ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"23" жовтня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2230/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Д.О.,

секретар судового засідання Голоденко І.О.

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю МШК Україна (Лідерсівський бульвар, буд.5, офіс 234, 235, 236, 237, м. Одеса, 65014)

до відповідача: Державного підприємства Адміністрація морських портів України (проспект Перемоги, 14, м. Київ, 01135) в особі Одеської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (площа Митна, 1, м. Одеса, 65026)

про стягнення 125694,30 доларів США, що еквівалентно 3186340,33 грн, -

за участю представників учасників справи:

від позивача: Бріг В.М.; Волков А.С.;

від відповідача: Гольчановський Г.С.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю МШК Україна звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Одеської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України, в якій просить суд стягнути з відповідача на його користь надмірно сплачену суму канального збору у розмірі 125694,30 доларів США.

В обґрунтування підстав позову позивач посилається на неправомірне стягнення відповідачем у період з 12.08.2016 по 12.09.2017 канального збору з суден, морським агентом яких виступав позивач, та які прямували до каботажної гавані Одеського морського порту, у зв`язку з тим, що послуга за використання підхідного каналу як така не надавалась.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.08.2019 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю МШК Україна було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з викликом учасників справи та призначено підготовче судове засідання на 04 вересня 2019 о 15год.30хв.

04.09.2019 судом протокольно було ухвалено оголосити перерву у судовому засіданні до 07 жовтня 2019 о 10год.30хв.

07.10.2019 судом протокольно було ухвалено продовжити строк підготовчого провадження на 30 днів та оголосити перерву у підготовчому засіданні до « 23» жовтня 2019 о 09 год. 30 хв.

У судовому засіданні 23.10.2019 представником відповідача було подано суду заяву про закриття провадження у справі №916/2230/19 (а.с. 1-5, т. 7), яка обґрунтована тим, що 17.10.2019 відповідачем були в добровільному порядку сплачені спірні кошти в сумі 125694,30 доларів США на рахунок позивача. Крім того, у вищевказаній заяві відповідач просить суд повернути позивачу з бюджету суму сплаченого судового збору у розмірі 47795,10 грн.

Водночас, після подання відповідачем даної заяви, позивачем в судовому засіданні 23.10.2019 також було подано заяву (а.с. 6, т. 7), в якій позивач відмовився від позову у зв`язку з тим, що відповідач добровільно задовольнив позовні вимоги, при цьому позивач у зазначеній заяві просив вирішити питання щодо судових витрат згідно заяви позивача та закрити провадження у справі.

У судовому засіданні 23.10.2019 позивач подав суду заяву про стягнення судових витрат (а.с.7-24, т.7), в якій останній просить суд стягнути з відповідача на його користь судові витрати, а саме: 47795,10 грн судового збору та 78000, 00 грн витрат на правничу допомогу.

Розглянувши подані сторонами заяви та клопотання, суд дійшов висновку про наступне.

Частиною 1 статті 231 ГПК України передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо: 1) спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства; 2) відсутній предмет спору; 3) суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу; 4) позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом; 5) після відкриття провадження у справі між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до міжнародного комерційного арбітражу або третейського суду, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана; 6) настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва; 7) сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом.

Так, господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору, зокрема, у випадку припинення існування предмету спору після подання позову та відкриття провадження у справі (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акту державного чи іншого органу тощо), при умові, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Приймаючи до уваги, що після відкриття провадження у справі відповідач добровільно сплатив позивачу спірні кошти в сумі 125694,30 доларів США, що підтверджується наявним у справі платіжними документами (а.с.3-5, т.7), суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, оскільки, фактично, між сторонами припинив існувати предмет спору та відсутні неврегульовані питання. За цих обставин, заява відповідача щодо закриття провадження у справі підлягає задоволенню.

Враховуючи закриття судом провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України, суд не розглядає заяву позивача про відмову від позову.

Згідно з ч. 4 статті 231 ГПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Частиною 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Отже, з врахуванням вимог вищевказаного Закону, не підлягає задоволенню клопотання відповідача про повернення позивачу судового збору в сумі 47795,10 грн, оскільки особою, яка його сплатила, є позивач, при цьому суд роз`яснює, що позивач не позбавлений права звернутись до суду з таким клопотанням самостійно.

Вирішуючи питання щодо заяви позивача про стягнення з відповідача судових витрат, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом ч.ч. 3 - 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 9 статті 129 ГПК України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.10-19, т.7), 14.06.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МШК Україна» (клієнт) та Адвокатським об`єднанням «АНК. Морська юридична практика» (радник) було укладено договір про надання професійної правничої допомоги, предметом якого є адвокатські послуги радника по представництву інтересів клієнта у судах за позовом клієнта до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Одеської філії ДП «АМПУ» про стягнення сум канального збору, нарахованого за виконані судно заходи до Ланжеронівської, Карантинної, Нової та Каботажної гаваней Одеського морського порту (справа).

Згідно з п. 2 договору сторони погодили, що вартість юридичних послуг за цим договором визначаються виходячи з часу, затраченого радником із застосуванням погодинних ставок на рівні 3000 (три тисячі) гривень за 1 (одну) годину роботи адвоката, 2500,00 грн (дві тисячі п`ятсот) гривень за 1(одну) годину роботи помічника адвоката та 800 (вісімсот) гривень за 1 (одну) годину роботи адміністративного персоналу радника (перекладачі, секретарі). Сторони погодили, зокрема, що вартість юридичних послуг за цим договором, яка підлягає сплаті раднику, обмежена, та не може перевищувати 78340,00 (сімдесят вісім тисяч триста сорок) гривень за представництво інтересів клієнта у Господарському суді Одеської області.

22.10.2019 Адвокатським об`єднанням «АНК. Морська юридична практика» було виставлено рахунок позивачу №2951 на оплату адвокатських послуг з представництва інтересів позивача у Господарському суді Одеської області відповідно до договору про надання професійної правничої допомоги від 14.06.2019 на суму 78000,00 грн (а.с.22, т.7).

Як вбачається з наявного у справі платіжного доручення №2 від 23.10.2019 позивач кошти в сумі 78000,00 грн за вищевказаним рахунком повністю сплатив АО «АНК. Морська юридична практика» (а.с.24, т.1).

Відповідно до ст. 30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю, водночас, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України, заява № 19336/04).

Згідно з ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.5 ст.129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно з ч. 6 ст. 129 ГПК України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Як вбачається з додатку до вищевказаного рахунку (а.с.23, т.7), в якому викладено опис наданих адвокатом послуг позивачу на суму 78000,00 грн, адвокатом у зв`язку з розглядом справи №916/2230/19 всього було витрачено 26 (двадцять шість) годин.

Водночас, при поданні позову позивач в попередньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат зазначив, що він очікує понести при розгляді даної справи витрати на правничу допомогу виходячи зі ставки 3000,00 грн за годину роботи адвоката, при цьому, при визначені обсягу робіт, які планує виконати адвокат, останнім було орієнтовно визначено, що на такі роботи він планує витратити всього від 17 до 26 годин.

Отже, під час подання позову адвокат визначив, що всього при розгляді справі він планує витратити максимально 26 годин, таким чином, враховуючи, що суд закрив провадження у справі на стадії підготовчого провадження, розгляд справи по суті не здійснювався, суд вважає, що визначений адвокатом час на виконання робіт, зазначених у додатку до розрахунку, є завищеним у співвідношенні з попереднім (орієнтовним) розрахунком. Так, зокрема, в попередньому рахунку, який поданий позивачем з позовом, вказано, що на збір доказів, підготовку і подачу позову та додатків до позову витрачено 6-8 годин, а вже у описі до рахунку на цю ж роботу позивачем вказано про витрачання 11 годин.

З урахуванням вищевказаного, приймаючи до уваги, що спір між сторонами виник внаслідок неправильних дій відповідача, але враховуючи дії відповідача щодо врегулювання спору під час підготовчого провадження, суд, керуючись принципом верховенством права, з дотриманням балансу інтересів обох сторін, вважає справедливим стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в сумі 50% від заявленої позивачем, тобто 39000,00 грн.

При цьому, вирішення судом питання щодо судового збору буде здійснено у порядку, передбаченому Законом України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст.123,126,129, п.2 ч.1 ст.231, ст.ст. 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Одеської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України щодо закриття провадження у справі - задовольнити.

2. Провадження у справі №916/2230/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю МШК Україна до Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Одеської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України про стягнення 125694,30 доларів США закрити.

3. Стягнути з Державного підприємства Адміністрація морських портів України (проспект Перемоги, 14, м. Київ, 01135, ) в особі Одеської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (площа Митна, 1, м. Одеса, 65026, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю МШК Україна (Лідерсівський бульвар, буд.5, офіс 234, 235, 236, 237, м. Одеса, 65014, ) витрати на правничу допомогу в сумі 39000 /тридцять дев`ять тисяч/ грн 00 коп.

Наказ видати.

Повну ухвалу складено 28.10.2019.

Ухвала набрала законної сили 23.10.2019 та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Південно-західного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня підписання повного тексту ухвали.

Суддя Д.О. Бездоля