ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" жовтня 2019 р. Справа№ 920/929/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Козир Т.П.

Коробенка Г.П.

секретар судового засідання Даниленко Т.О.

без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства "Куземин-Агро"

на ухвалу Господарського суду Сумської області

від 27.08.2019 (повний текст складено 29.08.2019)

у справі № 920/929/18 (суддя Резніченко О.Ю.)

за скаргою Приватного підприємства "Куземин-Агро" на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Інтерагростандарт"

до Приватного підприємства "Куземин-Агро"

про стягнення 1439359,17 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Інтерагростандарт" звернулося до Господарського суду Сумської області з позовом до Приватного підприємства "Куземин-Агро", в якому просить стягнути з відповідача 1 439 359,17 грн. заборгованості на підставі договору поставки № 2017-1104/01/С від 11.04.2017, в тому числі 587 203,99 грн. заборгованості з врахуванням індексації, 492 438,70 грн. плати за користування товарним кредитом, 106 974,16 грн. штрафу, 252 742,32 грн. пені.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором поставки № 2017-1104/01/С від 11.04.2017 в частині своєчасної та повної оплати товару.

Рішенням господарського суду Сумської області від 31.01.2019 позовні вимоги задоволено повністю.

28.02.2019 на примусове виконання рішення суду було видано відповідний наказ.

12.08.2019 до суду першої інстанції звернувся боржник із скаргою на дії ДВС, в якій просив суд визнати протиправними дії ДВС щодо винесення постанови від 08.07.2019 про арешт майнових прав боржника у ВП № 58604495 та скасувати вказану постанову. Крім того, в скарзі останній просить суд поновити йому строк на оскарження вказаної постанови. Як доказ на підтвердження дати отримання спірної постанови відповідач надає конверт з трек-номером 362.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 27.08.2019 в задоволенні клопотання Приватного підприємства "Куземин-Агро" про поновлення строку на оскарження постанови Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 08.07.2019 про арешт майнових прав боржника - відмовлено.

Скаргу Приватного підприємства "Куземин-Агро" на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області щодо винесення постанови від 08.07.2019 про арешт майнових прав боржника у ВП № 58604495 та скасування постанови - залишено без розгляду.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, Приватне підприємство "Куземин-Агро" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Сумської області від 27.08.2019 у справі №920/929/18 і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні клопотання скаржника про поновлення строку на оскарження постанови Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 08.07.2019 про арешт майнових прав боржника, суд першої інстанції вчинив не допуск до правосуддя, позбавивши можливості захисту порушеного права боржника та фізичних осіб - власників земельних ділянок.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.09.2019 апеляційну скаргу Приватного підприємства "Куземин-Агро" на ухвалу Господарського суду Сумської області від 27.08.2019 у справі №920/929/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Куксова В.В., судді Коробенко Г.П., Козир Т.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Куземин-Агро" на ухвалу Господарського суду Сумської області від 27.08.2019 у справі №920/929/18. Роз`яснено учасникам апеляційного провадження, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.

15.10.2019 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Інтерагростандарт" через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідно до якого, останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Сумської області без змін. Зазначаючи при цьому, що в апеляційній скарзі скаржник наголошує, що судом першої інстанції порушено його право на доступ до правосуддя, при цьому навіть не ставить під сумнів той факт, що наведені ним підстави пропуску є необґрунтованими.

18.10.2019 від Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідно до якого, останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Сумської області без змін. Зазначає при цьому, що постанову про арешт майнових прав боржника від 08.07.2019 направлено на адресу боржника (вул. Центральна, буд. 24, с. Куземин, Охтирський р-н., Сумська обл., 42752), 09.07.2019 рекомендованою кореспонденцією з номером відправлення №622. Згідно інформації з веб-сайту АТ «Укрпошта» відправлення з номером №622 вручено особисто 13.07.2019. В свою чергу скаржником не вказані обставини, що були об`єктивно непереборними і не залежали від його волевиявлення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасної поданні пред`явленої скарги та не надані належні докази, що підтверджували наявність таких обставин.

Згідно з ч. 2 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1,5,6,8,9,12,18,31,32,33,34 частини першої статті 255 цього кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення (виклику) учасників справи.

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як зазначалось вище, до суду першої інстанції звернувся боржник із скаргою на дії ДВС, в якій просив суд визнати протиправними дії ДВС щодо винесення постанови від 08.07.2019 про арешт майнових прав боржника у ВП № 58604495 та скасувати вказану постанову.

Водночас, в скарзі боржник просив суд першої інстанції поновити йому строк на оскарження вказаної постанови. Як доказ на підтвердження дати отримання спірної постанови відповідач надав конверт з трек-номером 362.

Відмовляючи у задоволенні клопотання Приватного підприємства "Куземин-Агро" про поновлення строку та залишаючи без розгляду скаргу Приватного підприємства "Куземин-Агро" на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області щодо винесення постанови від 08.07.2019 про арешт майнових прав боржника у ВП № 58604495 та скасування постанови, суд першої інстанції виходив з того, що, що в матеріалах справи наявні докази, з яких вбачається, що спірна постанова від 08.07.2019 була направлена скаржнику 09.07.2019 та отримана останнім 13.07.2019. Відправлення було здійснено поштовим повідомленням з трек-номером 622, а тому судом першої інстанції не прийнято конверт з трек-номером 362, як доказ отримання скаржником спірної постанови від 08.07.2019, оскільки вказаним конвертом відповідачу направлялась інша постанова ДВС. Крім того, скаржником, всупереч ст. ст. 73-74 ГПК України, не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження клопотання про поновлення строку.

Розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства "Куземин-Агро", колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне

Статтею 339 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно Конституції України реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції, оскільки перегляд таких рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Частиною 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як вбачається із матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, як доказ на підтвердження дати отримання спірної постанови, боржник надав копію конверту з трек-номером №362, на конверті міститься відмітка поштового відділенні від 22.07.2019.

Водночас, Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області до суду першої інстанції подано клопотання про залишення скарги без розгляду, до якого додано копію фіскального чеку АТ «Укрпошта» від 09.07.2019 по списку №5633 на 1 арк. та копію списку згрупованих поштових відправлень №5633 від 09.07.2019, з якого вбачається, що спірну постанову боржнику було направлено 09.07.2019 та отримано останнім 13.07.2019, а отже колегія суддів дійшла висновку, що останнім днем оскарження постанови державного виконавця є 23.07.2019.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч. 1 ст. 74 ГПК України.

Частиною 1 статті 73 ГПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з`ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Приписами ст.ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази отримання спірної постанови ДВС про арешт майнових прав боржника у ВП № 58604495 - 13.07.2019, а також враховуючи те, що скаржником не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження клопотання про поновлення строку судова колегія прийшла до переконання, що вищевказане клопотання є необґрунтованим і задоволенню не підлягає, а суд першої інстанції дійшов вірного висновку про залишення скарги Приватного підприємства "Куземин-Агро" на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області щодо винесення постанови від 08.07.2019 про арешт майнових прав боржника у ВП № 58604495 та скасування постанови без розгляду.

Щодо тверджень скаржника, що судом першої інстанції вчинено не допуск до правосуддя, позбавивши можливості захисту порушеного права боржника та фізичних осіб - власників земельних ділянок, колегія суддів зазначає наступне.

У положеннях закріплених у статті 129 Конституції України, визначено, що основними засадами судочинства є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен додержуватись норм процесуального права.

За змістом положень Господарського процесуального кодексу України сторона або особа, яка не брала участь у справі, якщо суд вирішив питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, наділена правом оскарження судового рішення, що є однією з необхідних умов реалізації встановленого законом права на судовий захист.

Однак, наявність права на оскарження не є безумовною підставою для здійснення судового захисту шляхом прийняття скарги, поданої з порушенням встановленого процесуальним законом порядку.

У силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

У пункті 41 Рішення Європейського Суду з прав людини від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" суд визнав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й у осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже можливість поновлення пропущеного строку судом апеляційної інстанції не є необмеженою, а вирішення цього питання пов`язується із наявністю поважних причин пропуску строку.

В свою чергу колегія суддів звертає увагу, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які об`єктивно непереборні, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Даний висновок кореспондується із висновком, який викладений в ухвалі Верховного суду від 22.04.2019 у справі №761/47847/18.

Водночас у постанові Верховного Суду від 09.10.2018 у справі № 5/452/06 викладено правовий висновок, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватися як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється суть чіткого встановлення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Враховуючи викладені обставини у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі є безпідставними та необґрунтованими, оскільки не спростовують викладених в ухвалі обґрунтованих висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування ухвали господарського суду першої інстанції.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Приватного підприємства "Куземин-Агро" на ухвалу Господарського суду Сумської області від 27.08.2019у справі №920/929/18 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема, про відмову поновити або продовжити пропущений процесуальний строк.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Приватного підприємства "Куземин-Агро" на ухвалу Господарського суду Сумської області від 27.08.2019 у справі №910/6503/19 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Куземин-Агро" - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Сумської області від 27.08.2019 у справі №920/929/18 - залишити без змін.

Матеріали справи №920/929/18 повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді Т.П. Козир

Г.П. Коробенко