ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"21" жовтня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/1759/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Мостепаненко Ю.І.

при секретарі судового засідання Тіщенко Д.І.

За участю представників сторін:

від позивача Салоїда О.А. (ордер серії ХС № 70945 від 29.07.2019р.);

від відповідача - не з`явився.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 916/1759/19

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю СХ ТРЕЙД МІКС (20731, Черкаська область, Смілянський район, с. Холоднянське, вул. Ржевська, буд.24-в, )

до селянського (фермерського) господарства Агро - Віта (67752, Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Випасне, комплекс будівель та споруд №17, )

про стягнення 1 388 139,22 грн.

ВСТАНОВИВ:

24.06.2019р. товариство з обмеженою відповідальністю СХ ТРЕЙД МІКС звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до селянського (фермерського) господарства Агро - Віта, в якій просить суд стягнути з відповідача 1 388 139,22 грн., в тому числі 472 302,89 грн. основної заборгованості, 885 00,00 грн. штрафу, 23 615,92 грн. інфляційних збитків, 7 220,41 грн. 3% річних, а також стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору контрактації сільськогосподарської продукції № 14021018 від 14.02.2018р. в частині поставки сільськогосподарської продукції.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.06.2019р. позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю СХ ТРЕЙД МІКС (вх.№1807/19/19 від 24.06.2019р.) залишено без руху - на підставі ст. 174 ГПК України, встановлено позивачу семиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.

03.07.2019р. до канцелярії суду від ТОВ СХ ТРЕЙД МІКС надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви (вх. № 2-3132/19), згідно якої позивач, на виконання вимог вищевказаної ухвали суду, такі недоліки усунув.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.07.2019р. відкрито провадження у справі № 916/1759/19, справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання на "29" липня 2019 р. о 15:30.

29.07.2019р. в судовому засіданні представником позивача надано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.07.2019р. строк підготовчого провадження у справі №916/1759/19 продовжено до "02" жовтня 2019р., відкладено підготовче засідання у справі № 916/1759/19 на "12" вересня 2019 р. о 11:30.

В судовому засіданні 29.07.2019р. представником позивача надано суду клопотання, в якому останній просив суд проводити судове засідання, призначене на 12.09.2019р. о 11:30 в режимі відеоконференції з Господарським судом м.Києва.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.07.2019р. клопотання товариства з обмеженою відповідальністю СХ ТРЕЙД МІКС про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено, доручено Господарському суду м. Києва проведення відеоконференції з метою забезпечення участі представника ТОВ СХ ТРЕЙД МІКС у судовому засіданні при розгляді справи № 916/1759/19, яке призначене Господарським судом Одеської області на 12.09.2019р. об 11 год. 30 хв.

23.08.2019р. до Господарського суду Одеської області від позивача надійшло клопотання про зменшення частини позовних вимог (вх.№ 17023/19).

В судовому засіданні 12.09.2019р. суд задовольнив усне клопотання представника позивача щодо залишення без розгляду клопотання позивача про зменшення позовних вимог (вх.№ 17023/19 від 12.09.2019р.), про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.09.2019р. закрито підготовче провадження у справі № 916/1759/19 та призначено справу №916/1759/19 до розгляду по суті в засіданні суду на "23" вересня 2019 р. о 15:30.

19.09.2019 року до Господарського суду Одеської області від позивача надійшло клопотання (вх.№ 2-4524/19), згідно якого останній просив суд призначити розгляд справи 23.09.2019р. о 15:30 в приміщенні Господарського суду міста Києва із застосуванням норм ст. 197 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.09.2019р. відмовлено товариству з обмеженою відповідальністю СХ ТРЕЙД МІКС у задоволенні клопотання про участь у судовому засіданні 23.09.2019 року о 15:30 в режимі відеоконференції, оскільки на визначену дату вже призначено до слухання інші судові справи, що унеможливлює проведення судового засідання у даній справі в режимі відеоконференції саме 23.09.2019 року об 15:30.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.09.2019р. відкладено розгляд справи №916/1759/19 на 17 жовтня 2019р. о 12:00.

30.09.2019 року до Господарського суду Одеської області від позивача надійшло клопотання (вх.№ 2-4698/19), згідно якого останній просив суд розгляд справи, призначений на 17.10.2019р. о 12:00 провести в режимі відеоконференції, проведення якої забезпечити в приміщенні будь-якого з перелічених судів: Господарським судом м.Києва, Печерським районним судом м.Києва, Голосіївським районним судом м.Києва, Солом`янським районним судом м.Києва, Святошинським районним судом м.Києва, Дніпровським районним судом м.Києва, Дарницьким районним судом м.Києва, Деснянським районним судом м.Києва, Оболонським районним судом м.Києва, Шевченківським районним судом м.Києва.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.10.2019р. клопотання ТОВ СХ ТРЕЙД МІКС про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено та доручено Деснянському районному суду м. Києва проведення відеоконференції 17.10.2019р. о 13:45 з метою забезпечення участі представника ТОВ СХ ТРЕЙД МІКС у судовому засіданні при розгляді справи № 916/1759/19.

В судовому засіданні 17.10.2019р. оголошено протокольну ухвалу про перерву в розгляді справи по суті на 21.10.2019р. о 13:45.

17.10.2019р. в судовому засіданні представником позивача заявлено усне клопотання про призначення судового засідання 21.10.2019р. об 13:45, у режимі відеоконференції, доручивши таке проведення Північному апеляційному господарському суду.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.10.2019р. доручено Північному апеляційному господарському суду проведення відеоконференції з метою забезпечення участі представника товариства з обмеженою відповідальністю СХ ТРЕЙД МІКС у судовому засіданні при розгляді справи № 9161759/19, яке призначене Господарським судом Одеської області на 21.10.2019р. об 13 год. 45хв.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.10.2019р. повідомлено селянське (фермерське) господарство Агро - Віта про перерву в розгляді справи по суті на 21.10.2019р. о 13:45, в порядку ст.120 ГПК України.

В судовому засіданні 21.10.2019р. представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, зазначив, що на час розгляду справи відповідач не здійснив будь-яких платежів на оплату суми основної заборгованості.

Відповідач про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином шляхом надсилання ухвал суду на його юридичну адресу, що зазначена у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у судові засідання не з`явився, про поважність причин відсутності не повідомляв, відзив на позовну заяву не надав.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин, або без повідомлення причин неявки.

Приймаючи до уваги, що судові відправлення були повернуті поштою із відміткою у довідках поштової установи «за закінченням терміну зберігання», «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення, «абонент відмовився від усної та письмової згоди від отримання листа», а також відсутність жодних повідомлень щодо причин неявки представника відповідача у судове засідання, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача за наявними в ній матеріалами відповідно до п. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні від 21.10.2019р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

14.02.2018р. між селянським (фермерським) господарством Агро - Віта (Виробник) та товариством з обмеженою відповідальністю «СХ ТРЕЙД МІКС» (Контрактант) було укладено договір №14021018 контрактації сільськогосподарської продукції, відповідно до п.1.1, якого Виробник зобов`язується виростити та поставити Контрактанту сільськогосподарську продукції, що зазначена в п.12 договору (далі - сільськогосподарська продукція або продукція) у строки та за цінами, що визначені у договорі, а Контрактант зобов`язується прийняти зазначену сільськогосподарську продукцію і оплатити її вартість.

Відповідно до п.1.2 договору встановлено, що предметом договору є: перець солодкий (кубовидний) у кількості 100 т; капуста броколі у кількості 150т; капуста цвітна у кількості 100т урожаю 2018р.

Згідно п. 1.3 договору, поставка сільськогосподарської продукції Виробником Контрактантові відбувається за попереднім графіком, що узгоджується сторонами додатковою угодою до цього договору, при цьому, кількість однієї поставки сільськогосподарської продукції не повинна бути менша від 16 тон до 19 тон. У випадку зміни строків поставки сільськогосподарської продукції сторони мають узгодити графік поставок, шляхом підписання додаткової угоди до цього договору, що є його невід`ємною частиною.

Виробник зобов`язується виростити, зібрати сільськогосподарську продукцію та підготувати її до передачі Контрактанту із відповідними чином оформленими супровідними документами, а саме: видаткова накладна на продукцію, товарно-транспортна накладна, довідка виробника про походження сільськогосподарської продукції, посвідчення якості продукції або протокол досліджень продукції, довідка про обробку СЗР земельної ділянки де вирощена зазначена продукція. Довідка має містити відомості про дату останньої обробки земельної ділянки, період обробки, кількість внесених речовин на 1 га земельної ділянки та інформацію чим саме оброблялася земельна ділянка в період росту поставленої сільськогосподарської продукції у терміни визначені в п. 1.3 цього договору (2.1. договору).

Кінцевим строком передачі сільськогосподарської продукції Контрактантові є дата останньої поставки обумовленої кількості сільськогосподарської продукції в п.1.2 договору (п. 2.2 Договору).

Відповідно до п.2.4 договору, поставка продукції виробником здійснюється на умовах самовивозу продукції Контрактантом власними автотранспортними засобами в місці поставки за адресою: 67752, Одеська область, Білгород-Дністровський район, село Випасне.

Контрактант зобов`язаний прийняти сільськогосподарську продукцію за кількістю та якістю. При цьому остаточне приймання продукції Контрактантом за кількістю та якістю здійснюється в момент її розвантаження на складі Контрактанта за адресою: Черкаська область, Смілянський район, с. Холоднянське, вул. Ржевська, 24-Б. (п.2.7 договору).

Згідно п. 3.1 договору, загальна кількість сільськогосподарської продукції, що має бути вирощена виробником та поставлена Контрактантові становить 350 т.

Відповідно до п. 4.1 договору, ціна сільськогосподарської продукції визначається домовленістю сторін та становить:

- перець солодкий (кубовидний): кількість - 100 т., ціна з ПДВ за 1кг - 7,50 грн., сума 750 000 грн.;

- капуста броколі: кількість 150 т., ціна з ПДВ за 1кг 10,00 грн., сума 1 500 000 грн.;

- капуста цвітна: кількість 100 т., ціна з ПДВ за 1кг 7,00 грн., сума 700 000 грн.

Урожаю 2018 року, але, в будь-якому випадку, остаточна вартість договору визначається із розрахунку фактично поставленої якісної сільськогосподарської продукції. Сторонами погоджено, що визначена в цьому договорі ціна на сільськогосподарську продукцію не є фіксованою, та зазначається лише для визначення вартості цього договору та розрахунку передплатних платежів.

Згідно п.4.6 договору, Контрактант здійснює оплату сільськогосподарської продукції в національній валюті України на підставі виставленого рахунку за ціною по кожній окремій партії продукції в такому порядку: - авансовий платіж за поставлену сільськогосподарської продукції в розмірі 20-30% від вартості всього об`єму продукції визначено в п.1.2 договору, що складає 2950 000,00 грн., протягом 2-х робочих днів з моменту надання Контрактанту рахунку Виробником після підписання цього договору; - 70% від вартості поставленої сільськогосподарської продукції, оплачується протягом 5-ти банківських днів з моменту поставки сільськогосподарської продукції Контрактанту. В разі поставки Виробником меншого об`єму продукції, який визначений цим договором, Контрактант сплачує залишок Виробнику виходячи із фактично поставленого об`єму продукції, але в будь-якому випадку оплата за поставлену сільськогосподарську продукції здійснюється з урахуваннями раніше внесеного авансового платежу. Також сторони можуть обумовити в специфікації інший порядок розрахунків по кожній окремій партії продукції, але в будь-якому випадку оплата за поставлену сільськогосподарську продукцію здійснюється з урахуванням раніше внесеного авансового платежу.

За прострочення поставки сільськогосподарської продукції до 15 календарних днів Контрактанту Виробник сплачує неустойку у розмірі 1% від вартості непоставленої партії сільськогосподарської продукції по графіку за кожен день такого прострочення (п.5.5 договору).

Відповідно п.5.4 договору, за поставку сільськогосподарської продукції, що була вирощена для Контрактанта, іншим Покупцям або не поставки продукції з інших причин, окрім форс-мажорних обставин, (прострочення зобов`язання щодо поставки понад 15 календарних днів) Виробник сплачує Контрактанту штраф в розмірі 30% від орієнтованої вартості цього договору (п.4.1). Штраф сплачується за умови не поставки Виробником обумовленого об`єму сільськогосподарської продукції Контрактантові в встановлені графіком строки, а також Виробник повертає Контрактанту всю суму попередньої оплати (авансовий платіж) за продукцію.

Згідно п.п.8.1,8.2 договору, цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін. Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений п.8.1 цього договору та закінчується 31 грудня 2018, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором.

На виконання умов договору №140210185 від 14.02.2018р. ТОВ СХ ТРЕЙД МІКС було здійснено оплату авансових платежів за поставку сільськогосподарської продукції на загальну суму 925 000,00 грн., відповідачем, в свою чергу, було поставлено сільськогосподарську продукцію у кількості 55 633,50 кг., на загальну суму 452 697,11 грн.

28.03.2019р. позивачем було направлено відповідачу претензію вих.№ 28/03 з пропозицією негайно вжити заходів щодо належного виконання взятих на себе зобов`язань за договором №140210185 від 14.02.2018р. та протягом 5 банківських днів з моменту отримання цієї претензії в добровільному порядку повернути суму попередньої оплати, - 472 302,89 грн.

Між тим, як стверджує позивач, в супереч умовам договору, відповідач не допоставив позивачу сільськогосподарську продукцію, загальною кількістю 294 366,5 кг., не повернув суму попередньої оплати, з огляду на, що позивач і звернувся до Господарського суду Одеської області з даним позовом до СФГ «Агро-Віта» про стягнення 1 388 139,22 грн., в тому числі 472 302,89 грн. основної заборгованості (суми попередньої оплати), 885 00,00 грн. штрафу, 23 615,92 грн. інфляційних збитків та 7 220,41 грн. 3% річних.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання . Згідно ст.16 цього ж Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 713 ЦК України, за договором контрактації сільськогосподарської продукції виробник сільськогосподарської продукції зобов`язується виробити визначену договором сільськогосподарську продукцію і передати її у власність заготівельникові (контрактанту) або визначеному ним одержувачеві, а заготівельник зобов`язується прийняти цю продукцію та оплатити її за встановленими цінами відповідно до умов договору. До договору контрактації застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що 14.02.2018р. між селянським (фермерським) господарством Агро - Віта (Виробник) та товариством з обмеженою відповідальністю «СХ ТРЕЙД МІКС» (Контрактант) було укладено договір №14021018 контрактації сільськогосподарської продукції, відповідно до п.1.1, якого Виробник зобов`язується виростити та поставити Контрактанту сільськогосподарську продукції, що зазначена в п.12 договору (далі - сільськогосподарська продукція або продукція) у строки та за цінами, що визначені у договорі, а Контрактант зобов`язується прийняти зазначену сільськогосподарську продукцію і оплатити її вартість.

Відповідно до п.1.2 договору встановлено, що предметом договору є: перець солодкий (кубовидний) у кількості 100 т; капуста броколі у кількості 150т; капуста цвітна у кількості 100т урожаю 2018р.

Згідно п.4.6 договору, Контрактант здійснює оплату сільськогосподарської продукції в національній валюті України на підставі виставленого рахунку за ціною по кожній окремій партії продукції в такому порядку: - авансовий платіж за поставлену сільськогосподарської продукції в розмірі 20-30% від вартості всього об`єму продукції визначено в п.1.2 договору, що складає 2 950 000,00 грн., протягом 2-х робочих днів з моменту надання Контрактанту рахунку Виробником після підписання цього договору; - 70% від вартості поставленої сільськогосподарської продукції, оплачується протягом 5-ти банківських днів з моменту поставки сільськогосподарської продукції Контрактанту.

Як встановлено матеріалами справи, на виконання умов договору №140210185 від 14.02.2018р. ТОВ СХ ТРЕЙД МІКС було здійснено оплату авансових платежів за поставку сільськогосподарської продукції на загальну суму 925 000,00 грн., в підтвердження чого позивачем до суду надано платіжні доручення від 26.02.2018р. на суму 200 000,00 грн.; від 01.03.2018р. на суму 130 000,00 грн.; від 06.03.2018р. на суму 50 000,00 грн.; від 07.03.2018р. на 90 000,00грн.; від 13.03.2018р. на суму 100 000 грн.; від 15.03.2018р. на суму 40 000,00 грн.; від 20.03.2018р. на суму 30 000,00 грн.; від 06.04.2018р. на суму 50 000,00 грн.; від 10.04.2018р. на суму 20 000,00 грн.;від 24.04.2018р. на суму 25 000,00грн.; від 25.04.2018р. на суму 25 000,00 грн.; від 07.05.2018р. на суму 30 000,00 грн.; від 24.05.2018р. на суму 95 000,00 грн.; від 26.07.2018р. на суму 40 000,00 грн.

Згідно п. 3.1 договору, загальна кількість сільськогосподарської продукції, що має бути вирощена виробником та поставлена Контрактантові становить 350 т.

При цьому, судом встановлено, що відповідач не повністю виконав умови договору №140210185 від 14.02.2018р., а саме п.п. 1.2 та 3.1, та поставив сільськогосподарську продукцію у кількості 55 633,50 кг., на загальну суму 452 697,11 грн., в підтвердження чого позивачем надано до суду видаткові накладні, за якими було поставлено наступну сільськогосподарську продукцію: №21 від 07.09.2018р. перець кубовидний у кількості 2516 кг на суму 18 870,00 грн.; №24 від 24.09.2018р. перець кубовидний, у кількості 2172,5 кг на суму 7 190,98 грн.; №23 перець кубовидний у кількості 1537,5 кг на суму 5150,63 грн.; №25 від 04.10.2018р. капуста брокколі, у кількості 592,2 кг на суму 5 922,00 грн.; від 17.10.2018р. капуста брокколі, у кількості 4116 кг. на суму 41 160,00 грн., №33 від 25.10.2018р. капуста брокколі, у кількості 2160 кг на суму 21 600,00 грн.; №32 від 02.11.2018р. капуста брокколі, у кількості 4268 кг на суму 42 680,00 грн.; № 34 від 03.11.2018р. капуста брокколі, у кількості 3460,00 кг. на суму 34 600,00 грн.; № 36 від 08.11.2018р. капуста брокколі, у кількості 3 751,3 кг на суму 37 513,00 грн.; №38 від 17.11.2018р. капуста цвітна, у кількості 5 810,5 кг на суму 40 673,50 грн.; № 39 від 25.11.2018р. капуста цвітна, у кількості 6167 кг на суму 43 169,00 грн.; №41 від 30.11.2018р. капуста цвітна, у кількості 5831 кг на суму 40 817,00 грн. та капуста брокколі, у кількості 2 530,5 кг на суму 25 305,00 грн.; №43 від 06.12.2018р. капуста цвітна, у кількості 4576 кг на суму 32032,00 грн. та капуста брокколі, у кількості 2242 кг на суму 22 420,00 грн.; №44 від 08.12.2018р. капуста цвітна, у кількості 1 812 кг на суму 12 684,00 грн. та капуста брокколі, у кількості 868,5 кг на суму 8 685,00 грн.; 45 від 14.12.2018р. капуста брокколі, у кількості 1 222,5 кг на суму 12 225,00 грн.

Отже, відповідач не допоставив позивачу товару загальною кількістю 294 366,5 кг. на суму 472 302,89 грн.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ч. 2 ст.693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю, а у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно, тобто, або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця.

Правова природа перерахованої суми, як попередньої оплати, визначається не лише її визначенням у платіжному документі та датою платежу, а також наявністю зустрічного зобов`язання контрагента по поставці товару на цю суму відповідно до умов договору. Так, реалізація покупцем права на вимогу про повернення суми попередньої оплати означає, що він відмовився від прийняття виконання неналежно виконаного зобов`язання. Отже, після пред`явлення покупцем на власний вибір продавцю вимоги про повернення сплачених коштів в якості передплати, зобов`язання останнього по поставці товару припиняється, проте у нього виникає грошове зобов`язання з повернення коштів.

Як вбачається з матеріалів справи, після спливу строку на поставку сільськогосподарської продукції позивачем було направлену відповідачу цінним листом з описом вкладення претензію вих. № 28/03 від 28.03.2019р. з вимогою повернути суму попередньої оплати 472 302,89 грн. перерахованої на виконання договору №140210185 від 14.02.2018р., при цьому, відповідач суму попередньої оплати не повернув.

Зазначена претензія була отримана відповідачем - 21.05.2019р., що підтверджується наявним в матеріалах справи, пошуком відстеження поштових відправлень за номером поштового відправлення №563 на сайті ПАТ «Укрпошта».

Наявність вказаної заборгованості відповідач не спростував, доказів, які б підтверджували факт повернення суми попередньої оплати позивачу відповідач до суду не надав.

У зв`язку з тим, що СФГ Агро - Віта свої зобов`язань щодо поставки сількогосподарської продукції у загальній кількості та у визначеному договорі строк не виконав, попередню оплату за товар у розмірі 472 302,89 грн. не повернув, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з відповідача зазначеної суми попередньої оплати обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо заявлених позивачем до стягнення з відповідача 3% річних у сумі 7 220,41 грн. та інфляційних нарахувань у сумі 23615,92 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якої пов`язано його початок.

Приймаючи до уваги встановлення факту отримання відповідачем претензії 21.05.2019р., та з урахуванням ст. 530 ЦПК України, суд зазначає, що кінцевим терміном повернення суми попередньої оплати було 28.05.19р., таким чином відповідне прострочення відповідача почалось з 29.05.2019р.

Згідно частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом з тим, судом при перевірці розрахунку 3% річних та інфляційних витрат, здійсненого позивачем, встановлено його помилковість, з огляду на неправильне визначення дати, з якої у відповідача виникло прострочення з повернення суми предоплати.

З огляду на зазначене, судом за допомогою системи "Ліга-Закон", з урахуванням кінцевої дати нарахування 3%, визначеної позивачем, здійснено власний розрахунок 3% річних за період з 29.05.2019р. по 18.06.2019р., згідно з яким загальна сума 3% річних складає 815,21 грн.

Таким чином, суд доходить висновку, що стягненню з відповідача підлягає 3% річних у сумі 815,21 грн.

Щодо стягнення інфляційних нарахувань, суд зазначає, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п. п. 3.2 п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»).

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» у наступному місяці.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

З урахуванням визначеної судом початкової виникнення у відповідача прострочення з повернення суми попередньої оплати - 29.05.2019р. та визначеною позивачем кінцевою датою нарахування інфляційних - 18.06.2019р., суд зазначає, що інфляційні втрати за цей період не підлягають нарахуванню, з огляду на те, що період нарахування становить менше місяця.

Враховуючи зазначене, суд доходить висновку про відмову у задоволенні вимоги про стягнення з позивача інфляційних витрат.

Щодо заявленої вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу на суму 885 000грн. з посиланням на п.5.4 договору №140210185 від 14.02.2018р., суд зазначає наступне.

Так, у відповідності до ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штрафу, пені) грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у рази порушення ним зобов`язання.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України, встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною четвертою статті 231 ГК України.

Як вбачається з п.5.4 договору №140210185 від 14.02.2018р., сторони погодили, що за поставку сільськогосподарської продукції, що була вирощена для Контрактанта, іншим Покупцям або не поставки продукції з інших причин, окрім форс-мажорних обставин, (прострочення зобов`язання щодо поставки понад 15 календарних днів) Виробник сплачує Контрактанту штраф в розмірі 30% від орієнтованої вартості цього договору (п.4.1). Штраф сплачується за умови не поставки Виробником обумовленого об`єму сільськогосподарської продукції Контрактантові в встановлені графіком строки, а також Виробник повертає Контрактанту всю суму попередньої оплати (авансовий платіж) за продукцію.

Оскільки, судом встановлено, що всупереч п. 1.3 умов договору №14021018 від 14.02.2018р. сторонами не було підписано та погоджено графік поставки сільськогосподарської продукції, а стягнення штрафу, відповідно до умов зазначеного договору, можливе лише за умови непоставки відповідачем обумовленого об`єму сільськогосподарської продукції позивачу у встановлені графіком строки, суд вважає безпідставним нарахування відповідачу суми штрафних санкцій.

Згідно з ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Приймаючи до уваги вищезазначене, з огляду на часткове задоволення вимог позивача, судові витрати покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог, відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.129,232,236-238,240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю СХ ТРЕЙД МІКС до селянського (фермерського) господарства Агро - Віта про стягнення - задовольнити частково.

2. Стягнути з селянського (фермерського) господарства Агро - Віта (67752, Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Випасне, комплекс будівель та споруд №17, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю СХ ТРЕЙД МІКС (20731, Черкаська область, Смілянський район, с. Холоднянське, вул. Ржевська, буд.24-в, ) 472 302 (чотириста сімдесят дві тисячі триста дві) грн. суму попередньої оплати, 815 (вісімсот п`ятнадцять) грн. 21 коп. 3% річних та 7 096 (сім тисяч дев`яносто шість) грн. 77 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення Господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 31.10. 2019 р.

Суддя Ю.І. Мостепаненко