ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.10.2019 м. Івано-ФранківськСправа № 909/520/19

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Матуляк П. Я. , секретар судового засідання Юрчак С. Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Фізичної особи - підприємця Іванюка Володимира Михайловича

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Прикарпаттяобленерго"(АТ "Прикарпаттяобленерго")

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Прикарпатенерготрейд"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача (Приватного акціонерного товариства "Прикарпаттяобленерго") - Підприємство споживчої кооперації "Ринок"

про визнання дій протиправними та відновлення становища, яке існувало до порушення права

за участю:

від позивача: Іванюк В.М.

від АТ "Прикарпаттяобленерго" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Прикарпатенерготрейд": Дмитрук О.І.

від Підприємства споживчої кооперації "Ринок": Іванців М.В.

Вимоги позивача.

Фізична особа-підприємець Іванюк Володимир Михайлович звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Приватного Акціонерного товариства "Прикарпаттяобленерго" (АТ "Прикарпаттяобленерго") та Товариства з обмеженою відповідальністю "Прикарпатенерготрейд" про визнання дій протиправними та відновлення становища, яке існувало до порушення права.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 27.05.19 позовну заяву вх.№9619/19 від 22.05.19 фізичної особи-підприємця Іванюка В.М. залишено без руху та ухвалено фізичній особі-підприємцю Іванюку В.М. протягом 10 днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки позовної заяви, а саме надати суду: відомості щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; підтвердження про те, що позивачем не подано іншого позову (позовів) до цих самих відповідачів з тим самим предметом позову та з тих самих підстав.

05.06.19 позивачем за вх.39758/19 від 05.06.19 подано суду довідку б/н від 05.06.19, якою позивачем усунуто недоліки позовної заяви, відтак ухвалою суду від 06.06.19 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 04.07.19, за наслідками якого залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача (АТ "Прикарпаттяобленерго") - Підприємство споживчої кооперації "Ринок"; зобов`язано позивача надати докази надіслання третій особі копії позовної заяви та доданих до неї документів листом з описом вкладення; встановлено Підприємству споживчої кооперації "Ринок" строк для подання пояснень щодо позову - десять днів з дня отримання цієї ухвали; продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 06.08.19.

Ухвалою суду від 06.08.19 за клопотанням Підприємства споживчої кооперації "Ринок" відкладено підготовче засідання на 22.08.19, за наслідками якого відмовлено в задоволенні клопотання фізичної особи-підприємця Іванюка Володимира Михайловича вх.№14424/19 про відкладення підготовчого засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 24.09.2019.

В судовому засіданні 24.09.19 оголошувалася перерва до 22.10.19.

22.10.19 суд вийшов до нарадчої кімнати для прийняття рішення у справі до 24.10.2019.

Після виходу з нарадчої кімнати 24.10.19 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення - позов задовольнити частково.

Позиція позивача.

Представник позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та запереченні на відзив вх.№12574/19 від 18.07.19. Зокрема, вказав на те, що між ВАТ "Прикарпаттяобленерго" та фізичною особою-підприємцем Іванюком Володимиром Михайловичем укладено договір про постачання електричної енергії №498 від 27.12.07, за умовами якого постачальник зобов"язався продавати споживачу електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач, у свою чергу, - оплачувати вартість використаної електроенергії та здійснювати інші платежі згідно з умовами договору. Зауважив, що не зважаючи на відсутність підстав, передбачених 7.5 ПКЕЕ, АТ "Прикарпаттяобленерго" в односторонньому порядку без попередження припинило надання позивачу послуг постачання електричної енергії. Звернув увагу, що позивач звернувся зі скаргою до НКРЕКП, якою прийнято постанову від 30.10.18 №1325 "Застереження щодо недопущення АТ "Прикарпаттяобленерго" порушення Ліцензійних умов з розподілу електричної енергії, Ліцензійних умов з постачання електричної енергії та здійснення заходів державного регулювання", пп.2п.2 якої зобов"язано АТ "Прикарпаттяобленерго" у строк до 01.12.18 відновити електропостачання орендованого об"єкта ФОП Іванюка В.М. Оскільки АТ "Прикарпаттяобленерго" електропостачання орендованого позивачем об"єкта не відновило, 14.12.18 позивач звернувся до АТ "Прикарпаттяобленерго" з претензією щодо відновлення електропостачання. У відповідь на зазначену претензію АТ "Прикарпаттяобленерго" повідомило позивача про те, що електропостачання буде відновлено після врегулювання з орендодавцем (ПСК "Ринок") у встановленому законодавством порядку права користування(оренди) приміщеннням. Вказав на те, що позивач орендує приміщення площею 32,8 кв.м у м.Надвірна, майдан Шевченка, 4 на підставі договору оперативної оренди об"єкта нерухомості від 01.07.16. Термін дії зазначеного договору, на думку представника позивача, є продовженим, оскільки позивач продовжує користуватися приміщенням та сплачує орендну плату, відтак, дії АТ "Прикарпаттяобленерго" в частині одностороннього припинення електропостачання Іванюка Володимира Михайловича є протиправними. Щодо відновлення електропостачання зазначив, що з 01.01.19 функції продажу електроенергії на території Івано-Франківської області перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю "Прикарпатенерготрейд" як універсального постачальника та правонаступника АТ "Прикарпаттяобленерго", тому останнє залучено до участі у справі з метою відновлення становища, яке існувало до порушення права позивача. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на ст.275 Господарського кодексу України, ст.714, 764 Цивільного кодексу України, норми Закону України "Про оренду державного та комунального майна", п.1.2, 7.5 Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою НКРЕКП №28 від 31.07.1996 (далі за текстом - ПКЕЕ), п.7.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП №312 від 14.03.18 (далі за текстом ПРРЕЕ).

Позиція відповідачів.

Представник відповідачів в судових засіданнях проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві вх.№11502/19 від 03.07.19, додаткових поясненнях вх.№13517/19 та запереченні на відповідь на відзив вх.№13519/19 від 05.08.19. Зокрема, вказав на те, що договір про постачання електричної енергії №498 від 27.12.07 є припиненим, оскільки АТ "Прикарпаттяобленерго" належним чином, відповідно до умов договору та чинного законодавства, повідомило позивача про припинення терміну дії договору. За таких обставин, на думку представника відповідачів, АТ "Прикарпаттяобленерго" правомірно припинено електропостачання об"єкта. При цьому, звернув увагу, що підставою для припинення договору №498 від 27.12.07 та електропостачання об"єкта було звернення власника приміщення - Підприємства споживчої кооперації "Ринок" до постачальника електроенергії з вимогою припинити електропостачання об"єкта у зв"язку із закінченням терміну дії договору оперативної оренди об"єкта нерухомості від 01.07.16. Зазначив, що відновлення електропостачання, як зазначено у постановах та листах НКРЕКП, наявних в матеріалах справи, можливе після врегулювання з орендодавцем (ПСК "Ринок") у встановленому законодавством порядку права користування (оренди) приміщенням. Крім того, представник відповідачів зазначив, що з 01.01.19 АТ "Прикарпаттяобленерго" не є постачальником електричної енергії, відтак є неналежним відповідачем за вимогою позивача щодо відновлення порушеного права. Щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "Прикарпатенерготрейд" зазначив, що останнє не є правонаступником АТ "Прикарпаттяобленерго" та не порушувало жодних прав та законних інтересів позивача. Звернув увагу, що на території Івано-Франківської області діє понад 80 постачальників електричної енергії, відтак, з огляду на те, що позивач не приєднався до публічного договору щодо постачання Товариством з обмеженою відповідальністю "Прикарпатенерготрейд" електричної енергії, позивачем не обґрунтовано та не доведено тих обставин, що саме Товариство з обмеженою відповідальністю "Прикарпатенерготрейд" має відновити становище, що існувало до порушення прав позивача.

Позиція третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача (АТ "Прикарпаттяобленерго").

Представник Підприємства споживчої кооперації "Ринок" в судових засіданнях проти позову заперечив. Зокрема, вказав на те, що Підприємство споживчої кооперації "Ринок" є власником приміщення площею 32,8 кв.м у м.Надвірна, майдан Шевченка, 4, яке перебувало у користуванні позивача на підставі договору оперативної оренди об"єкта нерухомості від 01.07.16. Зазначив, що термін дії зазначеного договору у відповідності до п.4.1 закінчився 31.12.16, і умовами договору не передбачено його пролонгації. Зауважив, що, як зазначено у п.10.1 договору, до спірних орендних правовідносин не застосовуються норми Закону України "Про оренду державного та комунального майна", оскільки спірне приміщення не відноситься до державної чи комунальної власності.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Між ВАТ "Прикарпаттяобленерго", назву якого змінено на АТ "Прикарпаттяобленерго" (по договору - постачальник) та фізичною особою-підприємцем Іванюком Володимиром Михайловичем (по договору - споживач) укладено договір про постачання електричної енергії №498 від 27.12.07 (далі за текстом - Договір). Зазначений договір підписано сторонами та скріплено печаткою постачальника.

Згідно з п. 1 Договору постачальник зобов"язався продавати споживачу електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач, у свою чергу, - оплачувати вартість використаної електроенергії та здійснювати інші платежі згідно з умовами договору.

Згідно з додатком №7 до Договору електропостачання об"єкта - кіоск споживача за адресою м.Надвірна (ринок) (далі за текстом - об"єкт).

Під час виконання умов цього договору, а також вирішення питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов"язалися керуватися чинним законодавством України, Правилами користування електричною енергією (далі за текстом - ПКЕЕ)(п.2.1 Договору).

Пунктом 2.5 договору сторони погодили, що у разі звільнення споживачем займаного приміщення, реорганізації, ліквідації, відчуження у будь-який спосіб займаного приміщення споживач зобов"язаний повідомити постачальника за 20 діб до дня зміни власника приміщення і в цей самий термін здійснити сплату усіх видів платежів, передбачених цим договором, до дня зміни власника приміщення включно, а постачальник зобов"язаний припинити постачання електричної енергії з дня звільнення споживачем приміщення.

Пунктом 3.1.2 Договору сторони передбачили право постачальника обмежувати або припиняти постачання електричної енергії споживачу згідно з умовами розділу 6 цього Договору відповідно до порядку, передбаченого ПКЕЕ.

Зокрема, згідно розділу 6 цього Договору, електропостачання споживача може бути обмежено або припинено постачальником:

- без попередження у разі: виникнення аварійних ситуацій в електроустановках постачальника - на час, що не перевищує визначеного ПУЕ для струмоприймачів споживача відповідної категорії; зниження показників якості електричної енергії з вини споживача до величин, які порушують нормальне функціонування електроустановок електропередавальної організації та інших споживачів; приєднання споживачем власних струмоприймачів третіх осіб до мереж постачальника поза розрахунковими засобами обліку; самовільного внесення змін у схеми обліку електроенергії; інших умов, передбачених ПКЕЕ, чинним законодавством;

- з повідомленням споживача не пізніше ніж за 10 хвилин у разі перевищення споживачем граничної величини потужності в години максимуму навантаження протягом 30 хвилин і більше;

- з повідомленням споживача не пізніше ніж за три робочих дні у разі: відсутності у споживача персоналу для обслуговування електроустановок; споживання електричної енергії після закінчення строку дії цього договору; недопущення споживачем посадових осіб органів, на яких покладено відповідні обов`язки згідно з чинним законодавством, до власних електроустановок або розрахункових засобів обліку електроенергії; несплати споживачем відповідних платежів у терміни, встановлені додатком 2 "Порядок розрахунків", інших умов, передбачених ПКЕЕ.

Термін дії договору - до 31.12.08. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов(п.9.4 договору).

14.06.17 філією Надвірнянський РЕМ направлено позивачу листа №030/394 щодо підтвердження права власності (користування) об"єктом та припинення електропостачання на підставі п.7.5.7 ПКЕЕ після припинення терміну дії Договору у разі ненадання відповідних документів.

30.10.17 Підприємство споживчої кооперації "Ринок" звернулося до Філії Надвірнянського РЕМ листом №26 щодо закінчення терміну дії договору оренди, укладеного з фізичною особою-підприємцем Іванюком В.М., та відключення електроенергії на об"єкті оренди.

22.11.17 філією Надвірнянський РЕМ, з огляду на звернення Підприємства споживчої кооперації "Ринок", повторно направлено позивачу листа №030/724/43 щодо підтвердження права власності (користування) об"єктом та припинення з 02.01.18 електропостачання на підставі п.7.5.7 ПКЕЕ після припинення терміну дії Договору у разі ненадання відповідних документів.

02.01.18 позивач заявою звернувся до Надвірнянського РЕМ щодо підтвердження права користування об"єктом, надавши копію договору оперативної оренди об"єкта нерухомості від 01.07.16 та зазначивши, що зазначений договір є продовженим на новий термін, та просив не припиняти електропостачання на об"єкт до вирішення спору між ним та Підприємством споживчої кооперації "Ринок".

03.01.18 АТ "Прикарпаттяобленерго" припинено електропостачання об"єкта.

14.02.18 позивач заявою звернувся до Надвірнянського РЕМ щодо відновлення електропостачання. Крім того, 22.03.18, 23.06.18, 30.07.18 та 08.10.18 позивач звертався до Надвірнянського РЕМ зі скаргами щодо відновлення електропостачання. Відповіді на зазначені заяви та скарги матеріали справи не містять.

22.03.18 Підприємство споживчої кооперації "Ринок" звернулося до філії Надвірнянського РЕМ листом №7 із запереченням щодо відновлення електропостачання об"єкта.

Дії АТ "Прикарпаттяобленерго" щодо припинення постачання електричної енергії позивач оскаржив до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі за текстом - НКРЕКП). Листом №9863/20/9-18 від 14.11.18 НКРЕКП повідомило позивача, що НКРЕКП прийнято постанову від 30.10.18 №1325 "Застереження щодо недопущення АТ "Прикарпаттяобленерго" порушення Ліцензійних умов з розподілу електричної енергії, Ліцензійних умов з постачання електричної енергії та здійснення заходів державного регулювання", пп.2п.2 якої зобов"язано АТ "Прикарпаттяобленерго" у строк до 01.12.18 відновити електропостачання орендованого об"єкта ФОП Іванюка В.М.

19.11.18 філією "Південна" АТ "Прикарпаттяобленерго" направлено позивачу листа №030/532 щодо надання доступу до об"єкта для відновлення електропостачання.

20.11.18 Підприємство споживчої кооперації "Ринок" звернулося до Філії "Південна"АТ "Прикарпаттяобленерго" листом №27 із запереченнями щодо відновлення електропостачання об"єкта.

22.11.18 філією "Південна" АТ "Прикарпаттяобленерго" складено акт про недопуск працівників АТ "Прикарпаттяобленерго" до об"єкта.

21.12.18, у відповідь на звернення Підприємства споживчої кооперації "Ринок" №23 від 20.11.18, НКРЕКП повідомило Підприємство споживчої кооперації "Ринок", фізичну особу-підприємця Іванюка В.М . та АТ "Прикарпаттяобленерго" про необхідність врегулювання спору щодо права користування (оренди) об"єктом у встановленому чинним законодавством порядку для відновлення електропостачання.

Аналогічну відповідь на претензію позивача щодо відновлення електропостачання від 14.12.18 надало й АТ "Прикарпаттяобленерго" листом №058/341 від 16.01.19: електропостачання буде відновлено після врегулювання з орендодавцем (ПСК "Ринок") у встановленому законодавством порядку права користування (оренди) приміщенням.

05.07.19 НКРЕКП, з урахуванням листа АТ "Прикарпаттяобленерго" від 26.11.18 щодо стану виконання вимоги постанови НКРЕКП від 30.10.18 №1325(неможливості відновлення електропостачання у зв"язку із запереченнями власника об"єкта), прийнято постанову №1362, згідно якої вимоги постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.10.18 №1325 вважаються такими, що виконані.

Оскільки АТ "Прикарпаттяобленерго" електропостачання орендованого позивачем об"єкта не відновило, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом порушених прав та інтересів.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

За змістом ст.5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Таким чином, до спірних правовідносин суд застосовує чинне законодавство з врахуванням вищенаведеної правової норми.

В силу ст.174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно зі ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов"язковим для виконання сторонами (ст.ст. 626, 627, 628, 629 Цивільного кодексу України).

Згідно із приписами ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Вказані положення кореспондуються із положеннями ст.173 ГК України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії". Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Взаємовідносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами (на роздрібному ринку електричної енергії), на час виникнення спірних правовідносин було урегульовано Правилами користування електричною енергією (ПКЕЕ), затвердженими постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 №28.

Відповідно до п. 1.3. ПКЕЕ в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, постачання електричної енергії для забезпечення потреб електроустановки здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії.

Згідно з пунктом 5.1.ПКЕЕ договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов`язків сторін. Споживання електричної енергії без договору не допускається.

Укладений між позивачем та АТ"Прикарпаттяобленерго" договір №498 від 27.12.07 є договором про постачання електричної енергії та є правомірним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом та він не визнаний судом недійсним (ст.204 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п.2.1 договору про постачання електричної енергії №498, під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією.

Умови припинення або обмеження постачання та передачі електричної енергії визначені розділом 7 ПКЕЕ.

Згідно п. 7.1. ПКЕЕ електрична енергія постачається споживачу безперервно, крім випадків, передбачених договором та нормативно-правовими актами, у тому числі ПКЕЕ.

Пункт 7.5. Правил чітко декларує умови та підстави, за яких споживачу можливе припинення електропостачання. Так, постачальник електричної енергії (електропередавальна організація або основний споживач за погодженням постачальника електричної енергії) зобов`язаний, попередивши споживача не пізніше ніж за три робочих дні, припинити повністю або частково постачання йому електричної енергії, зокрема у разі закінчення терміну дії, розірвання або неукладення між суб`єктами господарювання договорів, наявність яких передбачена цими Правилами(пп.7п.7.5).

Аналогічні умови погоджені сторонами у п. 3.1.2 Договору, яким сторони передбачили право постачальника обмежувати або припиняти постачання електричної енергії споживачу згідно з умовами розділу 6 цього Договору відповідно до порядку, передбаченого ПКЕЕ. Зокрема, згідно розділу 6 цього Договору (п.6.1.3 договору), електропостачання споживача може бути обмежено або припинено постачальником: з повідомленням споживача не пізніше ніж за три робочих дні у разі споживання електричної енергії після закінчення строку дії цього договору.

Приписами статей 193 Господарського та 526 Цивільного кодексів України встановлено, що суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 Цивільного кодексу України).

З документальних доказів у справі вбачається припинення АТ "Прикарпаттяобленерго" електропостачання об"єкта 03.01.18.

Про припинення електропостачання АТ "Прикарпаттяобленерго" повідомляло позивача листами 14.06.17 та 22.11.17. При цьому, у зазначених листах філія Надвірнянський РЕМ повідомляла позивача про необхідність підтвердження права власності (користування) об"єктом та припинення електропостачання на підставі п.7.5.7 ПКЕЕ після припинення терміну дії Договору у разі ненадання відповідних документів.

Суд констатує, що п. 5.4 Правил користування електричною енергією визначено перелік документів, необхідних для укладення договору. Слід зазначити, що вказані документи необхідні саме для укладення договору, а не для продовження його дії. Тобто ні ПКЕЕ, ні умовами договору не визначено переліку документів, необхідних для продовження терміну дії договору. Згідно з п.9.4 договору він вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії.

Як зазначалося вище, пункт 7.5. Правил чітко декларує умови та підстави, за яких споживачу можливе припинення електропостачання. Так, постачальник електричної енергії (електропередавальна організація або основний споживач за погодженням постачальника електричної енергії) зобов`язаний, попередивши споживача не пізніше ніж за три робочих дні, припинити повністю або частково постачання йому електричної енергії, зокрема у разі закінчення терміну дії, розірвання або неукладення між суб`єктами господарювання договорів, наявність яких передбачена цими Правилами(пп.7п.7.5). Попередження про припинення повністю або частково постачання електричної енергії оформляється після встановлення факту наявності підстав для вчинення вказаних дій та надається окремим письмовим повідомленням, у якому зазначаються підстава, дата і час, з якого електропостачання буде повністю або частково припинено.

Отже, припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу провадиться після встановлення факту наявності підстав для вчинення вказаних дій та з дотриманням певної процедури попередження споживача із зазначенням, зокрема відповідних підстав.

Вирішуючи спір про визнання незаконним припинення електропостачання до об`єкта позивача, суд повинен встановити наявність/відсутність факту порушення споживачем умов договору та ПКЕЕ, що може бути підставою для припинення постачання електричної енергії споживачу, а також обставини дотримання постачальником електричної енергії відповідної процедури для вчинення певних дій.

Листи АТ "Прикарпаттяобленерго" від 14.06.17 та 22.11.17, якими позивача повідомлено про припинення договору постачання електричної енергії та припинення електропостачання, не є попередженнями про припинення постачання електричної енергії в розумінні пп.7п.7.5 ПКЕЕ. Відтак, суд констатує порушення АТ" "Прикарпаттяобленерго" пп.7п.7.5 ПКЕЕ та п.6.1.3 договору при припиненні електропостачання об"єкта.

Оскільки судом встановлено факт недотримання постачальником електричної енергії - АТ "Прикарпаттяобленерго" відповідної процедури припинення електропостачання, позовні вимоги в частині визнання протиправними дій АТ "Прикарпаттяобленерго" щодо припинення електропостачання є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. При цьому суд не приймає до уваги твердження представника відповідачів про припинення договору електропостачання у зв"язку із закінченням строку, на який його було укладено, скільки ці твердження не спростовують висновку суду про недотримання постачальником електричної енергії - АТ "Прикарпаттяобленерго" відповідної процедури припинення електропостачання.

Стосовно вимоги про відновлення становища, яке існувало до порушення права, слід зазначити, що згідно з ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відновлення становища, яке існувало до порушення, як спосіб захисту цивільного права та інтересу застосовується у тому разі, якщо покладення обов`язку на особу, яка його порушила, припинити дії не відновлює повністю суб`єктивне право, а цього можна досягти вчиненням інших, передбачених законом, заходів. Цей спосіб захисту не може бути застосований у разі припинення суб`єктивного права особи, яке було порушене(Верховний Суд України, "Аналіз практики застосування судами ст.16 Цивільного кодексу України").

З матеріалів справи вбачається, що власником об"єкта є Підприємство споживчої кооперації "Ринок", яке заперечує факт пролонгації договору оперативної оренди від 01.07.19.

Згідно ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

За змістом ч1.ст.386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 Цивільного кодексу України).

При цьому, відповідно до ст.396 Цивільного кодексу України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Таким чином, і права власника, і права орендаря підлягають рівному захисту.

Як зазначалося вище, такий спосіб захисту, як відновлення становища, яке існувало до порушення, не може бути застосований у разі припинення суб`єктивного права особи, яке було порушене. Отже, для відновлення становища, яке існувало до порушення, слід встановити наявність у позивача суб`єктивного права, яке було порушене, тобто права оренди об"єкта.

З матеріалів справи та пояснень представників позивача та третьої особи вбачається

наявність між ними спору щодо права користування позивачем об"єктом оренди.

Водночас, відповідно до приписів ст.ст. 14, 237 Господарського процесуального кодексу України, суд обмежений предметом позову і не має права вийти за межі позовних

вимог.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Встановлення судом факту наявності між сторонами орендних правовідносин згідно договору оперативної оренди від 01.07.19 виходить за межі позовних вимог. Водночас, без встановлення факту правомірності користування позивачем об"єкта оренди, позовна вимога щодо відновлення становища, яке існувало до порушення права, задоволенню не підлягає.

Крім того, суд констатує, що постанова від 31 липня 1996 року №28, якою затверджено ПКЕЕ, втратила чинність згідно з постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року № 312 "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії" (далі за текстом - ПРРЕЕ, Правила). ПРРЕЕ регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначені цими Правилами.

Крім того, норми цих Правил регулюють перехід споживачів, з якими укладено договори відповідно до Правил користування електричною енергією в попередніх редакціях, на умови, визначені новими Правилами, та передбачають наступне.

Укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється до 01.12.2018 шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови (пункт 2 Постанови від 14.03.2018 № 312 "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії" у відповідній редакції).

Пунктом 6 Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 № 312, зокрема, передбачено, що у разі виникнення суперечності між нормами діючих договорів про користування електричною енергією (про постачання електричної енергії) та нормами законодавства про електроенергетику сторони керуються вимогами чинного законодавства.

До укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, який укладається зі споживачем, договірні відносини між споживачем та суб`єктом господарювання, що провадить діяльність з розподілу електричної енергії на підставі ліцензії з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами (або ОСР як правонаступником за договорами про користування електричною енергією та договорами про постачання електричної енергії), урегульовуються окремими положеннями діючих договорів про користування електричною енергією або договорів про постачання електричної енергії (у частині взаємовідносин споживача і електророзподільної організації), які не суперечать вимогам чинного законодавства у сфері електроенергетики. Зокрема, сторони керуються вимогами діючих договорів про користування електричною енергією (про постачання електричної енергії) з питань потужності, якості електроенергії, окремих процедурних питань тощо.

Після укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії договори про користування електричною енергією та договори про постачання електричної енергії продовжують свою дію в частині регулювання відносин щодо заборгованості/переплати за цими договорами з відповідними правами та обов`язками, пов`язаними з такою заборгованістю/переплатою, а також щодо нарахування пені, неустойки, обмеження та припинення постачання електричної енергії тощо.

В іншій частині договори про користування електричною енергією та договори про постачання електричної енергії припиняють свою дію.

Враховуючи, що Правила користування електричною енергією (затверджені постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 № 28) втратили чинність 19.04.2018, процедура відновлення електропостачання на об"єкті регулюється даними Правилами.

З огляду на вимоги частин 1,3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України). Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (частини 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

АТ "Прикарпаттяобленерго" наведено аргументи, за якими з 01.01.2019 відповідач втратив статус електропостачальної організації і володіє виключно правовим статусом оператора системи розподілу, відтак АТ "Прикарпаттяобленерго" не є тією особою, яка відповідно до вимог чинного законодавства має бути зобов`язана на вчинення відповідних дій - відновлення електропостачання.

Щодо іншого відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Прикарпатенерготрейд", слід зазначити, що позивачем не обґрунтовано та не доведено (з посиланням на норми чинного законодавства) суду підставності визначення зазначеного товариства особою, зобов"язаною відновити становище, що існувало до порушення права. Твердження представника позивача про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Прикарпатенерготрейд" є правонаступником АТ "Прикарпаттяобленерго" судом відхиляються, оскільки спростовуються витягом з ЄДРЮОФОПГФ від 28.02.19 №.

Висновок суду.

Відповідно до статті 236 ГПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За змістом частини 1 статті 237 ГПК при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Як Конституція України, так і Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод направлені на всебічне забезпечення прав та поваги держави до споживача. Реальність будь-якого суб"єктивного майнового чи немайнового права полягає в його гарантованості. В силу статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Разом з тим, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод проголошує верховенство права як частину спільного спадку договірних держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип пропорційності - "розумного співвідношення", який закріплений усталеною практикою Європейського суду з прав людини та вимагає пропорційного співвідношення між засобами, які застосовуються і метою, яку прагнуть досягнути шляхом такого засобу.

Водночас, як зазначає Європейський суд з прав людини у рішенні від 05.02.2009 у справі "Олюджіч проти Хорватії", навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення. Принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (рішення Європейського суду з прав людини від 03.07.2014 у справі "Мала проти України", від 07.10.2010 у справі "Богатова проти України"). Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи (рішення Європейського суду з прав людини від 03.07.2014 у справі "Мала проти України"). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення Європейського суду з прав людини від 27.09.2001 у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії").

Крім того, у справі "Серявін та інші проти України", Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип пов"язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Приймаючи до уваги вищенаведені обставини справи та приписи чинного законодавства, позов підлягає до задоволення частково. При цьому, судом враховано практику Верховного Суду, викладену, зокрема, у постановах від 1 вересня 2019 року у справі № 909/328/18, від 20 лютого 2019 року у справі № 916/338/18.

Судові витрати.

Щодо судових витрат, суд виходить з того, що згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач в позовній заяві навів попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, а саме витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 7500,00грн.

За змістом ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Оскільки представником позивача в судових засіданнях до закінчення судових дебатів відповідної заяви не зроблено, витрати на правничу допомогу слід залишити за позивачем.

Щодо судового збору, суд констатує, що згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 13 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач у справі звільнений від сплати судового збору.

За змістом ч.2 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. При цьому, відповідно до ч.9 зазначеної статті, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи, що спір виник внаслідок неправильних дій АТ "Прикарпаттяобленерго", з нього слід стягнути в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1921,00грн. - пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, в судовому засіданні представник відповідачів до закінчення судових дебатів заявив про намір подати докази понесення витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Враховуючи наведене, слід призначити судове засідання для вирішення питання про витрати відповідачів на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 55, 124, 129, 129-1 Конституції України, статтями 73-79, 86, 126-129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

частково задовольнити позов фізичної особи - підприємця Іванюка Володимира Михайловича до Приватного акціонерного товариства "Прикарпаттяобленерго" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Прикарпатенерготрейд", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача (АТ "Прикарпаттяобленерго") - Підприємство споживчої кооперації "Ринок", про визнання дій протиправними та відновлення становища, яке існувало до порушення права.

Визнати протиправними дії Приватного акціонерного товариства "Прикарпаттяобленерго" в частині одностороннього припинення електропостачання Іванюка Володимира Михайловича .

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Прикарпаттяобленерго" в дохід Державного бюджету України (стягувач: Державна судова адміністрація України, вул. Липська,18/5, м. Київ, 01601, , реквізити рахунку для зарахування до державного бюджету: отримувач коштів: ГУК у м. Київ/м.Київ/22030106, код отримувача (за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA6026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) 1921,00(одну тисячу дев"ятсот двадцять одну гривню) судового збору.

В решті позову відмовити.

Судове засідання для вирішення питання про витрати товариства з обмеженою відповідальністю "Прикарпатенерготрейд" та Приватного акціонерного товариства "Прикарпаттяобленерго" на професійну правничу допомогу провести 05.11.19 о 12:00 у приміщенні Господарського суду Івано-Франківської області в м. Івано-Франківську по вул. Шевченка, 16, зал судових засідань №13.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 05.11.2019

Суддя Матуляк П. Я.