ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"05" листопада 2019 р. Справа№ 910/9752/16

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Алданової С.О.

Мартюк А.І.

секретар судового засідання: Пастернак С.А.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 05.11.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Алко-Інвест" про розгляд справи №910/9752/16 в порядку, передбаченому Гаазькою конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року

на рішення Господарського суду міста Києва

від 06.07.2016

у справі №910/9752/16 (суддя Підченко Ю.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Алко-Інвест"

до 1) Державного підприємства "Морський торговельний порт

"Чорноморськ"

2) Державного підприємства "Адміністрація морських портів

"України"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 1:

1)Міністерства інфраструктури України

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача:

2) Компанії "WELLGOS PQ S.A."

3) Товариства з обмеженою відповідальністю " 3-А"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів:

4) Компанії "Dead Sea Shipping and Marine Company"

про відшкодування збитків у розмірі 9 060 659 доларів США

В С Т А Н О В И В :

У провадженні колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Зубець Л.П. (суддя-доповідач), судді Мартюк А.І., Алданова С.О. перебуває справа №910/9752/16 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Алко-Інвест" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2016, яке призначено на 05.11.2019.

15.10.2019 представником позивача заявлено клопотання про повідомлення Компанії "WELLGOS PQ S.A." про розгляд справи №910/9752/16 в порядку, передбаченому Гаазькою конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року та зупинення провадження у справі у зв`язку із зверненням Північного апеляційного господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

У судове засідання 05.11.2019 з`явилися представники сторін, третьої особи 1, представники третіх осіб 2, 3, 4 не з`явилися.

Колегія суддів відзначає, що треті особи 2, 3, 4 при розгляді справи в суді апеляційної інстанції повідомлялися неодноразово ухвалами суду про дату, час та місце розгляду даної судової справи, проте у судові засідання представників не направляли.

Відповідно до ч. 11 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Так, з метою повідомлення третіх осіб 2, 3, 4 про розгляд справи апеляційним судом протягом 2019 року направлялись ухвали Північного апеляційного господарського суду як і рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження третіх осіб, так і в порядку, передбаченому чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, проте, всі конверти з судовими ухвали поверталися до апеляційного господарського суду з відмітками "абонент невідомий" та/або "за зазначеною адресою юридична особа не знаходиться".

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Частинами 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" визначено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, апеляційний господарський суд зазначає, що треті особи 2, 3, 4 мали право та дійсну можливость ознайомитись, з ухвалами суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів вважає, що треті особи 2, 3, 4 про дату, час та місце розгляду даної судової справи повідомлялися належним чином, однак заяв чи клопотань з приводу неявки повноважних представників до суду не направили, про причини неявки суд апеляційної інстанції не повідомили.

У судовому засіданні 05.11.2019 представник позивача підтримав клопотання про повідомлення третьої особи 2 про розгляд справи №910/9752/16 в порядку, передбаченому Гаазькою конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року та зупинення провадження у цій справі у зв`язку із судовим зверненням/дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави, просив його задовольнити.

Представник відповідача 1 у судовому засіданні 05.11.2019 заперечував щодо задоволення клопотання позивача, при цьому зазначаючи, що у випадку задоволення апеляційним судом вказаного клопотання, необхідно повідомити третю особу 4 у такий самий спосіб, оскільки третя особа 4 також являється юридичною особою іноземної держави. Представники відповідача 2, третьої особи 1 підтримали позицію представника відповідача 1.

Колегія суддів заслухавши пояснення присутніх представників учасників справи щодо клопотання позивача про повідомлення Компанії "WELLGOS PQ S.A." про розгляд справи №910/9752/16 в порядку, передбаченому Гаазькою конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 1965 року та зупинення провадження у цій справі у зв`язку із зверненням Північного апеляційного господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави вирішила відмовити в задоволенні, з огляду на наступне.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором України встановлено інші правила судочинства, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору.

Статтею 7 Господарського процесуального кодексу України визначено, що правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Відповідно до ст. 365 Господарського процесуального кодексу України іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з ч. 1 ст. 367 Господарського процесуального кодексу України, у разі якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що названою нормою встановлено право суду, а не обов`язок у разі необхідності, з урахуванням обставин конкретної справи та вимог закону, звертатись до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави з судовим дорученням.

Крім того, слід зазначити, що порядок передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном регулюється Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах (надалі - Конвенція), до якої Україна приєдналася 19.10.2000 року, відповідно до Закону України "Про приєднання України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах" від 19.10.2000 року.

Відповідно до частини 1 статті 1 Конвенції, ця Конвенція застосовується у цивільних та комерційних справах щодо всіх випадків, коли існує потреба в передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Конвенції, кожна Договірна Держава призначає Центральний Орган, обов`язком якого є отримання прохань про вручення документів, що виходять від інших Договірних Держав, і здійснення процесуальних дій відповідно до положень статей 3 - 6.

Відповідно до статті 3 Конвенції, орган влади чи судовий працівник, компетентний відповідно до права запитуючої Держави, направляють Центральному Органу запитуваної Держави прохання згідно з формуляром, що додається до цієї Конвенції, без потреби легалізації або виконання інших аналогічних формальностей. До прохання додається документ, що підлягає врученню, або його копія. Прохання і документ надаються в двох примірниках.

Відповідно до статті 5 Конвенції Центральний Орган запитуваної Держави власноручно вручає документ або забезпечує його вручення відповідним органом: a) у спосіб, визначений його внутрішнім правом для вручення документів, складених в цій державі, особам, що перебувають на її території, або b) в особливий спосіб, обумовлений запитуючим органом, якщо такий спосіб не є несумісним з законами запитуваної Держави. З урахуванням положень пункту (b) частини першої цієї статті документ може завжди бути вручений шляхом безпосередньої доставки одержувачу, який приймає його добровільно. Якщо документ має бути вручений відповідно до частини першої цієї статті, то Центральний Орган може вимагати, щоб документ був складений або перекладений офіційною мовою або однією з офіційних мов запитуваної Держави. Частина прохання, яка відповідає формуляру, доданому до цієї Конвенції, що містить короткий виклад суті документу, що підлягає врученню, вручається разом з документом.

Разом з тим, згідно з статтею 10 Конвенції якщо запитувана Держава не заперечує, то ця Конвенція не обмежує: a) можливості надсилати судові документи безпосередньо поштою особам, які перебувають за кордоном, b) можливості для судових працівників, службовців або інших компетентних осіб запитуючої Держави здійснювати вручення судових документів безпосередньо через судових працівників, службовців або інших компетентних осіб запитуваної Держави, c) можливості для будь-якої заінтересованої в судовому процесі особи здійснювати вручення судових документів безпосередньо через судових працівників, службовців або інших компетентних осіб запитуваної Держави.

Відповідно до статті 15 Конвенції, якщо документ про виклик до суду або аналогічний документ підлягав передачі за кордон з метою вручення відповідно до положень цієї Конвенції, і якщо відповідач не з`явився, то судове рішення не може бути винесено, поки не буде встановлено, що a) документ був вручений у спосіб, передбачений внутрішнім правом запитуваної Держави для вручення документів, складених у цій країні, особам, які перебувають на її території, b) документ був дійсно доставлений особисто відповідачеві або за його місцем проживання в інший спосіб, передбачений цією Конвенцією, і що, в кожному з цих випадків, вручення або безпосередня доставка були здійснені в належний строк, достатній для здійснення відповідачем захисту. Кожна Договірна Держава може заявити, що суддя, незалежно від положень частини першої цієї статті, може постановити рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку, у разі, якщо виконані всі наступні умови: a) документ було передано одним із способів, передбачених цією Конвенцією, b) з дати направлення документа сплинув термін, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців, c) не було отримано будь-якого підтвердження, незважаючи на всі розумні зусилля для отримання його через компетентні органи запитуваної Держави. Незважаючи на положення попередніх частин, суддя може в термінових випадках прийняти рішення про застосування будь-яких тимчасових чи охоронних заходів.

У випадку, передбаченому частиною другою статті 15 Конвенції, суд може прийняти рішення, якщо з дати направлення документа сплинув термін, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців.

В той же час, апеляційним господарський суд вважає за необхідне зауважити на тому, що відповідно до положень статті 15 Конвенції вбачається, що ця норма застосовується за умов необхідності повідомлення юридичної особи іноземної держави, яка є відповідачем у справі (а не позивачем чи третьою особою), про наявність справи, яка розглядається судом, для надання відповідачу можливості вжиття заходів захисту.

Тобто положення Конвенції не допускають винесення судом рішення у справі до виконання певних умов у разі неявки саме відповідача, а не будь-якого іншого учасника провадження.

Аналогічну позицію висловив Верховний Суд у складі касаційного господарського суду при розгляді справи 910/28453/15.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачі 1, 2 у справі є юридичними особами, зареєстрованими за законодавством України, на яких не поширюються положення ст. 15 Конвенції, в той час як іноземними учасниками у цій справі є треті особи 2, 4, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Компанія "WELLGOS PQ S.A." та Компанія "Dead Sea Shipping and Marine Company".

При цьому, колегія суддів звертає увагу про те, що з метою повідомлення третіх осіб 2, 4 (юридичні особи іноземної держави) відповідно до Гаазької конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року про розгляд справи, апеляційний суд неодноразово звертався із судовим дорученням до компетентних органів, однак всі документи направлені на адреси третіх осіб 2, 4 поверталися до суду з позначкою про неможливість такого вручення.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції відмовляє в задоволенні клопотання позивача про повідомлення третьої особи 2 про розгляд справи в порядку передбаченому Гаазькою конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року та зупинення провадження у справі №910/9752/16.

Керуючись ст.ст. 228, , 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

У Х В А Л И В :

1. Відмовити в задоволенні клопотання Компанії Товариства з обмеженою відповідальністю "Алко-Інвест" про повідомлення Компанію "WELLGOS PQ S.A." про розгляд справи №910/9752/16 в порядку передбаченому Гаазькою конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року та зупинення провадження у справі №910/9752/16 у зв`язку із зверненням Північного апеляційного господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

2. Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді С.О. Алданова

А.І. Мартюк