ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2019 р. Справа№ 927/487/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Дикунської С.Я.

при секретарі судового засідання Найченко А.М.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «НіжинТеплоМережі»

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 01.08.2019

у справі № 927/487/19 (суддя Белов С.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НіжинТеплоМережі»

до Комунального підприємства «Оренда комунального майна»,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:

1. Ніжинська міська рада

2. Виконавчий комітет Ніжинської міської ради Чернігівської області

про стягнення 30 860,05 грн.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «НіжинТеплоМережі» (надалі - ТОВ «НТМ», позивач) звернулось до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Комунального підприємства «Оренда комунального майна» (надалі - КП «ОКМ», відповідач) про стягнення 30 860,05 грн боргу з оплати наданих відповідачеві послуг за договором на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії на опалення та виробництво та надання послуги постачання гарячої води №481 від 30.09.2013 (далі - договір) по об'єктам, що розташовані в м. Ніжині за адресами: вул. Гоголя, буд. 13-А; вул. Покровська, 8, кв. 66; вул. Прилуцька, буд. 126 (далі - спірні об'єкти), балансоутримувачем яких є відповідач.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 15.07.2019 залучено до участі у справі № 927/487/19 в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Ніжинську міську раду (далі також - третя особа-1) та Виконавчий комітет Ніжинської міської ради Чернігівської області (далі також - третя особа-2).

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 01.08.2019 у справі № 927/487/19 у позові відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позову, з посиланням на ст.ст. 626, 627 Цивільного кодексу України, ст.ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», суд виходив з того, що невід'ємними частинами укладеного сторонами договору є Додатки №№1-3 з вичерпним переліком об'єктів, для яких виробляється, транспортується та постачається споживачеві теплова енергія за договором, при цьому, вказані позивачем у позовній заяві об'єкти до такого переліку не включені, а відтак, не входять до предмету договору №481 від 30.09.2013.

Також суд відмовив відповідачеві у відшкодуванні витрат на правничу допомогу у зв'язку з тим, що наведений останнім розрахунок витрат на правничу допомогу адвокатові Куровському В.В. в сумі 6 000,00 грн, відповідач документально не підтвердив, належних доказів сплати цих витрат не надав.

Не погодившись із вищезазначеним рішенням, ТОВ «НТМ» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв'язку з чим висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач вказував на те, що факт постачання позивачем теплової енергії та гарячої води до об'єктів, зазначених у позовній заяві підтверджується Додатковими угодами до Договорів про припинення дії договорів оренди нерухомого майна, згідно яких приміщення за адресами: вул. Гоголя, буд. 13-А; вул. Покровська, 8, кв. 66; вул. Прилуцька, буд. 126 в м. Ніжині були передані відповідачеві за Актами приймання-передачі від орендарів КП «Ліки України» Чернігівської обласної ради, ПАТ «Укрпошта» та ТОВ ПК «Силует»; у вказаних актах приймання-передачі відповідач безпосередньо зазначав про наявність в орендованих приміщеннях централізованого опалення, а у відзиві на позовну заяву вказаної обставини не заперечував та не зазначав про відключення від системи централізованого опалення в спірних приміщеннях; відповідач в контексті Закону України «Про теплопостачання» виступає «споживачем» послуг; незважаючи на ту обставину, що між відповідачем та постачальником теплової енергії не укладався письмовий договір стосовно спірних об'єктів, проте склалися фактичні договірні відносини щодо постачання та споживання теплової енергії, а тому при підтвердженні факту постачання такої енергії, відсутність договору не звільняє споживача від обов'язку оплати за фактично спожиту теплову енергію; відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного суду України від 30.10.2013 у справі №6-59цс13, від 18.11.2015 у справі №6-582цс15.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.09.2019, справа № 927/487/19 передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Калатай Н.Ф., суддів Зубець Л.П., Мартюк А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.09.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «НТМ» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 01.08.2019 у справі №927/487/19, встановлено учасникам справи строк для подання відзивів на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень, роз'яснено учасникам, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.

02.09.2019 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги в загальному порядку з викликом сторін у справі без застосування спрощеної процедури.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.09.2019 задоволено клопотання ТОВ «НТМ» про розгляд апеляційної скарги в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи та призначено до розгляду на 08.10.2019.

Відповідач скористався правом, наданим статтею 263 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК України), надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Господарського суду Чернігівської області - без змін.

Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, відповідач вказував на те, що апелянтом не наведено жодних належних доказів, які могли б поставити під сумнів та спростувати висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні; у відповідача відсутнє будь-яке належно оформлене та зареєстроване речове право на спірні об'єкти, пов'язане з володінням, користуванням та розпорядженням ними, а відтак, відповідач не є споживачем послуг теплопостачання за вказаними об'єктами та такі послуги не отримував; предмет договору, на невиконання якого посилається позивач у позовній заяві, немає нічого спільного з предметом спору і не регулює жодних правовідносин сторін щодо надання послуг по відношенню до об'єктів, визначених у позовній заяві; позивач не довів наявності у його користуванні магістральних та інших тепломереж, якими транспортувалась теплова енергія до спірних об'єктів; надані позивачем договір оренди цілісного майнового комплексу від 24.12.2003 та акт прийому-передачі основних засобів з КП «Ніжинтеплоенерго» на ТОВ «НТМ» не містять достатньої та належної інформації, яка б підтверджувала факт транспортування та постачання позивачем теплової енергії на спірні об'єкти.

На підставі службової записки секретаря судової палати та розпорядження керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-07/448/19 від 03.10.2019, у зв'язку з перебуванням головуючого судді Калатай Н.Ф. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 927/487/19.

Відповідно до Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 03.10.2019 апеляційну скаргу ТОВ «НТМ» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 01.08.2019 у справі № 927/487/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Пономаренка Є.Ю., Дикунської С.Я.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.10.2019 апеляційну скаргу ТОВ «НТМ» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 01.08.2019 у справі № 927/487/19 прийнято до провадження, розгляд апеляційної скарги призначено на 23.10.2019.

22.10.2019 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги ТОВ «НТМ» за відсутності уповноваженого представника КП «ОКМ», у зв'язку з неможливістю забезпечити явку останнього у судове засідання.

У судове засідання 23.10.2019 відповідач та треті особи не з'явились, своїх уповноважених представників не направили, про місце, день та час розгляду даної справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що треті особи не повідомили суд про поважність причин нез'явлення до суду апеляційної інстанції, а відповідач подав клопотання, в якому не заперечував щодо розгляду справи без участі його представника, судова колегія, порадившись на місці, ухвалила здійснити розгляд апеляційної скарги за відсутності вказаних осіб.

Представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

23.10.2019 у судовому засіданні колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 30.09.2013 між ТОВ «НТМ» (у тексті договору - теплопостачальна організація) та КП «ОКМ» (у тексті договору - споживач) було укладено договір на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії на опалення та виробництво та надання послуги постачання гарячої води №481 (надалі - договір), згідно з п. 1.1 якого теплопостачальна організація бере на себе зобов'язання виробляти, транспортувати та постачати споживачеві теплову енергію на опалення, забезпечувати гарячою водою, а споживач зобов'язується сплачувати теплопостачальній організації за надані комунальні послуги за встановленими тарифами в терміни та на умовах, передбачених цим договором.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що теплова енергія виробляється, транспортується та постачається споживачу для об'єктів перерахованих у додатку №1, який є невід'ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 3.2.20 договору споживач зобов'язаний щомісячно в терміни, передбачені цим договором, здійснювати розрахунки за теплову енергію у відповідності до всіх платежів/ставок та порядку оплати, передбачених затвердженим в установленому порядку тарифом та згідно з умовами цього договору.

Згідно з п. 4.2.1. договору теплопостачальна організація зобов'язалась виробляти, транспортувати та постачати теплову енергію для об'єктів споживача, передбачених у додатку №1 до цього договору.

У випадку укладення цього договору зі споживачем, що відбулося пізніше дати набуття останнім права власності, права користування, права володіння, права оперативного управління, права господарського відання, права довірчого управління щодо об'єкту/об'єктів теплоспоживання (визначених у Додатку № 1 до даного договору), споживач зобов'язаний оплатити спожиту теплову енергію за весь період її фактичного споживання вищезазначеним об'єктом/об'єктами, а також абонентську плату (умовно-постійну частину тарифу) в разі застосування двоставкових тарифів, починаючи з дати виникнення правомочностей на об'єкт теплоспоживання, тобто в такому випадку умови цього договору застосовуються до відносин між сторонами, які склалися до його укладання, а саме, з моменту виникнення у споживача правомочностей на об'єкт теплоспоживання (п. 6.8. договору).

Відповідно до п. 12.4 договору всі зміни та доповнення до договору, а також зміни договірних величин (зміна опалювальних площ, об'ємів будівлі, зміна або виключення з додатку №1 об'єктів теплопостачання, зміна обсягів гарячого водопостачання тощо), прийняті в порядку п. 8.1 цього договору, оформлюються додатковими угодами до договору.

Додатком №1 до договору наведено перелік об'єктів, для яких теплова енергія виробляється, транспортується та постачається споживачеві за договором №481 від 30.09.2013, до якого включено наступні об'єкти, які знаходяться за адресами: вул. Шевченко, 96б (приміщення площею 39,23 кв.м.); вул. Шевченко, 96б (приміщення площею 60,00 кв.м.); вул. Овдіївська, 2 (приміщення площею 10,7 кв.м.).

Додатком №1а до договору наведено перелік об'єктів, для яких теплова енергія виробляється, транспортується та постачається споживачеві за договором №481 від 30.09.2013, до якого включено об'єкти, що знаходяться за адресами: м. Ніжин, вул. Шевченко, 96б (площа 39,23 кв.м.); вул. Московська, 22 (приміщення площею 83,4 кв.м.); вул. Гребінки, 7 (приміщення площею 31,5 кв.м.); вул. Редькінська, 6 (приміщення площею 44,5 кв.м.); вул. Прилуцька, 148 (приміщення площею 4,6 кв.м.).

Додатком №1а від 01.02.2016 до договору наведено перелік об'єктів, для яких теплова енергія виробляється, транспортується та постачається споживачеві за договором №481 від 30.09.2013, до якого включено об'єкти, що знаходяться за адресами: м. Ніжин, вул. Московська, 22 (приміщення площею 75,3 кв.м.); вул. Богушевича, 8 (приміщення площею 20,6 кв.м.); вул. Гребінки, 7 (приміщення площею 28,0 кв.м.).

Додатком №1б від 13.10.2017 до договору наведено перелік об'єктів, для яких теплова енергія виробляється, транспортується та постачається споживачеві за договором №481 від 30.09.2013, до якого включено об'єкт, що знаходиться за адресою: м. Ніжин, вул. Московська, 78б (приміщення 14,5).

Як зазначає позивач, листами № 01-07/2232 від 11.12.2018 та № 01-07/72 від 09.01.2019 ТОВ «НТМ» направило КП «ОКМ» проекти Додатку № 1 та Додатку № 3 до договору щодо включення до змісту договору нежитлових приміщень в місті Ніжині за адресами: вул. Гоголя, буд. 13-А; вул. Покровська, буд. 8 кв. 66; вул. Прилуцька, буд. 126 (а.с. 76-77, 92-94, т. 1), проте, відповідач, в порушення умов договору, не погодив запропонованих змін та, у свою чергу, не запропонував своєї редакції додаткових угод.

Водночас, за твердженням позивача, ТОВ «НТМ» поставило КП «ОКМ» теплову енергію на суму 30 860,05 грн до переданих останньому на баланс об'єктів, що знаходяться за адресами: м. Ніжин, вул. Гоголя, буд. 13-А; вул. Покровська, 8, кв. 66; вул. Прилуцька, буд. 126, у період з 01.10.2018 по 30.04.2019, у зв'язку з чим відповідачеві виставлено відповідні рахунки-фактури на оплату (а.с. 25-31, т. 1).

Посилаючись на те, що відповідачем допущено неналежне виконання зобов'язань щодо своєчасної та повної оплати за отриману теплову енергію, позивач звертався до відповідача з вимогами про сплату боргу, що направлені на адресу останнього листами №01-07/161 від 22.01.2019, №01-07/573 від 22.03.2019 та №01-07/805 від 23.04.2019 (а.с. 68-75, т. 1).

Однак, зазначені вимоги були залишені відповідачем без відповіді та задоволення, що стало підставою для звернення ТОВ «НТМ» з даним позовом до суду про стягнення з КП «ОКМ» заборгованості за поставлену теплову енергію.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, колегія суддів не може погодитися з рішенням суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За своєю правовою природою договірні відносини, що склалися між сторонами у даній справі, мають ознаки договору поставки, на які поширюються приписи ст. 712 ЦК України, згідно з якою продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною другою цієї статті визначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до статей 626, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Отже, укладення ТОВ «НТМ» та КП «ОКМ» вищевказаного договору було спрямоване на отримання останнім теплової енергії та одночасного обов'язку по здійсненню її оплати.

За приписами статей 509, 526 ЦК України, статей 173, 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що додатками №1 до договору наведено вичерпний перелік об'єктів, для яких теплова енергія виробляється, транспортується та постачається споживачеві за укладеним між позивачем та відповідачем договором №481 від 30.09.2013, до яких не входять об'єкти, розташовані в місті Ніжині за адресами: вул. Гоголя, буд. 13-А; вул. Покровська, 8, кв. 66; вул. Прилуцька, буд. 126.

Разом з цим, місцевий господарський суд, відмовляючи у зв'язку з цим у задоволенні позову, помилково виходив з того, що вказаний договір №481 від 30.09.2013 є єдиною підставою позову у даній справі, залишивши поза увагою те, що у позовній заяві позивач вказує на ту обставину, що спірні об'єкти не включені до додатку №1 до договору, проте такі приміщення знаходяться у власності територіальної громади м. Ніжина в особі Ніжинської міської ради та передані на баланс КП «ОКМ», а тому саме відповідач, за відсутності інших споживачів теплової енергії за наведеними адресами, зобов'язаний у повному обсязі розрахуватись перед ТОВ «НТМ» за фактично отриману теплову енергію за спірними об'єктами.

Колегія суддів зазначає, що правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг з теплопостачання між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, регулюються спеціальними законами, а саме, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Законом України «Про теплопостачання».

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про теплопостачання» балансоутримувачем (будинку, групи будинків, житлового комплексу) є власник відповідного майна або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно і уклала договір купівлі-продажу теплової енергії з теплогенеруючою або теплопостачальною організацією, а також договори на надання житлово-комунальних послуг з кінцевими споживачами. Споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Законом України «Про теплопостачання» також передбачено, що теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію (ч. 4, ч. 6 ст. 19 Закону).

За змістом статей 24, 25 Закону України «Про теплопостачання», п. 4 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 №1198 (далі - Правила), договір на теплопостачання укладається між теплопостачальною організацією та споживачем.

Пунктом 3 Правил передбачено, що споживач теплової енергії - це фізична особа, яка є власником будівлі або суб'єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.

Пунктом 14 Правил передбачений обов'язок споживача укласти з теплопостачальною організацією договір до початку подачі теплоносія до системи теплоспоживання.

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-IV в редакції, що була чинна на час виникнення спірних правовідносин та втратила чинність 01.05.2019 на підставі Закону України № 2189-VIII від 09.11.2017 (далі - Закон України «Про житлово-комунальні послуги»), визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки.

Статтею 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами законодавства споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. При цьому, відсутність письмово оформленого договору не позбавляє споживача обов'язку оплачувати надані йому послуги.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10.09.2019 у справі №912/2369/18.

Частинами 6, 7 ст. 276 ГК України визначено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Відповідно до частин першої, другої статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Так, рішенням Ніжинської міської ради від 28.09.2017 №239 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання та послуги з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води по товариству з обмеженою відповідальністю «НіжинТеплоМережі»» вартість теплової енергії (тариф) для потреб інших споживачів складає - 2210,33 грн/Гкал з ПДВ (а.с. 82-83, т. 1).

У відповідності до рішення Ніжинської міської ради від 20.12.2018 № 443 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання та послуги з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води по товариству з обмеженою відповідальністю «НіжинТеплоМережі»» вартість теплової енергії (тариф) для потреб інших споживачів складає - 2009,40 грн/Гкал з ПДВ (а.с. 84-85, т. 1).

Частиною 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Таким чином, у відповідності із зазначеними вище нормами законодавства, споживачі зобов'язані оплатити отриману ними теплову енергію, а відтак, відсутність в Додатку № 1 до договору приміщень, що перебувають на балансі відповідача, які фактично забезпечувались тепловою енергією, саме по собі не може бути підставою для звільнення останнього від встановленого законом обов'язку оплати спожитої теплової енергії у повному обсязі, якщо він фактично користується нею.

При цьому, доводи відповідача про те, що у КП «ОКМ» відсутнє будь-яке належно оформлене та зареєстроване речове право на спірні об'єкти, пов'язане з володінням, користуванням та розпорядженням ними, а відтак, відповідач не є споживачем послуг теплопостачання за вказаними об'єктами та такі послуги від позивача не отримував, колегією суддів відхиляються, виходячи з наступного.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи копій свідоцтв про право власності на нерухоме майно (а.с. 110-112, т. 1), а також визнається сторонами у справі, нежитлові приміщення, що знаходяться в місті Ніжині за адресами: вул. Гоголя, буд. 13-А; вул. Покровська, 8, кв. 66; вул. Прилуцька, буд. 126, належать на праві комунальної власності територіальній громаді в особі Ніжинської міської ради.

Відповідно до додаткової угоди від 20.09.2018 про припинення договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Ніжина № 35 від 05.05.2017, укладеної між Виконавчим комітетом Ніжинської міської ради (у тексті угоди - орендодавець), КП «ОКМ» (у тексті угоди - балансоутримувач) та ПАТ «Укрпошта» (у тексті угоди - орендар), орендодавець та балансоутримувач прийняли від орендаря нежитлове приміщення за адресою: м. Ніжин, вул. Прилуцька, буд. 126, загальною площею - 19,3 кв.м згідно Акту приймання-передачі орендованого майна (а.с. 51-52, т. 1)

За змістом п.п. 1, 3 Акта приймання-передачі від 20.09.2018 фактичну передачу вказаного нежитлового приміщення, що перебуває у господарському віданні КП «ОКМ», здійснює ПАТ «Укрпошта» до КП «ОКМ».

У пункті 2 Акта приймання-передачі «Технічний стан вказаного вище майна» зазначено, що у даному приміщенні наявне централізоване опалення.

Відповідно до додаткової угоди від 27.06.2018 про припинення договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Ніжина № 28 від 17.09.2015, укладеної між Виконавчим комітетом Ніжинської міської ради (у тексті угоди - орендодавець), КП «ОКМ» (у тексті угоди - балансоутримувач) та КП «Ліки України» Чернігівської обласної ради (у тексті угоди - орендар), орендодавець та балансоутримувач прийняли від орендаря нежитлове приміщення за адресою: м. Ніжин, вул. Гоголя, буд. 13-А, загальною площею - 75,4 кв.м згідно Акту приймання-передачі орендованого майна (а.с. 55-56, т. 1)

За змістом п.п. 1, 3 Акта приймання-передачі від 27.06.2018 фактичну передачу вказаного нежитлового приміщення, що перебуває у господарському віданні КП «ОКМ», здійснює КП «Ліки України» Чернігівської обласної ради до КП «ОКМ».

У пункті 2 Акта приймання-передачі «Технічний стан вказаного вище майна» зазначено, що у даному приміщенні наявне централізоване опалення.

Відповідно до додаткової угоди від 03.10.2018 про припинення договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Ніжина № 62 від 26.12.2016, укладеної між Виконавчим комітетом Ніжинської міської ради (у тексті угоди - орендодавець), КП «ОКМ» (у тексті угоди - балансоутримувач) та Товариством з обмеженою відповідальністю побутовий комбінат «Силует» (у тексті угоди - орендар), орендодавець та балансоутримувач прийняли від орендаря нежитлове приміщення за адресою: м. Ніжин, вул. Покровська (Подвойського), 8/66, загальною площею - 109,6 кв.м згідно Акту приймання-передачі орендованого майна (а.с. 58-59, т. 1)

За змістом п.п. 1, 3 Акта приймання-передачі від 03.10.2018 фактичну передачу вказаного нежитлового приміщення, що перебуває у господарському віданні КП «ОКМ», здійснює ТОВ ПК «Силует» до КП «ОКМ».

У пункті 2 Акта приймання-передачі «Технічний стан вказаного вище майна» зазначено, що у даному приміщенні наявне централізоване опалення.

Рішенням Ніжинської міської ради №58-49/2018 від 28.12.2018 припинено право та вилучено з господарського відання КП «ОКМ» нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: м. Ніжин, вул. Покровська, буд. 8 кв. 66 та передано в оперативне управління Виконавчого комітету Ніжинської міської ради (а.с. 60, зворот, т. 1). При цьому, в акті приймання-передачі основних засобів до зазначеного рішення вказано, що приміщення обладнане централізованим опаленням.

У зв'язку з викладеним, як зазначає позивач, з січня 2019 року, оплата за опалення за приміщення, що знаходяться за адресою: м. Ніжин, вул. Покровська, буд. 8 кв, 66, здійснюється на рахунок Виконавчого комітету Ніжинської міської ради.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи позивача про те, що підписуючи вищезазначені додаткові угоди та акти приймання-передачі щодо прийняття приміщень від орендарів, відповідач визнав, що в таких приміщеннях наявне централізоване опалення, тобто вони були підключені до системи централізованого опалення та опалювалися протягом опалювального сезону відповідно до рішень Виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області №347 від 18.10.2018 «Про початок опалювального сезону 2018-2019 рр. у місті Ніжині» та №104 від 08.04.2019 «Про припинення опалювального сезону в Ніжинській міській об'єднаній територіальній громаді» (а.с. 80-81, т. 1).

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в силу приписів ст. ст. 136, 144, 145 ГК України КП «ОКМ» зобов'язано утримувати передане йому на баланс майно власника спірних приміщень, яким є Ніжинська міська рада.

Пунктом 4.1. Статуту КП «ОКМ», затвердженого 44 Сесією VІ скликання Ніжинської міської Ради рішенням № 15-44/2013 від 04.10.2013 (текст якого розміщений на сайті Ніжинської міської ради, тобто перебуває у вільному доступі у мережі Інтернет), визначено, що майно підприємства складається з основних фондів, обігових коштів та інших цінностей, вартість яких відображена в самостійному балансі. Майно є комунальною власністю, яка закріплена за комунальним підприємством, належить йому на правах повного господарського відання. Здійснюючи право повного господарського відання, підприємство володіє, користується та розпоряджається зазначеним майном самостійно. Відчуження, списання, продаж, передача в оренду майна підприємства здійснюється тільки за згодою власника (засновника).

У відповідності до п. 3.1. Статуту КП «ОКМ» метою діяльності відповідача є, зокрема, забезпечення своєчасних розрахунків орендарів міського комунального майна, зменшення ризику несплати орендної плати шляхом постійного контролю взаєморозрахунків з орендарями комунального майна.

Разом з тим, матеріали справи не містять жодних доказів того, що спірні приміщення в подальшому були передані в оренду після їх повернення з оренди та передання на баланс КП «ОКМ» згідно з вищевказаними додатковими угодами про припинення договорів оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Ніжина № 28 від 17.09.2015, № 62 від 26.12.2016 та № 35 від 05.05.2017.

За таких обставин, саме КП «ОКМ» в контексті Закону України «Про теплопостачання» є споживачем теплової енергії, поставленої у спірний період у приміщення, що знаходяться за адресами: м. Ніжин, вул. Гоголя, буд. 13-А; вул. Покровська, 8, кв. 66; вул. Прилуцька, буд. 126, а відтак, між позивачем та відповідачем склалися фактичні договірні відносини щодо постачання та споживання теплової енергії.

Враховуючи викладене, на переконання суду апеляційної інстанції, незалежно від внесення змін та доповнень до Додатку №1 до договору №481 від 30.09.2013 щодо об'єктів теплопостачання, відповідач, як споживач, зобов'язаний був щомісячно здійснювати оплату за отриману теплову енергію.

Доводи відповідача про недоведеність позивачем надання ним послуг теплопостачання за спірними об'єктами з огляду на відсутність достатньої на належної інформації, яка підтверджувала б факт транспортування та постачання позивачем теплової енергії на такі об'єкти нерухомості, колегія суддів відхиляє, враховуючи наступне.

Відповідно до п. 2.2 Статуту ТОВ «НТМ», затвердженого загальними зборами учасників товариства протоколом №1 від 13.11.2003, предметом діяльності товариства є, зокрема: виробництво та розподілення тепла, в тому числі виробництво, збір та розподілення пари та теплої води для обігрівання, використання рухомої сили, тощо; експлуатація систем вуличної розподільчої мережі в містах та селищах міського типу, сільській місцевості; розподіл теплової енергії для обігріву житла і побутової потреби населення та на номінально-побутові потреби підприємств, організацій, установ.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «НТМ» здійснює свою діяльність на підставі ліцензій, виданих Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, на постачання теплової енергії; на виробництво теплової енергії (крім діяльності з виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії); на транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами (а.с. 144-146, т. 1).

Крім того, діяльність підприємства позивача з постачання теплової енергії здійснюється на підставі договору оренди цілісного майнового комплексу від 24.12.2003, укладеного між Виконавчим комітетом Ніжинської міської ради (у тексті договору - орендодавець) та ТОВ «НТМ» (у тексті договору - орендар) (а.с. 136-137, т. 1), відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування цілісний майновий комплекс КП «Ніжинтеплоенерго» та Дочірнього підприємства «Ніжинтеплосервіс» (надалі - підприємство).

Відповідно до п. 2.1 вказаного договору орендар вступає у строкове платне користування підприємством, надає послуги з опалення та гарячого водопостачання з 01.01.2004.

Майно передавалось відповідно до акту прийому-передачі основних засобів з КП «Ніжинтеплоенерго» на ТОВ «НТМ» станом на 01.12.2003 (а.с. 139-140, т. 1).

Відповідно до додаткової угоди від 12.04.2018 до вказаного договору, термін дії останнього продовжено до 28.02. 2021 (а.с. 141, т. 1).

Таким чином, як зазначає позивач, усі котельні м. Ніжина, які перебували в комунальній власності територіальної громади м. Ніжина передані в строкову оренду ТОВ «НТМ».

Рішенням Виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 26.12.2013 №520 ТОВ «НТМ» визнано виробником та виконавцем послуг по теплопостачанню та гарячому водопостачанню.

При цьому, за твердженням позивача, не спростованим відповідачем, інші виконавці та виробники даної послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в м. Ніжині відсутні.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про доведеність позивачем факту надання ним послуг по забезпеченню тепловою енергією нежитлових приміщень в м. Ніжині за адресами: вул. Гоголя, буд. 13-А; вул. Покровська, буд. 8 кв. 66; вул. Прилуцька, буд. 126, які знаходяться у власності територіальної громади м. Ніжина в особі Ніжинської міської ради та передані на баланс КП «ОКМ».

Колегією суддів встановлено, що ТОВ «НТМ» виставляло КП «ОКМ» рахунки-фактури на оплату теплової енергії, які направлялись відповідачеві та отримувались ним, що відповідачем не заперечується та вбачається з доданих до позовної заяви доказів (а.с. 25-49, т. 1).

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, останній оплату за отриману теплову енергію в період з 01.10.2018 по 30.04.2019 не здійснив, у зв'язку з чим заборгованість КП «ОКМ» перед ТОВ «НТМ» становить 30 860,05 грн.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Частиною першою ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Враховуючи викладені обставини справи та вимоги законодавства, на переконання суду апеляційної інстанції, під час розгляду справи судом першої інстанції позивачем було надано належні та достатні докази на підтвердження своїх позовних вимог.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження своїх міркувань та заперечень, не спростовано розміру заявленої до стягнення суми основного боргу та не подано контррозрахунку позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене та враховуючи, що строк оплати відповідно до вимог законодавства настав, доказів оплати поставленої теплової енергії відповідачем не надано, борг перед позивачем на час прийняття рішення не погашений, а його розмір підтверджується наявними матеріалами справи та не спростований відповідачем, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про те, що позовна вимога про стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 30 860,05 грн є обґрунтованою, документально підтвердженою та такою, що підлягає задоволенню.

За приписами ч.ч. 1-3 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

При цьому, колегія суддів зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 N3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених судом апеляційної інстанції, інші доводи сторін, викладені в апеляційній скарзі та у відзиві на неї, не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

З огляду на викладене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення позову ТОВ «НТМ» та КП «ОКМ» про стягнення 30 860,05 грн заборгованості у повному обсязі.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, у відповідності до пунктів 1-4 частини 1 статті 277 ГПК України, є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, зважаючи на встановлене вище, дійшла висновку про невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи у зв'язку з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, у зв'язку з чим апеляційна скарга ТОВ «НТМ» підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Чернігівської області від 01.08.2019 у справі №927/487/19 - скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позову повністю.

У зв'язку з задоволенням позову та апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи місцевим господарським судом та перегляд справи у суді апеляційної інстанції, на підставі статті 129 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 253-254, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «НіжинТеплоМережі» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 01.08.2019 у справі № 927/487/19 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 01.08.2019 у справі № 927/487/19 скасувати.

3. Ухвалити нове судове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «НіжинТеплоМережі» задовольнити повністю.

4. Стягнути з Комунального підприємства «Оренда комунального майна» (16600, Чернігівська обл., місто Ніжин, вулиця Яворського, будинок 3; ідентифікаційний код 25932160) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НіжинТеплоМережі» (16600, Чернігівська обл., місто Ніжин, вулиця Глібова, будинок 1; ідентифікаційний код 32750668) 30 860 (тридцять тисяч вісімсот шістдесят) грн 05 коп. заборгованості, 1 921 (одну тисячу дев'ятсот двадцять одну) грн 00 коп. судового збору, сплаченого за подання позовної заяви та 2 881 (дві тисячі вісімсот вісімдесят одну) грн 50 коп. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

5. Доручити Господарському суду Чернігівської області видати наказ на виконання даної постанови.

6. Матеріали справи № 927/487/19 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено 04.11.2019.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді Є.Ю. Пономаренко

С.Я. Дикунська