ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" жовтня 2019 р. Справа №914/782/16

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Дубник О.П.

суддів Зварич О.В.

Кордюк Г.Т.

за участю секретаря судового засідання Андреюк Х.В.

розглянув матеріали апеляційної скарги заступника прокурора Львівської області № 05/2-902 вих19 від 23.04.2019 (вх. № 01-05/1579/19 від 02.05.2019)

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 11.04.2019 (головуючий суддя Манюк П.Т., судді Стороженко О.Ф., Кітаєва С.Б., повний текст складено 16.04.2019) про залишення позову без розгляду

у справі № 914/782/16

за позовом: заступника прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, м. Київ

до відповідача: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, м. Львів

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:

1. Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) "Львівська вугільна компанія", с. Сілець Сокальського району Львівської області

2. Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "АСП ТРЕЙД ГРУП", м. Київ

3. Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "ІФОРАС", м. Київ

4. Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажно-транспортне управління" (далі ТОВ "ВТУ"), м. Київ

про скасування рішень щодо приватизації державного майна та його оцінку

за участю представників:

від прокуратури: Макогон Ю. І. - прокурор відділу Прокуратури Львівської області (службове посвідчення № 051364 від 02.11.2018р.); Крукеницька Л.В . - прокурор відділу Прокуратури Львівської області (службове посвідчення № 048404 від 24.10.2017р.);

від позивача: не з`явився (належно повідомлено);

від відповідача: Золотий Я.М.- представник (довіреність в матеріалах справи);

від третьої особи -1: Кріль Н.Г. - адвокат (довіреність в матеріалах справи);

від третьої особи -2: не з`явився (належно повідомлено);

від третьої особи -3: Дроботько О.В. - адвокат (ордер в матеріалах справи);

від третьої особи -4: не з`явився (належно повідомлено).

1.Розгляд справи.

Відводів суддям та секретарю судового засідання в порядку ст.ст. 35, 36, 37 ГПК України не заявлялось.

Судове засідання фіксувалось за допомогою технічних засобів звукозапису, згідно з ст. 222 ГПК України.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.05.2019 вказану справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді (судді -доповідача) Дубник О.П., суддів Зварич О.В. та Скрипчук О.С.

У зв`язку із перебуванням у відпустці судді-члена колегії Скрипчук О.С., розпорядженням в.о. керівника апарату Західного апеляційного господарського суду № 386 від 04.06.2019 проведено автоматизовану зміну складу колегії суддів та визначено склад суду: головуючий суддя Дубник О.П., судді Зварич О.В. та Кордюк Г.Т.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 03 липня 2019 року судом застосовано принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до практики Європейського суду з прав людини.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 24 липня 2019 року зупинено апеляційне провадження у справі № 914/782/16 до перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 587/430/16-ц у подібних правовідносинах.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 01.10.2019р. судом поновлено провадження у справі № 914/782/16.

2. Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

Згідно з ч.1 ст.271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Позивач участі уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений 21.10.2019 року, про що свідчать список згрупованих рекомендованих відправлень від 18.10.2019 року та інформація з сайту ПАТ «Укрпошта» щодо відстеження поштового відправлення №060.

Третя особа-4 участі уповноваженого представника в судове засідання не забезпечила, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена 30.10.2019 року, про що свідчать список згрупованих рекомендованих відправлень від 18.10.2019 року та інформація з сайту ПАТ «Укрпошта» щодо відстеження поштового відправлення №019.

Ухвала Західного апеляційного господарського суду від 09.10.2019 року про відкладення розгляду справи відправлена на адресу місцезнаходження третьої особи-2 згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а саме: 04080, м. Київ, вул. О.Тєрьохіна, 8-А.

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень, доступ до якого є відкритим, вбачається, що ухвалу суду апеляційної інстанції від 09.10.2019 про відкладення розгляду справи оприлюдено 16.10.2019 року.

Учасники справи в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами.

Слід зазначити, що попередні ухвали апеляційного суду надіслані третій особі-2 повертались на адресу суду з довідкою про причини повернення «кінець терміну зберігання». Отже, у разі якщо копію прийнятого судового рішення (ухвали, постанови, рішення) направлено судом листом за належною поштовою адресою, тобто повідомленою суду учасником справи, і повернено підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання чи закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про прийняте судове рішення. Водночас, суд зазначає, що за змістом статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" вбачається, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин (названу правову позицію висловлено в численних постановах Верховного Суду, у тому числі від 28.01.2019 у справі № 915/1015/16 та від 12 березня 2019 року у справі № 923/1432/15).

Таким чином, третя особа-2 є належним чином повідомлена про розгляд апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Згідно з ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

3. Короткий зміст позовних вимог.

3.1 14 березня 2016 року заступник прокурора Львівської області звернувся до Господарського суду Львівської області із позовом в інтересах держави в особі Міністерства енергетики та вугільної промисловості України до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області (далі - РВ ФДМ по Львівській області), в якому просив скасувати:

- наказ РВ ФДМ по Львівській області № 1004 від 28.09.2007 року "Про прийняття рішення щодо приватизації цілісного майнового комплексу Державного підприємства "Центральна збагачувальна фабрика "Червоноградська", що зданий в оренду (надалі - ЦМК ДП "ЦЗФ "Червоноградська")" (а.с. 74 т. 1);

- наказ РВ ФДМ по Львівській області № 168 від 23.04.2008 року "Про затвердження акту оцінки майна ЦМК ДП "ЦЗФ "Червоноградська" (а.с. 75 т. 1);

- наказ РВ ФДМ по Львівській області № 191 від 05.05.2008 року "Про створення ВАТ "Львівська вугільна компанія" в процесі приватизації ЦМК ДП "ЦЗФ "Червоноградська", що зданий в оренду" (а.с. 90 т. 1).

3.2 Обгрунтовуючи звернення із зазначеним позовом до Господарського суду Львівської області позивач посилається, на те що відповідач, приймаючи оскаржувані накази, діяв за відсутності передбачених законом для цього підстав, накази щодо приватизації ЦМК ДП "ЦЗФ "Червоноградська" шляхом продажу належних державі акцій були прийняті з порушенням чинного законодавства.

3.3. Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 04.07.2016р. у справі № 914/782/16 позовні вимоги задоволено повністю. Скасовано наказ Регіонального відділення Фонду Державного майна по Львівській області від 28.09.2007 року №1004 «Про прийняття рішення щодо приватизації цілісного майнового комплексу Державного підприємства «Центральна збагачувальна фабрика «Червоноградська», що зданий в оренду». Скасовано наказ Регіонального відділення Фонду Державного майна по Львівській області від 05.05.2008 року №191 «Про створення ВАТ «Львівська вугільна компанія» в процесі ЦМК ДП «ЦЗФ «Червоноградська», що зданий в оренду». Скасовано наказ Регіонального відділення Фонду Державного майна по Львівській області від 23.04.2008 року №168 «Про затвердження акту оцінки майна цілісного майнового комплексу ДП «Центральна збагачувальна фабрика «Червоноградська». Стягнуто з Регіонального відділення Фонду державного майна по Львівській області на користь прокуратури Львівської області 4 134,00 грн. судового збору(а.с. 143, т.2).

3.3.1 Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 21.03.2017 зазначене рішення суду залишено без змін (а.с. 182, т.4).

3.3.2 Постановою Вищого господарського суду України від 19.07.2017 у справі №914/782/16 рішення Господарського суду Львівської області від 04.07.2016 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 21.03.2017 скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду Львівської області (а.с. 119-131, т.5).

Скасовуючи вказані судові рішення та направляючи справу на новий розгляд, колегія суддів Вищого господарського суду України вказала на необхідність чіткого встановлення, у який же саме спосіб має здійснюватися приватизація зданого в оренду ЦМК ДП "ЦЗФ "Червоноградська" та чи було дотримано законодавство про приватизацію при перетворенні орендних підприємств у ВАТ; коли та на якій стадії процедури приватизації об`єкта, реалізується право працівників підприємства на пільговий продаж акцій, та чи взагалі в даному випадку здійснював державний орган приватизації продаж належних державі акцій ВАТ, створеного у процесі приватизації; суди чітко не вказали, який саме пункт Методики оцінки майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2003 року № 1891, що застосовується для визначення розміру статутного фонду відкритого акціонерного товариства, що створюється на базі державного (комунального) майна під час приватизації (корпоратизації) був порушений при визначенні початкової вартості об`єкта приватизації та помилково застосували норму ст. 12.3.3 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" до спірних правовідносинах, оскільки вона регулює порядок врегулювання сумнівної, безнадійної заборгованості у податкових відносинах. Відтак, при оцінці наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області від 23.04.2008 року № 168 "Про затвердження акту оцінки майна ЦМК ДП "ЦЗФ "Червоноградська" для правильного вирішення спору судам слід перш за все перевірити дотримання вимог цієї постанови, і у разі визнання цього наказу незаконним, чітко вказати, які саме положення цієї Методики було порушено відповідачем. Зазначивши про порушення вимог абз. 1 ч. 7 ст. 11 Закону України "Про управління об`єктами державної власності", яка передбачає, що створення господарських організацій на базі об`єктів державної власності здійснюється за умови, що розмір корпоративних прав держави перевищуватиме 50 відсотків їх статутного капіталу, суди не обґрунтували мотиви, за якими не застосовують абзац другий цієї частини, що передбачає, що обмеження, встановлені абзацом першим частини сьомої цієї статті, не поширюються на випадки перетворення орендних підприємств у господарські товариства відповідно до вимог Закону України "Про приватизацію державного майна" та інших нормативно-правових актів з питань приватизації.

Крім того, за висновком суду касаційної інстанції, суди не перевірили наявність підстав для здійснення прокурором представництва держави в господарському суді у порядку, передбаченому чинним законодавством.

4.Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

4.1. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 11.04.2019 у справі № 914/782/16 позов заступника прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Міністерства енергетики та вугільної промисловості України до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача: ПАТ "Львівська вугільна компанія", ТОВ "АСП ТРЕЙД ГРУП", ТОВ "ІФОРАС", ТОВ "ВТУ" про скасування рішень щодо приватизації державного майна та його оцінку залишено без розгляду.

4.2 В оскаржуваній ухвалі місцевий господарський суд зазначив з посиланням на ч. 5 ст. 162, ст.ст. 177, 185, п. 4 ч. 1 ст. 226, п. 8 ч. 1 ст. 226 ГПК України, що неподання прокурором протягом тривалого часу оригіналів документів, необхідних для вирішення даного спору, які були витребувані ухвалою суду від 21.02.2019, перешкоджає всебічному і об`єктивному дослідженню правомірності заявлених позовних вимог у справі, з`ясуванню всіх обставин даної справи, належній оцінці доказів та прийняттю судом законного і обґрунтованого рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права. Прокурор належним чином не обґрунтував та не довів достатніх правових підстав для звернення з даним позовом в особі Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, зокрема, прокурор не надав доказів невиконання чи неналежного виконання Міністерством енергетики та вугільної промисловості України своїх обов`язків щодо захисту державних інтересів та не обґрунтував чому позивач самостійно не звернувся із даним позовом до суду.

5. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та аргументи учасників справи.

5.1. Заступник прокурора Львівської області не погоджується з постановленою ухвалою суду, вважає її прийнятою з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням матеріального права. Зазначає, що на виконання вимог постанови Вищого господарського суду України від 19.07.2017 прокуратурою надано ряд пояснень та додаткових доказів, а саме : 14.09.2017 №05/2-12-вих-17 надано додаткові обгрунтування щодо наявності підстав представництва прокурором інтересів держави у вказаній справі та визначення позивача у справі; 27.11.2017 №05/2-1717вих17 надано додаткові пояснення щодо порушення приватизаційного законодавства в ході створення ВАТ «Львівська вугільна компанія»; 14.12.2017 за №05/2-1917вих надано додаткові пояснення по суті спору; 14.02.2018 за №05/2-211вих-18 надано додаткові обгрунтування щодо обрання способу приватизації. Стверджує, що до матеріалів справи долучено письмові пояснення заступника директора департаменту внутрішнього аудиту та контролю - начальника відділу контролю приватизаційних процесів Фонду державного майна України з приводу формування статутного фонду ВАТ «Львівська вугільна компанія», надано додаткові пояснення щодо недоцільності проведення судово-бугалтерської експертизи щодо розподілу часток у статутному фонді підприємства, на виконання ухвали суду від 21.02.2019 про забезпечення доказів надано Антикорупційною прокуратурою України, яка здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні. Зазначає, що прокуратура Львівської області на даний час не володіє оригіналами документів, а саме оригіналом договору оренди від 15.12.2000 року №14/200, що укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській області та ЗАТ «Львівсистеменерго», та документами з підготовки до продажу ЦМК ДП «Центральна збагачувальна фабрика «Червоноградська», що зданий в оренду, та документами з незалежної оцінки необоротних активів вказаного підприємства, які зазначені в ухвалі суду від 21.02.2019 року, було скеровано клопотання в Спеціалізовану антикорупційну прокуратуру про можливе надання документів, а згідно листа НАБУ встановлюється конкретне їх місцезнаходження з огляду на наявність ряду кримінальних проваджень та будуть скеровані до 15.04.2019. Звертає увагу на те, що оригінали документів, які не було надано суду не є доказами, якими прокурор і позивач обгрунтовує позовні вимоги, а тому висновок суду про ненадання без поважних причин документів на виконання ухвали суду не відповідає обставинам справи. Також вважає обгрунтованим звернення прокурора з вказаним позовом в інтересах Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, оскільки даний орган самостійно з позовом не звертався, а під час розгляду справи жодного разу не забезпечив участі представника у судових засіданнях, окрім надання письмових пояснень, а тому вважає, що уповноважений орган самоусунувся від виконання функціональних обов`язків, що стало причиною звернення прокурора з позовом у даній справі.

Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

5.2. Міністерство енергетики та вугільної промисловості України у відзиві на апеляційну скаргу просить апеляційну скаргу задоволити. Зазначає, що ПАТ "Львівська вугільна компанія" є єдиним у західному регіоні підприємством даного виду, а позивач зацікавлений в здійсненні ним нормальної господарської діяльності, однак при здійсненні приватизації відбувся незаконний розподіл акцій, внаслідок якого держава володіє лише 37,578% акцій підприємства, а за вказаних обставин держава позбавлена права належного прийняття управлінських рішень. Стверджує, що основні документи на виконання ухвали суду першої інстанції від 21.02.2019 року надано Антикорупційною прокуратурою України, яка здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, а оригінали документів, які на даний час не надано суду не є доказами, якими прокурор і позивач обгрунтовує позовні вимоги.

5.2. Треті особи-1, 3 у поясненнях на апеляційну скаргу просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін. Зазначають, що позивач протягом тривалого часу не надавав витребувані докази у справі, а прокурором не обгрунтовано наявність підстав для представництва інтересів держави у даній справі, не наведено обставин нездійснення уповноваженим органом наданих йому повноважень.

5.3. Третя особа-2 не скористалась своїм правом та не надала письмових пояснень.

6. Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанції.

Заступник прокурора Львівської області звернувся до Господарського суду Львівської області із позовом в інтересах держави в особі Міністерства енергетики та вугільної промисловості України до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області про скасування рішень щодо приватизації державного майна та його оцінку.

Листом від 11.03.2016 за № 05/1-217вих-16 заступник прокурора Львівської області повідомив Міністерство енергетики та вугільної промисловості України про подання цього позову (а.с.104, т.1).

Міністерство енергетики та вугільної промисловості України після направлення справи на новий розгляд надало суду пояснення від 28.09.2017 за № 17.2-вих/253-17 щодо, зокрема, підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі Міністерства (а.с.1-3, т.6).

Заступник прокурора Львівської області на виконання вимог суду касаційної інстанції (лист від 29.09.2017 за № 05/1-936 вих.-17, а.с.6-12, т. 6) обгрунтував підстави представництва інтересів держави при зверненні з даним позовом. Матеріали справи містять також (а.с.154-159, т.5) пояснення Прокуратури Львівської області від 14.09.2017 за № 05/2-1200вих.17 щодо дотримання вимог законодавства прокурором у разі здійснення представництва інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади.

Протоколом виїмки від 2-6 квітня 2009 р. (а.а.196-198, т.1) в приміщенні РВ ФДМ України по Львівській області засвідчено факт видачі останнім документів, зазначених у постанові від 01.04.2009 з приводу проведення приватизації цілісного майнового комплексу ДП «Центральна збагачувальна фабрика «Червоноградська» (а.с.195, т.1).

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 21.02.2019 витребувано докази в учасників справи (а.с. 160, т.8).

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 11.04.2019 позовну заяву залишено без розгляду.

7. Норми права та мотиви, якими суд апеляційної інстанції керувався при прийнятті постанови, висновки суду.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 226 ГПК України, чинної на момент прийняття оскаржуванної ухвалиё суд залишає позов без розгляду якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172, 173 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

Згідно ч. 5 ст. 162 ГПК України, у разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

Заступник прокурора Львівської області звернувся до Господарського суду Львівської області 14 березня 2016 року із позовом в інтересах держави в особі Міністерства енергетики та вугільної промисловості України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 121 Конституції України (в редакції, яка діяла станом на час подання позову та до 30.09.2016 року) було передбачено, що одним із завдань прокуратури України є представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

Таким законом є Закон України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII (надалі - Закон № 1697-VII).

Відповідно до положень частини 2 статі 29 ГПК України (у редакції чинній станом на час подання позовної заяви) у разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави, в якій зазначено про відсутність органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або про відсутність у такого органу повноважень щодо звернення до господарського суду, прокурор набуває статусу позивача.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі №1-1/99 з урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

Наведені міркування Конституційний Суд зробив у контексті офіційного тлумачення Арбітражного процесуального кодексу України, який уже втратив чинність. Однак, висловлене судом розуміння поняття інтереси держави має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у ст. 23 Закону № 1697-VII.

Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 2 ГПК України (у редакції чинній станом на час подання позовної заяви) господарський суд порушує справи за позовами прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 ГПК України (у редакції чинній станом на час подання позовної заяви) прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обгрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до господарського суду прокурор зазначає про це в позовній заяві. Прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді, передбачених частиною третьою статті 25 Закону України "Про прокуратуру". Невиконання прокурором вимог щодо надання господарському суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави в господарському суді має наслідком повернення поданої ним позовної заяви в порядку, встановленому статтею 63 цього Кодексу.

Згідно абз. 1, 2 ч. 3 ст. 23 Закону № 1697-VII (у редакції чинній станом на час подання позовної заяви) прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

У абз.1-3 ч. 4 ст. 23 Закону N 1697-VII (у редакції чинній станом на час подання позовної заяви) передбачено, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону № 1697-VII (у редакції чинній станом на час подання позовної заяви) під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження: 1) звертатися до суду з позовом (заявою, поданням); 2) вступати у справу, порушену за позовом (заявою, поданням) іншої особи, на будь-якому етапі судового провадження; 3) ініціювати перегляд судових рішень, у тому числі у справі, порушеній за позовом (заявою, поданням) іншої особи; 4) брати участь у розгляді справи; 5) подавати цивільний позов під час кримінального провадження у випадках та порядку, визначених кримінальним процесуальним законом; 6) брати участь у виконавчому провадженні при виконанні рішень у справі, в якій прокурором здійснювалося представництво інтересів громадянина або держави в суді; 7) з дозволу суду ознайомлюватися з матеріалами справи в суді та матеріалами виконавчого провадження, робити виписки з них, отримувати безоплатно копії документів, що знаходяться у матеріалах справи чи виконавчого провадження.

Тобто, наведена вище норма закону передбачає різні форми представництва прокуратурою в суді, серед яких є, зокрема, така форма представництва як звернення до суду з позовом.

Відповідно до пункту 2 Рекомендації Rec (2012) 11 Комітету Міністрів Ради Європи державам-учасникам «Про роль публічних обвинувачів поза системою кримінальної юстиції», прийнятої 19 вересня 2012 року на 1151-му засіданні заступників міністрів, якщо національна правова система надає публічним обвинувачам певні обов`язки та повноваження поза системою кримінальної юстиції, їх місія полягає в тому, щоби представляти загальні або публічні інтереси, захищати права людини й основоположні свободи та забезпечувати верховенство права.

Європейський суд з прав людини звертав увагу на те, що сторонами цивільного провадження є позивач і відповідач. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великої кількості громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (див. mutatis mutandis рішення від 15 січня 2009 року у справі «Менчинська проти Росії» (Menchinskaya v. Russia), заява № 42454/02, пункт 35).

У позовній заяві прокурором зазначено, що подання позову в інтересах держави, уповноваженим органом якої здійснювати відповідні функції в спірних відносинах є Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, обумовлене порушенням інтересів держави. Прокурором зазначено, що Міністерством енергетики та вугільної промисловості України заходи спрямовані на повернення цілісного майнового комплексу Державного підприємства "Центральна збагачувальна фабрика "Червоноградська" не вживались.

Прокурором, до подання позову, було повідомлено 11.03.2016 року позивача про подання позову (а.с. 104, т.1), чим виконано вимоги ч. 4 ст. 23 Закону N 1697-VII (у редакції чинній станом на час подання позовної заяви).

Крім того як зазначено апелянтом, на виконання вимог постанови Вищого господарського суду України від 19.07.2017 прокуратурою надано 14.09.2017 №05/2-1200вих.17 (вх. №31312/17 місцевого суду від 14.09.2019 року) надано додаткові обгрунтування щодо наявності представництва прокурором інтересів держави у вказаній справі та визнання позивача у справі (а.с. 154-159, т.5). Прокурор зазначив, що правовідносини пов`язані із незаконним вибуттям цілісного майнового комплексу із державної власності становлять суспільний та публічний інтерес, а незаконність рішення органу приватизації, на підставі якого майно вибуло з державної власності не відповідає суспільному інтересу. За таких обставин, прокурор звернувся з цим позовом до суду в особі Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, як головного органу у системі центральних органів виконавчої влади у формуванні та забезпеченні реалізації державної політики у вугільно-промисловому комплексі, з метою відновлення законності у питані приватизації державного майна.

Також у матеріалах справи містяться пояснення Міністерства енергетики та вугільної промисловості України№17.2-вих/253-17 від 28.09.2017 року (а.с. 1-3, т.6), у яких щодо підстав для здійснення прокурором представництва інтересів держави в особі зазначено, що Державне підприємство "Центральна збагачувальна фабрика "Червоноградська" входило до сфери управління Міністерства палива та енергетики України, яке у подальшому було реорганізоване і утворене Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, яке стало правонаступником Міністерства палива та енергетики України.

У поясненнях заступника прокурора Львівської області №05/1-936вих-17 від 29.09.2017 року (а.с. 6-12, т.6) зазначено, що оскільки приватизація, у тому числі оцінка вартості майна проводилась з порушенням вимог чинного законодавства, уповноваженим на те органом, держава позбавлена належного права на прийняття управлінських рішень щодо свого майна, а тому достатніми є підстави для представництва інтересів прокурором на підставі ст. 23 Закону № 1697-VII. Визначення позивачем Міністерства енергетики та вугільної промисловості України зумовлене тим, що Державне підприємство "Центральна збагачувальна фабрика "Червоноградська" входило до сфери управління Міністерства палива та енергетики України, правонаступником якого є позивач.

Апеляційний господарський суд зазначає, що сам факт не звернення Міністерства енергетики та вугільної промисловості України до суду з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси держави, свідчить про те, що указаний орган неналежно виконує свої повноваження щодо повернення цілісного майнового комплексу Державного підприємства "Центральна збагачувальна фабрика "Червоноградська", у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.

Аналогічна правова позиція відображена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 жовтня 2019 року справа № 903/129/18.

Таким чином, враховуючи все вищенаведене, не обгрунтованим є висновок місцевого господарського суду, що прокурор належним чином не обґрунтував та не довів достатніх правових підстав для звернення з даним позовом в особі Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, зокрема, прокурор не надав доказів невиконання чи неналежного виконання Міністерством енергетики та вугільної промисловості України своїх обов`язків щодо захисту державних інтересів та не обґрунтував чому позивач самостійно не звернувся із даним позовом до суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України, суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

В оскаржуваній ухвалі місцевий господарський суд зазначив, що неподання прокурором протягом тривалого часу оригіналів документів, необхідних для вирішення даного спору, які були витребувані ухвалою суду від 21.02.2019, перешкоджає всебічному і об`єктивному дослідженню правомірності заявлених позовних вимог у справі, з`ясуванню всіх обставин даної справи, належній оцінці доказів та прийняттю судом законного і обґрунтованого рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 21.02.2019 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ІФОРАС» про витребування доказів задоволено. Вказано заступнику прокурора Львівської області та Національному антикорупційному бюро України, в термін до 20.03.2019 року, представити суду оригінали наступних документів:

5.1. договору оренди від 15.12.2000 № 14/2000, що укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській області та ЗАТ «Львівсистеменерго», зі змінами та доповненнями;

(даний договір є у належно засвідчених копіях на с. 133-164, т.7 матеріалів кримінального провадження №0002667 від 05.10.2016 року, що додані до матеріалів справи, а його оригінал згідно акту від 23.06.2009 року Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області передано УБОЗ у Львівській області).

5.2. акта контрольно-ревізійного відділу у м. Червонограді від 05.10.2006 № 23-38/30;

5.3. наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області від 28.09.2007 № 1004 «Про прийняття рішення щодо приватизації цілісного майнового комплексу державного підприємства «Центральна збагачувальна фабрика «Червоноградська», що зданий в оренду» та матеріалів, що були підставою його видання; (оригінал даного наказу міститься на с. 170, т. 6 матеріалів кримінального провадження №0002667 від 05.10.2016 року, що додані до матеріалів справи)

5.4. наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області від 23.04.2008 № 168 «Про затвердження акту оцінки майна цілісного майнового комплексу ДП «Центральна збагачувальна фабрика «Червоноградська» що зданий в оренду» та матеріалів, що були підставою його видання, зокрема: рішення комісії з приватизації від 18.04.2008 № 5, передавальний баланс ЦМК ДП «Центральна збагачувальна фабрика «Червоноградська» станом на 29.02.2008 з аудиторським висновком про його підтвердження, виконаний аудиторською фірмою «Алма-Аудит», Акта оцінки майна цілісного майнового комплексу державного підприємства «Центральна збагачувальна фабрика «Червоноградська» від 23.04.2008 № 19п та рецензію на Акт;

(оригінал Акта оцінки майна цілісного майнового комплексу державного підприємства Центральна збагачувальна фабрика Червоноградська від 23.04.2008 № 19п міститься на с. 176, т. 6 матеріалів кримінального провадження №0002667 від 05.10.2016 року, що додані до матеріалів справи)

5.5. спільного рішення засновників про створення ВАТ «Львівська вугільна компанія» в процесі приватизації цілісного майнового комплексу державного підприємства Центральна збагачувальна фабрика Червоноградська, що зданий в оренду від 05.05.2008;

(оригінал спільного рішення засновників міститься на с. 35-37, т. 2 матеріалів кримінального провадження №0002667 від 05.10.2016 року, що додані до матеріалів справи)

5.6. акта приймання передавання нерухомого майна до статутного фонду відкритого акціонерного товариства «Львівська вугільна компанія» від 08.05.2008;

5.7. наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області від 05.05.2008 № 191 «Про створення ВАТ «Львівська вугільна компанія» в процесі приватизації ЦМК ДП «ЦЗФ «Червоноградська», що зданий в оренду» та матеріалів, що були підставою його видання.

(оригінал даного наказу міститься на с. 181, т. 6 матеріалів кримінального провадження №0002667 від 05.10.2016 року, що додані до матеріалів справи).

5.8. документів з підготовки до продажу ЦМК ДП Центральна збагачувальна фабрика Червоноградська, що зданий в оренду, зокрема:

- т.1, документи згідно з описом, на 87 аркушах;

- т. 2, документи згідно з описом, на 106 аркушах;

- т. 3, документи згідно з описом, на 108 аркушах;

- т. 4, документи з інвентаризації майна, на 208 аркушах;

(вказані документи вилучені згідно протоколу виїмки від 26 квітня 2009 року старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області у приміщенні Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області, а.с .196-198, т.1).

5.9. документів з незалежної оцінки необоротних активів ЦМК ДП Центральна збагачувальна фабрика Червоноградська, що зданий в оренду ЗАТ «Львівсистеменерго», в 7 томах, зокрема:

- т. 1 висновок про вартість необоротних активів, на 34 аркушах;

- т. 2 звіт про незалежну оцінку необоротних активів (книга № 1), на 141 аркуші;

- т. 3 - звіт про незалежну оцінку необоротних активів (розрахунок вартості будівель, споруд, обладнання та іншого майна), (книга № 2) на 91 аркуші;

- т. 4 - звіт про незалежну оцінку необоротних активів (поверхові плани будівель та споруд, в яких не здійснювалися поліпшення) (книга № 3) на 34 аркушах;

- т. 5 - звіт про незалежну оцінку необоротних активів (технічний стан будівель і споруд до поліпшень) (книга № 4) на 108 аркушах;

- т. 6 - звіт про незалежну оцінку необоротних активів (оцінка транспортних засобів, фотоекспозиція обладнання та технічні характеристики) (книга № 5) на 52 аркушах:

- т. 7 - звіт про незалежну оцінку необоротних активів (перелік необоротних активів, що підлягають незалежній оцінці. Історична вартість обладнання та іншого майна) (книга № 6) на 63 аркушах;

(вказані документи вилучені згідно протоколу виїмки від 26 квітня 2009 року старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області у приміщенні Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області, а.с .196-198, т.1).

5.10. інших матеріалів, що стосуються приватизації ЦМК ДП «ЦЗФ «Червоноградська».

Щодо наведеного у п. 5.10 то згідно ст. 81 ГПК України у клопотанні повинно бути зазначено який доказ витребовується, а у разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази, а тому суд не наділений правом витребовування доказів без вказівки яких саме.

Все вищенаведене дозволяє стверджувати, що оригінали витребовуваних ухвалою місцевого господарського суду від 21.02.2019 документів містяться у матеріалах кримінального провадження №0002667 від 05.10.2016 року, що додані до матеріалів даної справи, частково вилучені згідно протоколу виїмки від 26 квітня 2009 року старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області у приміщенні Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області, а тому не можуть бути витребувані у заступника прокурора Львівської області та Національного антикорупційного бюро України.

Крім того, на виконання вимог ухвали місцевого господарського суду від 21.02.2019, у листі-відповіді від Національного антикорупційного бюро України №0441-006/9270 від 20.03.2019 року зазначено, що наразі вирішується питання про витребування для долучення оригіналів документів до матеріалів вищезазначеного кримінального провадження, котрі містяться у складі матеріалів інших кримінальних проваджень і перебувають в розпорядженні ГСУ ГПУ та після отримання цих документів їх буде надано для огляду суду.

Також місцевим господарським судом в ухвалі від 21.02.2019 не зазначено причин витребування відповідних доказів саме в оригіналі. Не обгрунтовано, чому саме відсутність оригіналів витребуваних доказів перешкоджає розгляду справи, при наявних належним чином засвідчених копіях. Також при постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції застосував п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України та п. 8 ч. 1 ст. 226 ГПК України, які є взаємовиключними.

Відповідно до ст.6 Конвенції кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява 48778/99).

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі «Белле проти Франції»). Для того щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права» (рішення у справах «Белле проти Франції» від 4.12.95 та «Нун`єш Діаш проти Португалії» від 10.04.2003).

Згідно з рішенням ЄСПЛ від 28.10.98 у справі «Перес де Рада Каванил`єс проти Іспанії» суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду.

Залишаючи позов заступника прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Міністерства енергетики та вугільної промисловості України без розгляду, який поданий 14 березня 2016 року, суд першої інстанції припустився надмірного формалізму.

Колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанцій при постановленні оскаржуваної ухвали неповно з`ясовано судом обставин, що мають значення для справи.

Колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваної ухвали Господарського суду Львівської області від 11.04.2019 та направлення справи №914/782/16 на розгляд Господарського суду Львівської області.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Згідно з ч.3 ст. 271 ГПК України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (ч.1 ст.271 України).

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

8. Судові витрати.

Витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд ухвали повинні бути розподілені після вирішення справи по суті.

Керуючись ст.ст. 233, 236, 255, 269, 270, 271, 275, 277, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу задоволити.

2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 11.04.2019 у цій справі скасувати.

3. Справу № 914/782/16 передати на розгляд Господарського суду Львівської області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

5. Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Повний текст постанови складено 11.11.2019р.

Головуючий суддя Дубник О.П.

Суддя Зварич О.В.

Суддя Кордюк Г.Т.