ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" жовтня 2019 р. Справа№ 910/1116/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Остапенка О.М.

Доманської М.Л.

Секретар судового засідання: Камінська Т.О.

За участю представників відповідно до протоколу судового засідання від 30.10.2019.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.09.2018 року про закриття провадження по справі

у справі № 910/1116/18 (суддя Яковенко А.В.)

за позовною заявою Державної екологічної інспекції у Волинській області

до Державного підприємства "Укрветсанзавод"

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1

про стягнення 45 105, 98 грн. збитків, завданих державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства

в межах справи №910/6968/16

за заявою Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

до Державного підприємства "Укрветсанзавод"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Господарського суду м. Києва перебуває справа №910/6968/16 за заявою Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про банкрутство Державного підприємства "Укрветсанзавод" (ідентифікаційний код 38519326).

Інспекція обґрунтовує позовні вимоги таким:

- на виконання ухвали слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17.03.2017 №159/969/17 Інспекцією у період з 23.03.2017 по 31.03.2017 на підставі наказу від 22.03.2017 №41 та направлення на проведення планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства від 22.03.2017 №143 проведена позапланова перевірка дотримання вимог природоохоронного законодавства Ковельської філії Підприємства за адресою: Волинська область, м. Ковель, вул. Грабовського, 55;

- при огляді території Підприємства встановлено факт облаштування трьох ям розмірами відповідно 10,0м х 14,0м, 10,0м х20,0м і 14,0мх30,0м глибиною близько 2 метрів кожна. Зі слів директора перші дві ями застелені плівкою та в них захоронено близько 900 тон відходів тваринного походження, які зверху також закриті плівкою. Третя яма заповнена водою на рівні стояння ґрунтовної води (1,3-1,5 м від поверхні землі). Копання даних ям проведено без необхідної проектної документації та при відсутності дозволу на зняття та перенесення поверхневого шару ґрунту, що є порушенням статей 20, 96, 166 Земельного кодексу України (далі - ЗК України). За поясненням директора вищезазначені ями передбачалось використовувати для компостування відходів від забою тварин. Даний вид діяльності (компостування) не передбачений реєстраційними документами філії відсутні необхідні дозвільні документи на здійснення даного виду діяльності, що є порушенням статей 17, 33, 34 Закону України "Про відходи", а також Закону України "Про державну екологічну експертизу";

- крім того, встановлено факт зберігання понад 1 000 тонн відходів тваринного походження на площадці з твердим покриттям та на відкритому ґрунті;

- в результаті складування вищезазначених відходів на відкритий ґрунт допущено псування даної земельної ділянки внаслідок її забруднення та засмічення, що є порушенням статей 96, 164, 167 ЗК України, статті 55 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", статей 17, 33 Закону України "Про відходи";

- частина відходів (кістки) зберігаються на площадці з твердим покриттям (за межами бетонної загорожі виробничої площадки) в межах наданої земельної ділянки;

- також виявлено факт складування кісток в об`ємі 5 м3 на відкритому ґрунті, що привело до засмічення земельної ділянки площею 20м2. Дана засмічена земельна ділянка знаходиться між компостувальними ямами. Складування відходів на відкритий ґрунт є порушенням статей 96, 167 ЗК України, статті 55 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", статті 17 Закону України "Про відходи";

- на неогородженій частині Підприємства зі сторони міста виявлено близько 50 м3 невідомої перепрівшої маси, яка заскладована у вал і потребує утилізації. Зі слів директора вищезазначена маса (перепрівші шкіри тварин) були завезені на дану територію в 80-х роках;

- проектна виробнича потужність утилізації відходів підприємства становить 20 тонн на добу (дані з представленого акта робочої комісії по прийманні в експлуатацію державного підприємства "Ковельський "Ветсанзавод" від 2007 року), проте на даний час фактично (зі слів керівництва) переробляється 12-13 тонн на добу. На території Підприємства, яке знаходиться в межах міста, здійснено несанкціоноване накопичення великих об`ємів відходів, що створює небезпеку для навколишнього природного середовища та здоров`я людей, що є порушенням статті 33 закону України "Про відходи";

- за результатами перевірки складено уніфікований акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства, в якому зафіксовано порушення природоохоронного законодавства Ковельською філією Підприємства;

- вказаний акт перевірки підписано уповноваженою особою директором ОСОБА_1 , зауважень або заперечень щодо проведеного заходу та складеного акта не було, тобто факт засмічення земельної ділянки не заперечувався;

- Інспекцією 31.03.2017 видано Підприємству припис №000058, яким визначено дії, які необхідно вчинити для усунення порушень екологічного законодавства;

- загальна сума збитків завдана внаслідок засмічення земельних ресурсів та за відсутність дозволу на зняття та перенесення поверхневого (родючого) шару ґрунту становить 45 105,98 грн.;

- 10.04.2017 вих. №2/742, вих.№2/741 Інспекцією виставлено Підприємству претензії на суму 2 597,23 грн. за відсутність дозволу на зняття та перенесення поверхневого (родючого) шару ґрунту та 42 508,75 грн. за засмічення земельних ресурсів;

- вказаними претензіями зобов`язано сплатити нанесені державі збитки на загальну суму 45 105,98 грн.;

- проте Підприємство залишило претензії без відповіді та належного реагування.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.02.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/1116/18 та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.04.2018 матеріали справи №910/1116/18 передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва для розгляду в межах справи №910/6968/16 про банкрутство Державного підприємства "Укрветсанзавод", посилаючись на норми ст.10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.09.2018 закрито провадження у справі справу №910/1116/18 за позовом Державної екологічної інспекції у Волинській області до Державного підприємства "Укрветсанзавод" про стягнення 45 105,98 грн. шкоди заподіяної внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, що розглядається межах справи №910/6968/16 за заявою Публічного акціонерного товариства "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про банкрутство Державного підприємства "Укрветсанзавод".

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.09.2018 по справі №910/1116/18 про закриття провадження по справі та прийняти нову постанову, якою справу направити до місцевого господарського суду для продовження розгляду.

У відповідності до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) від 13.03.2019 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Остапенко О.М., Доманська М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.03.2019 апеляційну скаргу арбітражного керуючого ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.09.2018 року у справі №910/1116/18 залишено без руху.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.09.2018 у справі №910/1116/18. Запропоновано учасникам справи у відповідності до статті 263 Господарського процесуального кодексу України надати відзиви на апеляційну скаргу із доказами надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Разом з тим, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.03.2019 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.04.2018 у справі №910/1116/18.

25.03.2019 надійшла Касаційна скарга від 24.03.2019 р. Вих. № 102/19к на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 20.03.2019 р. справа № 910/1116/18.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.04.2019 зупинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.09.2018 про закриття провадження по справі та направлено матеріали справи № 910/1116/18 до Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.08.2019, касаційну скаргу ОСОБА_1 , ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 20.03.2019 у справі №910/1116/18 скасовано, справу №910/1116/18 направлено на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.

Супровідним листом від 02.09.2019 №22.1-14/910/1116/18/992/2019 повернуто матеріали справи №910/1116/18 за позовною заявою Державної екологічної інспекції у Волинській області до Державного підприємства "Укрветсанзавод", третя особа - ОСОБА_1, про стягнення 45 105, 98 грн, з постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 14.08.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.09.2019, поновлено провадження у справі №910/1116/18, призначено розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.09.2018 на 30.10.2019.

Уповноважені представники учасників провадження у справі не з`явилися у судове засідання 30.10.2019. Про день і час розгляду справи всі учасники провадження у справі повідомлені належним чином, відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України(далі - ГПК України).

Стаття 43 ГПК України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Частиною 11 статті 270 ГПК України, яка визначає порядок розгляду апеляційної скарги, встановлено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Судова колегія, обговоривши на місці вказані обставини, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності учасників провадження у справі, які не з`явилися у судове засідання, за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Конституцією України кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження.

Також, Конституція України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Таким чином, ГПК України повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках особа має право оскаржити рішення суду в апеляційному чи касаційному порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 255 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду можуть подавати сторони та інші учасники судового процесу, зазначені у цьому Кодексі та Законі України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та розглянувши справу по суті, дійшов висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції, винесена з повним дослідженням матеріалів справи та є такою, що відповідає вимогам законодавства, з наступних підстав.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Як вбачається з матеріалів справи, вимоги у даній справі є поточними вимогами, оскільки виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство Державного підприємства "Укрветсанзавод".

Згідно із частиною 4 статті 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов`язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Виходячи зі змісту правових висновків Верховного суду у справах про банкрутство за січень-лютий 2018 року від 19.03.2018, справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Відповідно до частини 8 статті 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлено, що поточні кредитори з вимогами до боржника, які виникли після відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство, можуть пред`явити такі вимоги після прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. До визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Аналогічна правова позиція визначена в Інформаційному листі Вищого господарського суду України №01-06/606/2013 від 28.03.2013 з подальшими змінами та доповненнями.

Згідно із пунктом 9 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-06/606/2013 від 28.03.2013 встановлено, крім зазначених в статті 10 Закону, пов`язаних з майновими вимогами до боржника, слід відносити також спори про визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння, спори пов`язані з майновими вимогами учасників (акціонерів) до боржника. Такі майнові спори, за винятком спорів боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника (абзац четвертий частини восьмої статті 23 Закону), розглядаються та вирішуються господарським судом за правилами позовного провадження, передбаченими ГПК, з урахуванням особливостей, встановлених Законом, у межах провадження у справі про банкрутство без порушення нових справ. Спори кредиторів з поточними вимогами до боржника до визнання боржника банкрутом вирішуються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, проте в окремому позовному провадженні.

Крім того, слід зауважити, що відповідно до пункту 3 Правових висновків Верховного суду у справах про банкрутство за січень - лютий 2018 року від 19.03.2018, за приписами частини першої статті 23 Закону в редакції чинній, до 19.01.2013, вимоги за зобов`язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред`являтися тільки у межах ліквідаційної процедури.

Постанова про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури у справі про банкрутство товариства господарським судом не виносилася.

Суддя, який розглядає справу про банкрутство, відмовляє у прийнятті заяв поточних кредиторів з вимогами до боржника, що ґрунтуються на зобов`язаннях, які виникли після порушення провадження у справі, оскільки спори за такими вимогами підлягають розгляду в порядку позовного провадження.

Аналогічна норма існує й на дату винесення даної ухвали - ст. 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", відповідно до якої, вимоги за зобов`язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час провадження процедур банкрутства, можуть пред`являтися в межах ліквідаційної процедури.

З наявних в матеріалах справи №910/6968/16 доказів вбачається, що постанови про визнання боржника банкрутом у справі № 910/6968/16 судом не прийнято.

Тоді як, ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2016 порушено провадження у справі № 910/6968/16 про банкрутство Державного підприємства "Укрветсанзавод", введено процедуру розпорядження майном Боржника, а ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.04.2018 припинено процедуру розпорядження майном та введено процедуру санації боржника.

Таким чином, за час розгляду справи № 910/6968/16, процедура ліквідації боржника - ДП "Укрветсанзавод" не вводилась, а відтак вимоги поточних кредиторів мають розглядатись господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, проте в окремому позовному провадженні, про що вірно вказав суд першої інстанції.

Аналогічна позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 06.12.2017 у справі № 911/1098/17, постанова Київського апеляційного господарського суду України від 03.7.2017 у справі №910/23534/17 та в постанові Верховного суду України від 20.02.2018 у справі №910/10889/17.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо закриття провадження у справі справу №910/1116/18 за позовом Державної екологічної інспекції у Волинській області до Державного підприємства "Укрветсанзавод" про стягнення 45 105,98 грн. шкоди заподіяної внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, що розглядається межах справи №910/6968/16 за заявою Публічного акціонерного товариства "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про банкрутство Державного підприємства "Укрветсанзавод".

Відповідно до частини 3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно із статтею 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

У відповідності до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доводи, наведені апелянтом в апеляційній скарзі, колегією суддів відхиляються, оскільки не спростовують обставин, що на підставі належних та допустимих доказів встановлені судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі.

За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції від 10.09.2018 у даній справі. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до зміни чи скасування оскаржуваної ухвали у даній справі, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 271, 275, 276, 282, 283 ГПК України, Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.09.2018 у справі № 910/1116/18 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/1116/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови підписаний 06.11.2019.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді О.М. Остапенко

М.Л. Доманська