ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" жовтня 2019 р. Справа №914/436/19

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді: Орищин Г.В.

Суддів: Галушко Н.А.

Желік М.Б.

секретар судового засідання - Федорів Н.В.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства Укртрансгаз від 19.08.2019

на рішення Господарського суду Львівської області від 09.07.2019 (повний текст складено 19.07.2019, суддя Петрашко М.М.)

у справі № 914/436/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕК-Гідроенергобуд", м. Городок львівська область

до відповідача Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі Філії "Управління магістральних газопроводів "Львівтрансгаз", м. Львів

про стягнення 9824,04 грн.

за участю представників учасників процесу:

від позивача: Лапка І.С. адвокат (довіреність б/н від 10.10.2019);

від відповідача: Гасай М.Б. адвокат (довіреність №1-861 від 29.05.2019);

11.03.2019 на розгляд Господарського суду Львівської області поступила позовна заява ТОВ «ТЕК-Гідроенергобуд» до ПАТ «Укртрансгаз» про стягнення заборгованості згідно договору в сумі 113 662,93 грн., 1281,74 грн. 3% річних та 3 818,11 грн. інфляційні (Т- 1, а.с.6-10).

14.05.2019 позивачем подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, згідно якої просить стягнути 123486,97 грн., з яких 113 662,93 грн. основний борг, 1961,38 грн. 3% річних та 7862,66 грн. інфляційні втрати (Т-2, а.с.180-182).

18.06.2019 позивачем подано заяву про зменшення та уточнення позовних вимог в якій вказано про сплату суми основного боргу в розмірі 113 662,93 грн., відтак просить стягнути 9824,04 грн., з яких 1961,38 грн. - 3% річних та 7862,66 грн. інфляційні втрати (Т-2, а.с.211).

Рішенням Господарського суду Львівської області від 09.07.2019 у справі №914/436/19 уточненні позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з ПАТ «Укртрансгаз» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Львівтрансгаз» на користь ТОВ «ТЕК-Гідроенергобуд» 1961,38 грн. 3% річних, 5949,90 грн. інфляційних втрат, 1875,69 грн. судового збору та 16 400,00 грн. витрат на правову допомогу адвоката. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Дане рішення мотивоване прострочення позивачем грошового зобов`язання за актом №1 від 16.09.2018 та акта №5 від 01.11.2018, які складені на виконання договору на надання послуг № від 27.02.2018, а відтак на підставі ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем правомірно нараховано 3% річних та інфляційній, які згідно перерахунку здійсненого судом підлягають частковому задоволення а саме 1961,38 грн. 3% річних та 5949,90 грн. інфляційних втрат. В задоволені 1912,76 грн. інфляційних втрат відмовлено зі безпідставністю.

Відповідач - АТ «Укртрансгаз», не погодившись з винесеним рішенням подав апеляційну скаргу в якій посилається на те, що рішення місцевим господарським судом прийнято з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, з неповним дослідженням матеріалів та обставин справи.

Скаржник вказує на неналежне виконання позивачем своїх зобов`язань у строки встановлені договором, а відтак, стверджує про відсутність вини відповідача у даному випадку. При цьому, скаржник вказує, що позивач допустив прострочення, виконуючи роботи, та, у межах строку дії договору, не надав усі послуги, що становлять предмет договору, відтак має місце прострочення кредитора та наявність обставин для відповідача, передбачених ст. 538 Цивільного кодексу України, зупинити виконання свого обов`язку в частині розрахунків.

Відтак, скаржник вважає, що висновки суду суперечать нормам ч.2 ст. 516, ст. ст. 526, 530, 538, 612, 613 Цивільного кодексу України та ч.3 ст. 219 Господарського кодексу України.

Відповідно до цього, просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «ТЕК - Гідроенергобуд» у повному обсязі. При цьому, відповідач в апеляційній скарзі вказує, що попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом апеляційної скарги, складає - 2 881,50 грн., що складається із суми судового збору, сплаченого за подання даної апеляційної скарги.

Ухвалами Західного апеляційного господарського суду від 02.09.2019 (в складі колегії: головуючий суддя Орищин Г.В., судді Галушко Н.А., Матущак О.І.) поновлено АТ «Укртрансгаз» строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Львівської області від 09.07.2019 у справі №914/436/19, відкрито апеляційне провадження та призначено розгляд справи на 26.06.2019.

В судовому засіданні 26.09.2019 розгляд справи №914/436/19 відкладено в судове засідання на 31.10.2019 (в складі колегії: головуючий суддя Орищин Г.В., судді Галушко Н.А., Матущак О.І.) для підтвердження повноважень представника позивача адвоката Лапки І.С. у Західному апеляційному господарському суді по розгляду справи №914/436/19.

29.10.2019 на підставі розпорядження керівника апарату суду від 29.10.2019, у зв`язку із перебуванням у відрядженні судді-члена колегії Матущака О.І., проведено автоматизовану заміну складу колегії суддів для розгляду даної апеляційної скарги (вх. №01-05/3235/19).

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи №914/436/19 між суддями здійснено заміну складу суду у даній справі замість судді Матущака О.І. введено суддю Желіка М.Б.

В судове засідання 31.10.2019 з`явились представники сторін, які підтримали свої доводи і заперечення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі та відзиві на неї.

Представником позивача в судовому засіданні 31.10.2019 подано заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, згідно якої просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені у даній справі витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 11 500,00 грн. та просить розглянути дане клопотання в порядку ч.2 ст. 221 ГПК України.

Вивчивши матеріали справи в сукупності з апеляційною скаргою, оцінивши зібрані докази, заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія Західного апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відповідність рішення Господарського суду Львівської області від 09.07.2019 у справі №914/436/19 нормам чинного законодавства, матеріалам та обставинам справи, виходячи з наступного:

27.02.2018 ПАТ «Укртрансгаз» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Львівтрансгаз» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕК- Гідроенергобуд» (виконавець) укладено договір на надання послуг № (Т-1, а.с.15-18), згідно п.1.1. якого виконавець зобов`язується за завданням замовника, яке оформлене у вигляді «технічні вимоги і якісні характеристики» (додаток №1 до цього договору), на свій ризик власними та залученими силами і засобами, матеріалами і механізмами надати, а замовник зобов`язується в порядку та на умовах визначених в цьому договорі, прийняти і оплатити наступні послуги: інші завершальні будівельні роботи (ремонт будівель ГРС Рівненського ЛВУМГ) (45450000-6).

Оплата наданих послуг проводиться на підставі підписаного акту (актів) наданих послуг (типові форми КБ-3, КБ-2в), на умовах після оплати, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця, чи іншими способами не забороненими чинним законодавством України, протягом 30 (тридцяти) календарних днів після підписання акту (актів) наданих послуг (типові форми КБ-3, КБ-2в) (п.3.2. Договору).

Як вбачається з обставин справи позивачем виконано роботи на загальну суму 569721,57 грн., що підтверджується актами прийняття виконаних робіт: №1 від 27.04.2018 на суму 46 993,33 грн., №2 від 27.04.2018 на суму 26 469,98 грн., №1 від 31.05.2018 на суму 191 657,18 грн., №2 від 31.05.2018 на суму 33797,34 грн., №1 від 31.07.2018 на суму 124 935,04 грн., №2 від 31.07.2018 на суму 32205,77 грн., №1 від 16.09.2018 на суму 75092,12 грн. та №5 від 01.11.2018 на суму 38 570,81 грн.

Станом на час подання позовної заяви відповідачем сплачено лише частину вартості виконаних позивачем робіт на суму 456 058,64 грн., а в подальшому вже після відкриття провадження у справі відповідачем сплачено згідно платіжних доручень №2346 від 15.05.2019 - 75 092,12 грн. та №2351 від 16.05.2019 - 38570,81 грн. Відтак встановлено, що сума основної заборгованості сплачена, що не заперечується сторонами.

Відповідно до цього позивачем 18.06.2019 подано заяву про зменшення та уточнення позовних вимог, згідно якої просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «ТЕК- Гідроенергобуд» лише нараховані 3% річних в сумі 1961,38 грн. та інфляційні в суму 7862,666 грн. (Т-2, а.с.211).

З протоколу судового засідання від 18.06.2019 встановлено, що місцевий господарський суд прийняв до розгляду заяву про зменшення розміру позовних вимог; ухвалив закрити підготовче провадження та призначити розгляд справи на 09.07.2019 (Т-2, а.с.215-216)

При перегляді рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку, судова колегія Західного апеляційного господарського суду керувалась наступним:

У відповідності до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, що кореспондується положенням ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Як вказує позивач неоплаченими залишилися акт №1 від 16.09.2018 на суму 75 092,12 грн. та акт №5 від 01.11.2018 на суму 38 570,81 грн.

Заборгованість по акту №1 від 16.09.2018 75092,12 грн. сплачена відповідачем згідно платіжного доручення №2346 від 15.05.2019 (Т-2, а.с.190), а по акту №5 від 01.11.2018 - 38570,81 грн. згідно платіжного доручення №2351 від 16.05.2019 16.05.2019 (Т-2, а.с.191).

Згідно п.3.2. договору оплата наданих послуг проводиться на підставі підписаного акту (актів) наданих послуг (типові форми КБ-3, КБ-2в) на умовах післяоплати, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця, чи іншими способами не забороненими чинним законодавством України, протягом 30 (тридцяти) календарних днів після підписання акту (актів) наданих послуг (типові форми КБ-3, КБ-2в).

З обставин справи а саме із заяви про збільшення розміру позовних вимог (Т-2, а.с.180-182), вбачається, що першим днем прострочення грошового зобов`язання відповідача з врахуванням п.3.2. договору за актом №1 від 16.09.2018 на суму 75 092,12 грн. є 17.10.2018, а за актом №5 від 01.11.2018 на суму 38 5701,81 грн. 04.12.2019.

Враховуючи наведене, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про вірне визначення початку перебігу строку, з якого відповідач вважається таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання.

Згідно перерахунку позовних вимог щодо стягнення 3% річних та інфляційних вбачається вірним висновок суду про стягнення 1961,38 грн. 3% річних та 5949,90 грн. - інфляційних нарахувань (Т-2, а.с.189).

Відповідач в суді першої інстанції вказував на те, що позивачем нараховано 3% річних, від яких сторони відмовились відповідно до п.6.8. та п.6.10 договору.

Однак, з аналізу укладеного між сторонами договору про надання послуг № від 27.02.2018 відсутні пункти 6.8 та 6.10, з яких можна було б зробити висновок про відмову сторін від нарахування 3% річних.

Згідно вимог ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Місцевим господарським судом вірно зазначено, що формулювання ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України щодо нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, і орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів. При цьому, зазначено, що проценти річних, за змістом наведеної норми входять до складу грошового зобов`язання і є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні від боржника компенсації (плати) за користування утриманими коштами, що належить до сплати кредиторові.

При цьому, ст. 617 Цивільного кодексу України встановлено, загальні підстави звільнення особи від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок дії непереборної сили, тоді як положення статті 625 Цивільного кодексу України, які визначають відповідальність за порушення грошового зобов`язання незалежно від наявності чи відсутності вини боржника, є спеціальними, конкретизуючими і не передбачають жодних підстав для звільнення від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Крім цього, ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України застосовується незалежно від того, чи передбачили сторони в договорі стягнення відсотків та інфляційних.

Відтак, місцевим господарським судом зроблено вірний висновок про правомірність нарахування позивачем 3% річних на підставі ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Скаржник в обґрунтування апеляційній скарги вказує на те, що позивач допустив прострочення виконуючи роботи у межах строку дії договору не надав усі послуги, що становлять предмет договору, відтак має місце прострочення кредитора та наявність обставин для відповідача, передбачених ст. 538 Цивільного кодексу України, зупинити виконання свого обов`язку в частині розрахунків.

Судова колегія апеляційного суду зазначає, що дане твердження не підтверджено належними та допустимими доказами в розумінні ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України.

Позивачем в позовній заяві зазначено, що попередній (орієнтований) розрахунок судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи становить: судовий збір в сумі 1921,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу - 9000 грн. (гонорар адвоката за професійну правничу допомогу) (Т-1, а.с.10).

Надалі, 04.06.2019 представником позивача заявлено клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 16 400,00 грн. До даного клопотання долучено: копію рахунку-фактури №2/02 від 18.02.2019 «аванс по договору про надання правової допомоги 2-02/19-2» на суму 5000,00 грн. (Т-2, а.с.202); копію платіжного доручення №59 від 29.03.2019 «оплата за надання правової допомоги згідно рах. №2/02» від 18.02.2019 на суму 5000 грн. (Т-2, а.с.203); копію рахунку-фактури №23/05-4 від 23.05.2019 «оплата по договору про надання правової допомоги 2-02/19-2 на суму 11400,00 грн. (Т-2, а.с.204); копію платіжного доручення №583 від 29.05.2019 «оплата по дог. про надання правової допомоги 2-02/19-2 та рах. №23/05-4 від 23.05.2019» на суму 11400 грн. (Т-2, а.с.205); копію акту надання послуг №4 від 30.05.2019 на суму 16 400,00 грн. (Т-2, а.с.206).

Крім цього, в матеріалах справи наявні: ордер на надання правової допомоги серія ЗР №63015 від 06.03.2019, виданий ТОВ «ТЕК-Гідроенергобуд» на підставі договору про надання правової допомоги №2-02/9-2 від 18.02.2019 у Господарському суді Львівської області Лапці І.С. (адвокатське об`єднання «Дефенсус) (Т-2, а.с.165); ордер серія ЛВ №121037 від 03.06.2019 на надання правової допомоги, виданий ТОВ «ТВК-Гідроенергобуд» на підставі договору про надання безоплатної правової допомоги №2-02/19-2 від 18.02.2019 у органах влади, судах усіх інстанцій адвокату Докторевичу Р.А. (адвокатське об`єднання «Дефенсус) (Т-2, а.с.207) та свідоцтво серії №ЛВ №000530 від 27.01.2017 про право на зайняття адвокатської діяльності видане Докторевичу Р.А. (Т-2, а.с.208).

18.02.2019 адвокатським об`єднанням «Дефенсус» та ТОВ «ТЕК-Гідроенергобуд» укладено договір про надання правової допомоги №2-02/19-2 (Т-1, а.с.90-94), згідно п.1.2. якого визначено, що правова допомога, що надається адвокатським об`єднаннями за дорученням клієнта на умовах даного договору є правова допомога й юридичні послуги та захист прав та інтересу у спірних правовідносин, що стосується договору підряду № від 27.02.2018 на виконання робіт: «інші завершальні будівельні роботи (ремонт будівель ГРС Рівненського ЛВУМГ) та по договору надання гарантії забезпечення умов виконання договору №.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно п.8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "Еаst/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

За змістом п.1 ч.2 ст. 126, ч.8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої , так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особо.

Проаналізувавши подані позивачем докази в обґрунтування понесених судових витрат на суму 16 400,00 грн. (Т-2, а.с.201-208), долучений детальний опис робіт (наданих послуг) та договір про надання правової допомоги №2-02/19-2 від 18.02.2019, враховуючи відсутність клопотання відповідача щодо зменшення розміру витрат на правову допомогу, судова колегія апеляційного суду вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про стягнення з відповідача на користь позивача 16400,00 грн. витрат на правову допомогу з врахування положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Крім цього, як зазначено було вище представником позивача в судовому засіданні 31.10.2019 подано заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, згідно якої просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені у даній справі витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 11500,00 грн. та просить розглянути дане клопотання в порядку ч.2 ст. 221 ГПК України.

Згідно п.5 ч.6 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України, у разі необхідності, у резолютивній частині постанови також вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дата, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру понесених нею судових витрат.

Відтак, враховуючи наведене, розгляд заяви представника позивача про розподіл судових витрат ухвалено призначити на 11.11.2019 о 12:00 год.

Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1ст.86 ГПК України).

Відповідно до ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Статтею 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Керуючись ч.5 ст. 12, ст. ст. 129, 269, 273, 275, 276, 282, 284, 287 ГПК України, суд постановив:

Рішення Господарського суду Львівської області від 09 липня 2019 року у справі №914/436/19 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Розгляд заяви представника позивача про розподіл судових витрат призначити на 11.11.2019 о 12:00 год.

Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Справу повернути в місцевий господарський суд.

Повну постанову складено 05.11.2019.

Головуючий суддя Орищин Г.В.

Суддя Галушко Н.А.

Суддя Желік М.Б.