та своєчасне виконання ним своїх зобов`язань за договором купівлі-продажу від 13 травня 2019 року № АР195/2 щодо поставки позивачу передбаченого цим правочином товару. На підтвердження вказаних обставин ТОВ "Аркада Метал" до його відзиву було долучено копію відповідної видаткової накладної від 17 травня 2019 року № 157.

Проте вказані посилання відповідача не беруться судом до уваги з огляду на наступне.

Як було зазначено вище, ухвалою суду від 17 жовтня 2019 року у сторін було витребувано докази, які підтверджують факт здійснення господарської операції з поставки товару за видатковою накладною від 17 травня 2019 року № 157, а також докази її відображення у податковій звітності сторін. Також наведеною ухвалою відповідача було зобов`язано надати суду в призначеному судовому засіданні 31 жовтня 2019 року оригінал видаткової накладної від 17 травня 2019 року № 157, складеної на підставі укладеного між сторонами договору купівлі-продажу від 13 травня 2019 року № АР195/2.

Проте в порушення вищенаведених вимог ухвали суду від 17 жовтня 2019 року відповідач явку свого уповноваженого представника у призначене судове засідання 31 жовтня 2019 року не забезпечив та не надав суду оригіналу видаткової накладної від 17 травня 2019 року № 157.

Згідно з частиною 1 статті 91 ГПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

За частиною статті 6 цієї статті Кодексу у випадку подання копії (електронної копії) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Враховуючи те, що позивачем оспорюється та не визнається факт підписання директором ТОВ "Тіас-Буд" видаткової накладної від 17 травня 2019 року № 157, а отже і відповідність поданої відповідачем копії цього товаророзпорядчого документа його оригіналу, а також беручи до уваги неподання ТОВ "Аркада Метал" оригіналу цієї видаткової накладної на вимогу ухвали суду від 17 жовтня 2019 року, суд на підставі частини 6 статті 91 ГПК України не бере такий доказ до уваги.

Суд також звертає увагу на відсутність у наданій відповідачем копії видаткової накладної відтиску печатки позивача.

Крім того, приписами статті 91 ГПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Пунктом 5.27 Національного стандарту України - Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації (Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003, чинний від 1 вересня 2003 року) встановлено, що відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Проте з доданої відповідачем до його відзиву на позовну заяву копії видаткової накладної від 17 травня 2019 року № 157 вбачається, що остання не була засвідчена у встановленому законом порядку, оскільки у порушення вищенаведених приписів не містить ініціалів та прізвища особи, яка засвідчувала цю копію, посади вказаної особи, а також дати засвідчення зазначеної копії.

У той же час факт невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань щодо поставки позивачу передбаченого умовами укладеного між сторонами договору товару додатково підтверджується наявними у матеріалах справи копіями відповідного акту недостачі товарно-матеріальних цінностей від 21 жовтня 2019 року та бухгалтерських довідок позивача від 21 жовтня 2019 року № 1 та № 2.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, предметом яких є поставка товару.

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

У частині 2 статті 712 ЦК України зазначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 663 ЦК України передбачає, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу (частина 1 статті 665 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (частина 2 статті 693 ЦК України).

Можливість обрання варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця.

Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі позову.

У матеріалах справи наявна копія електронного листа позивача від 24 травня 2019 року № 24/05 з адресованим відповідачу проханням повернути суму перерахованої ТОВ "Тіас-Буд" попередньої оплати у розмірі 114 036,00 грн.

Проте позивачем не було доведено належними і допустимими доказами факту направлення відповідачу на його дійсну електронну адресу та отримання останнім наведеного листа. Можливість направлення таких претензій електронною поштою, а також адреси електронної пошти сторін не передбачені й умовами укладеного між сторонами договору купівлі-продажу від 13 травня 2019 року № АР195/2.

У той же час судом встановлено, що листом від 26 червня 2019 року № 26062019/1 позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення останнім попередньої оплати за договором від 13 травня 2019 року № АР195/2 в сумі 114 036,00 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями відповідного опису вкладення та фіскального чека від 27 червня 2019 року.

Однак ця вимога була залишена відповідачем без відповіді та задоволення, а проведена позивачем попередня оплата товару останньому не повернута.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зважаючи на те, що сума боргу відповідача, яка складає 114 036,00 грн. перерахованої позивачем попередньої оплати, підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надав документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед ТОВ "Тіас-Буд", суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача до відповідача про стягнення вказаної суми боргу.

Також у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем покладеного на нього обов`язку щодо своєчасної поставки товару, позивач просив суд стягнути з ТОВ "Аркада Метал" 10 034,64 грн. неустойки, нарахованої за прострочення виконання зобов`язання по поставці товару у період з 20 травня 2019 року по 15 серпня 2019 року на суму основного боргу в розмірі 114 036,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 ЦК України).

Частиною 1 статті 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.

Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з частиною 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 6.1 договору передбачено, що у разі порушення термінів передачі товару постачальник сплачує покупцю неустойку в розмірі 0,1% від суми непоставленого товару за кожний день прострочення.

Як було зазначено вище, ТОВ "Аркада Метал" повинно було поставити позивачу передбачений укладеним між сторонами договором товар до 19 травня 2019 року включно.

Листом від 26 червня 2019 року № 26062019/1 позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення останнім попередньої оплати за договором від 13 травня 2019 року № АР195/2 в сумі 114 036,00 грн.

Проте судом встановлено, що вказана вимога була повернута підприємством поштового зв`язку на адресу відповідача без вручення адресату.

З огляду на викладене суд звертає увагу на те, що коли у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов`язання, слід виходити з приписів частини 2 статті 530 ЦК України.

Відповідно до вказаної норми якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Водночас зі змісту вищенаведених приписів чинного законодавства вбачається, що днем пред`явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв`язку і підприємством зв`язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред`явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення.

Аналогічна правова позиція викладена у пункті 1.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань".

Судом встановлено, що відповідне оформлення підприємством зв`язку повідомлення про неможливість вручення вищенаведеного поштового відправлення відповідачу було здійснено 13 липня 2019 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією відповідної довідки публічного акціонерного товариства "Укрпошта" з проставленим на ній календарним штемпелем, датованим 13 липня 2019 року.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про те, що прострочення відповідачем виконання його зобов`язання щодо поставки ТОВ "Тіас-Буд" товару виникло 20 травня 2019 року та тривало до 20 липня 2019 року включно, тоді як з 21 липня 2019 року у ТОВ "Аркада Метал" виникло грошове зобов`язання з повернення позивачу сплачених останнім грошових коштів попередньої оплати такого товару.

Згідно наданого позивачем розрахунку заявлених ним до стягнення з відповідача сум пені вбачається, що ТОВ "Тіас-Буд" просило суд стягнути з ТОВ "Аркада Метал" неустойку за прострочення виконання зобов`язання по поставці товару в загальному розмірі 114 036,00 грн., нараховану у період з 20 травня 2019 року по 15 серпня 2019 року.

Відтак, судом встановлено, що стягненню з відповідача підлягає неустойка, нарахована у зв`язку з простроченням виконання зобов`язання по поставці товару на суму 114 036,00 грн. у період з 20 травня 2019 року по 20 липня 2019 року, яка складає 7 070,23 грн. Водночас у задоволенні вимог позивача про стягнення з ТОВ "Аркада Метал" цієї штрафної санкції у розмірі 2 964,41 грн., нарахованої у період з 21 липня 2019 року по 15 серпня 2019 року, слід відмовити у зв`язку з відсутністю у вказаний період негрошового зобов`язання відповідача щодо поставки товару.

Згідно частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 ГПК України).

За таких обставин позов ТОВ "Тіас-Буд" підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як було зазначено вище, у своєму позові ТОВ "Тіас-Буд" просило суд стягнути з ТОВ "Аркада Метал" 10 000,00 грн. понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема до них належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 2, 3 статті 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 8 статті 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 серпня 2019 року між ТОВ "Тіас-Буд" та адвокатом Кузнєцовим Дмитром Олександровичем було укладено договір про надання юридичних послуг, згідно якого останній зобов`язався надавати замовнику послуги з правового забезпечення його господарської діяльності відповідно до чинного законодавства України, а також представництва інтересів замовника в господарських судах у провадженнях, предметом яких є стягнення з ТОВ "Аркада Метал" боргу за договором купівлі-продажу, а позивач, у свою чергу, - оплачувати такі послуги.

Відповідно до пункту 1.1 цього договору правове забезпечення господарської діяльності включає в себе представництво інтересів клієнта в першій судовій інстанції з правом підпису процесуальних документів, всіма правами та обов`язками позивача.

За пунктом 4.1 наведеної угоди вартість послуг по правовому забезпеченню господарської діяльності замовника за цим договором складає 10 000,00 грн. та вказується у виставленому виконавцем рахунку; в цю суму входить погоджена між сторонами вартість послуг виконавця, з урахуванням транспортних, поштових та інших витрат (окрім сум державного мита).

До матеріалів справи долучено рахунок-фактуру на оплату від 15 серпня 2019 року № 15/08 на суму 10 000, 00 грн., а також підписані між ТОВ "Тіас-Буд" та адвокатом Кузнєцовим Дмитром Олександровичем акти приймання-передачі робіт за договором про надання юридичних послуг (правнича допомога) від 20 серпня 2019 року № 1 та від 31 жовтня 2019 року № 2, зі змісту яких вбачається, що останній фактично надав, а позивач - прийняв вищенаведені послуги.

На підтвердження фактичної сплати вищенаведеної суми винагороди в розмірі 10 000,00 грн. позивачем також було надано копію відповідного платіжного доручення від 19 серпня 2019 року № 5121.

Згідно зі статтею 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Статтею 30 цього Закону встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд зазначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що його позов підлягає задоволенню у повному обсязі, а у разі наявності заперечень відповідача щодо співрозмірності заявленої суми компенсації також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а їх розмір є розумним та виправданим. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Відповідно до частин 4, 5, 6 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Зі змісту наведених приписів вбачається, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна та інші проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

За висновками суду, заявлений позивачем до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критеріям, що наведені у частині 4 статті 126 ГПК України.

З урахуванням предмету та підстав позовних вимог у даній справі, виходячи з характеру спірних правовідносин та обсягів матеріалів справи, беручи до уваги розгляд цієї справи в порядку спрощеного позовного провадження та часткове задоволення вимог позивача, а також зважаючи на принципи співмірності та розумності судових витрат, суд вважає за необхідне задовольнити заявлену суму за надання позивачу правничої допомоги у справі № 910/11601/19 у розмірі 5 000,00 грн.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Аркада Метал" (02096, місто Київ, вулиця Юрія Пасхаліна, будинок 6/5; ідентифікаційний номер 32962661) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Тіас-Буд" (79024, місто Львів, вулиця Миргородська, будинок 46 А; ідентифікаційний номер 36829076) 114 036 (сто чотирнадцять тисяч тридцять шість) грн. 00 коп. основного боргу, 7 070 (сім тисяч сімдесят) грн. 23 коп. неустойки, 1 875 (одну тисячу вісімсот сімдесят п`ять) грн. 10 коп. судового збору, а також 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "Тіас-Буд" про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Аркада Метал" неустойки у розмірі 2 964,41 грн. відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва (пункт 17.5 частини 1 Перехідних положень ГПК України) протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 1 листопада 2019 року

Суддя Є.В. Павленко