ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" листопада 2019 р. Справа № 925/257/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Смірнової Л.Г.

Зубець Л.П.

розглянувши апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області

на рішення господарського суду Черкаської області від 21.06.2019 р. (повний текст складено 08.07.2019 р.)

у справі № 925/257/19 (суддя - Довгань К.І.)

за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області

до Черкаського районного споживчого товариства

про стягнення 49 558,24 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області звернулось до господарського суду Черкаської області з позовом до Черкаського районного споживчого товариства про стягнення 49 558,24 грн. завданої шкоди.

В обґрунтування позову позивач вказував на виявлену ним недостовірність виданої відповідачем довідки про складові заробітної плати для нарахування пенсії, що призвело до неправильного визначення розміру пенсії, та її переплати цій особі, чим завдано матеріальної шкоди позивачу у розмірі 49 558,24 грн.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 21.06.2019 р. у справі № 925/257/19 відмовлено у задоволенні позову.

Мотивуючи відмову у задоволенні вимог позову, суд першої інстанції зазначив, що позивачем документально не доведено розміру матеріальної шкоди та завдання її відповідачем.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилався на те, що матеріалами справи підтверджується завдання відповідачем шкоди у розмірі 49 558,24 грн., оскільки на відповідача покладено відповідальність за достовірність виданої довідки № 782 від 30.09.2004 р., яка призвела до неправильного визначення розміру виплаченої пенсії. Спростовуючи висновки суду першої інстанції, апелянт вказував, що відповідний розрахунок завданої шкоди наданий ним до додатків позовної заяви, а тому судом першої інстанції помилково прийнято рішення про відмову у задоволенні позову за недоведеністю вимог.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2019 р., у складі колегії суддів: Кропивна Л.В. (головуючий), Смірнова Л.Г., Зубець Л.П., поновлено апелянту пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення; відкрито апеляційне провадження без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

23.09.2019 р. до Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про долучення судової практики з аналогічних спорів.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області була призначена пенсія за віком ОСОБА_1 .

Призначення пенсії здійснено на підставі довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № 782 від 30.09.2004 р., виданої Черкаським районним споживчим товариством за період її доходу з 01.01.1989 р. по 31.12.1993 р.

08.12.2017 р. позивачем проведено перевірку достовірності відомостей, зазначених у довідці про заробітну плату № 782 від 30.09.2004 р. ОСОБА_1 . За результатами перевірки 08.12.2017 р. складено довідку № 1858 про обґрунтованість (відповідність) довідок, поданих для призначення (перерахунку) пенсії.

У результаті перевірки встановлено, що під час звірки між особовими рахунками та довідкою про заробітну плату ОСОБА_1 за 1989-1993 роки виявлені розходження, а саме:

- в 1989 році в суму лютого включені лікарняні за січень в розмірі 0,00024; в суму вересня включено лікарняні за серпень в розмірі 0,00017; сума заробітної плати грудня згідно особового рахунку ОСОБА_1 - 0,00463. В 1991 році: в суму квітня включено дотацію в розмірі 0,00065 (страхові внески не нараховано); суми заробітної плати з червня по грудень зазначені в довідці відповідача про заробітну плату № 782 від 30.09.2004 р., не відповідали сумам, зазначеним в особовому рахунку ОСОБА_1 ;

- у довідці про заробітну плату № 782 від 30.09.2004 р. суми заробітної плати 1992 року зазначено в 1993 році, відповідно суми заробітної плати 1993 року зазначені в 1992 році;

- в 1992 році: в суму зарплати жовтня включено лікарняні за серпень в розмірі 0,02177 та за вересень в розмірі 0,01045; в суму листопада включено лікарняні за вересень в розмірі 0,03176 та за жовтень - у розмірі 0,05350;

- в 1993 році: у суму заробітної плати січня включено відпускні за лютий в розмірі 0,03332; в суму лютого - включено лікарняні за січень в розмірі 0,00799; в суму травня - включено відпускні за червень в розмірі 0,02716.

У довідці також міститься рекомендація відповідачу надати нову довідку про заробіток ОСОБА_1 за період з 01.01.1989 р. по 31.12.1993 р. з урахуванням викладених зауважень.

Відповідачем були усунені виявлені позивачем порушення та на підставі первинних документів видана нова довідка про заробітну плату ОСОБА_1 № 168 від 08.12.2017 р.

Після перерахунку пенсії на підставі нової довідки № 168 від 08.12.2017 р. розмір пенсії ОСОБА_1 зменшився, а позивачем встановлено переплату за період з 01.01.2005 р. по 31.12.2017 р. в сумі 52 317,91 грн. (а.с. 17-22 том 1).

15.02.2018 р. позивач звернувся до Черкаського районного споживчого товариства з претензією за № 1, про відшкодування переплати пенсії у розмірі 52 317,91 грн.

01.03.2018 р. відповідач відмовив у відшкодуванні шкоди пославшись на ту обставину, що відповідає за шкоду ОСОБА_1 .

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 17.07.2018 р. у справі № 823/1627/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання незаконним та скасування рішення задоволено позовні вимоги: визнано незаконним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 249/06 від 20.12.2017 р. про стягнення з ОСОБА_1 переплаченої пенсії за період з 01.01.2005 р. по 31.12.2017 р. в сумі 52 317,91 грн.; визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо утримання з ОСОБА_1 сум переплаченої пенсії протиправними та зобов`язано припинити таке утримання.

За твердженням позивача, на підставі рішення № 249/06 від 20.12.2017 р. з ОСОБА_1 була утримана переплата пенсії на загальну суму 2 759,67 грн. Залишок суми переплати станом на 01.11.2018 р. становив 49 558,24 грн., обов`язок по відшкодуванню якої покладено законом на відповідача.

За приписами ст. 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Згідно ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Необхідною підставою для настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є наявність складу правопорушення, що складається з протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; настання шкідливого результату такої поведінки (шкоди); причинного зв`язку між протиправною поведінкою і шкодою; вини особи, яка заподіяла шкоду. Відсутність хоча б одного з цих елементів складу правопорушення виключає відповідальність особи за завдану майнову шкоду.

Предметом доказування у даній справі є встановлення наявності покладення цивільно-правової відповідальності за заподіяну шкоду, завдану відповідно до статті 1172 Цивільного кодексу України, згідно якої юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не заперечив факт неправильного визначення ним розміру заробітної плати у довідці № 782 від 30.09.2004 р., і видав нову довідку про заробітну плату № 168 від 08.12.2017 р. з усуненням встановлених позивачем порушень.

Обидві довідки видані за підписом керівника та головного бухгалтера відповідача та засвідчені його печаткою. Незаконність проведення пенсійним органом перевірки у відповідності до норм частини 3 статті 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не ставилася відповідачем під сумнів.

За результатами внесених відповідачем коригувань позивачем здійснено детальний розрахунок призначеної та фактично виплаченої пенсії ОСОБА_2 , що вбачається з протоколу від 15.12.2017 р. (а.с. 17-22 том 1), а переплата коштів за загальний період з 01.01.2005 р. по 31.12.2017 р. складала 52 317,91 грн. Відсутність вини при визначені розміру заробітної плати відповідачем не доведено.

Таким чином, неправомірними діями особи відповідача, яка видала довідку з недостовірними даними про складові заробітної плати ОСОБА_1 , призвели до неправильного визначення розміру і переплати цій особі пенсії, і завдали матеріальної шкоди позивачу, яка у відповідності до ст. 1166 Цивільного кодексу України має відшкодовуватися Пенсійному фонду України в особі позивача.

Зважаючи на наведене, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість вимог позову, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 49 558,24 грн. на відшкодування завданої шкоди у розмірі надмірно виплачених пенсійних коштів.

Стосовно поданої відповідачем заяви про застосування правил про позовну давність на заявлені вимоги, слід зазначити наступне.

Згідно з статтями 256, 257, 260 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін.

Частиною 1 статті 261 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 Цивільного кодексу України).

Право на звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача переплати пенсії виникло у позивача 09.12.2017 р., тобто з наступного дня після виявлення розбіжностей за даними виданої відповідачем довідки про заробітну плату на підставі складеного позивачем акта перевірки від 08.12.2017 р. З позовом позивач звернувся до суду 07.03.2019 р. (що підтверджується штампом господарського суду Черкаської області), тож трирічний строк позовної давності ним не було пропущено і заява відповідача про застосування наслідків спливу строків позовної давності не підлягає задоволенню.

Правова позиція щодо застосування загальної позовної давності в аналогічних правовідносинах висловлена у постанові Верховного Суду від 14.03.2018 р. по справі № 917/1150/17.

Статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування рішення суду першої інстанції є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

Враховуючи встановлені під час апеляційного перегляду обставини справи, вирішуючи спір колегія суддів дійшла до висновку, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права і прийшов до хибних висновків про відсутність підстав для задоволення позову, тож апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області підлягає задоволенню, а оскаржене апелянтом рішення господарського суду у даній справі - скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.

В силу статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору, у зв`язку із задоволенням позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення господарського суду Черкаської області від 21.06.2019 р. у справі № 925/257/19 задовольнити.

Рішення господарського суду Черкаської області від 21.06.2019 р. у справі № 925/257/19 скасувати та прийняти нове рішення.

Задовольнити позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області.

Стягнути з Черкаського районного споживчого товариства (19604, вул. Чигиринський шлях, буд. 44, с. Червона слобода, Черкаська обл.; ) на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, вул. Смілянська, буд. 23, м. Черкаси; ) 49 558,24 грн. шкоди, 1 921,00 грн. судового збору за подання позову та 2 881,50 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Черкаської області видати наказ.

Матеріали справи № 925/257/19 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 05.11.2019 р.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді Л.Г. Смірнова

Л.П. Зубець