ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.19 Справа № 917/1583/19

м. Полтава

за позовною заявою Фізичної особи-підприємця Яременко Дмитра Борисовича, АДРЕСА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські ветеринарні технології", 36010, м. Полтава, вул. Квітки Цісик, 15

про стягнення 2 287 443,84 грн. заборгованості

Суддя Паламарчук В.В.

Секретар судового засідання Рожко О.П.

Представники сторін:

від позивача: адвокат Личагін С.Є.

від відповідача: адвокат Курило Н.В.

Обставини справи: Фізична особа - підприємець Яременко Дмитро Борисович звернувся до господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські ветеринарні технології" про стягнення 2 287 443,84 грн. заборгованості за поставлений товар відповідно до укладеного Договору поставки № 04012016/001 від 04.01.2016 р.

Позовні вимог обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору поставки № 04012016/001 від 04.01.2016 р. в частині оплати поставленого товару.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 16.09.2019 року відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, та визначено строки для здійснення сторонами процесуальних дій.

Відповідач у строки встановлені ухвалою суду від 16.09.2019 р. відзиву на позовну заяву не надав.

Ухвалою від 10.10.2019р. суд постановив закрити підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті в засіданні суду.

У судовому засіданні 22.10.19 р. представник позивача підтримав позов та наполягав на його задоволенні.

Представник відповідача позовні вимоги визнав.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами по справі.

У судовому засіданні 22.10.2019р. відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши наявні у справі матеріали, оцінивши подані сторонами докази, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив наступні обставини.

04 січня 2016 року між Позивачем (ФОП Яременко Дмитро Борисович) та Відповідачем (ТОВ «Українські ветеринарні технології») був укладений Договір поставки № 04012016/001 (далі - Договір), згідно умов якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Постачальник зобов`язується поставити у власність Покупцю ветеринарні препарати, товар ветеринарного призначення (далі Товар), назва Товару, кількість, ціна та загальна сума визначається сторонами в рахунках-фактурах та видаткових накладних до цього договору, а Покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах даного Договору (п. 1.1 Договору).

Згідно п. 3.1 Договору поставка Товару здійснюється на умовах DDP (Інкотермс-2010). Постачальник здійснює постачання Товару, визначеного в 1.1 Договору, на склад Покупця за рахунок Покупця.

Датою поставки товару є дата, вказана у видатковій накладній (п. 3.3 Договору).

В п. 4 1 сторони погодили, що Покупець оплачує поставлений Постачальником Товар по ціні, визначеній в рахунках-фактурах та видаткових накладних до цього договору. Покупець проводить оплату за Товар за схемою відстрочки платежу: протягом 30 календарних днів, після дати поставки.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ним на виконання умов договору було поставлено товар на загальну суму 2287443,84 грн., згідно наступних накладних:

- від 01.06.2016 р. № 95009 на суму 347783,78 грн.;

- від 22.06.2016 р. №95020 на суму 137388,80 грн.;

- від 01.07.2016 р. №95010 на суму 465908,19 грн.;

- від 08.07.2016 р. № 95011 на суму 24537,50 грн.;

- від 01.08.2016 р. № 95016 на суму 311745,58 грн.;

- від 03.08.2016 р. №95018 на суму 100080,00 грн.;

- від 01.09.2016 р. №95015 на суму 344954,36 грн.;

- від 01.09.2016 р. №95017 на суму 131510,14 грн.;

- від 07.09.2016 р. №95019 на суму 88845,90 грн.;

- від 13.09.2016 р. №95021 на суму133440,00 грн.;

- від 12.10.2016 р. №95014 на суму 116760,00 грн.;

- від 15.12.2016 р. №95012 на суму 21558,83 грн.;

- від 29.12.2016 р. №95013 на суму 62930,76 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконував зобов`язання за вищезазначеним Договором щодо передачі товару. Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за вказаним Договором та приписів ст. 692 Цивільного кодексу України не оплатив отриманий товар у встановлені у Договорі строки, у зв`язку з чим заборгованість останнього на момент подання позову та розгляду даної справи складає 2287443,84 грн. Дана обставина відповідачем визнається.

Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача 2287443,84 грн. заборгованості.

При прийнятті рішення суд виходить з наступного.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов`язки відповідно до договору.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено факт поставки відповідачу товару на загальну суму 2287443,84 грн. Вказаний факт підтверджується видатковими накладними, які додані позивачем до позовної заяви та підписані представниками сторін та скріплена їх печатками, а також довіреностями на отримання товарно-матеріальних цінностей (а.с. - 11-48).

В зв`язку з викладеним, на підставі матеріалів справи, поданих сторонами доказів, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 2287443,84 грн. є правомірними, обґрунтованими, підтверджуються належними та допустимими доказами (договір поставки, видаткові накладні, яка містять всі необхідні реквізити, передбачені ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", докази часткової оплати) та підлягають задоволенню.

Відповідач факт наявності заборгованості визнає.

Згідно із ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої договірні зобов`язання, чим порушив умови укладеного із позивачем договору поставки та вищевказані приписи чинного законодавства, тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 73, 86, 129, 219, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські ветеринарні технології" (36010, м. Полтава, вул. Квітки Цісик, 15, ) на користь Фізичної особи-підприємця Яременко Дмитра Борисовича ( АДРЕСА_1 , код ІПН НОМЕР_1 ) 2 287 443,84 грн. - заборгованості, 34311,66 грн. - судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256, 257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 30.10.2019р.

Суддя В.В. Паламарчук