СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2019 р. Справа № 917/468/19

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Геза Т.Д., суддя Плахов О.В., суддя Шутенко І.А.

Секретар судового засідання - Голозубова О.І.

за участю:

від апелянта - прокурор Хряк О.О.

від позивача - не з`явився

від відповідача-1 - не з`явився

від відповідача-2 - не з`явився

від відповідача-3 - Магда В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду

апеляційну скаргу Першого заступника керівника Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області (вх. № 1559 П/2)

на ухвалу господарського суду Полтавської області від 15.04.2019 (суддя Сірош Д.М., постановлену у м. Полтава)

у справі №917/468/19

за результатами розгляду матеріалів позовної заяви Першого заступника керівника Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру

до

1) Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області;

2) ОСОБА_1 ;

3) Фермерського господарства "МТС "Агропростір"

про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, визнання недійсним договору, припинення договору суборенди та повернення землі,

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник керівника Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру звернувся до господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, ОСОБА_1 , Фермерського господарства "МТС "Агропростір" з позовом, в якій просив:

- визнати незаконними та скасувати накази Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області від 21.05.2015 № 2003-сг про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою та №5450-сг від 12.06.2017 про затвердження проекту відведення та передачу в оренду земельної ділянки ОСОБА_2 площею 65,0000 га;

- визнати недійсними договір оренди земельної ділянки, укладений 13.06.2017 між Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області та ОСОБА_1 загальною площею 65,0 га, кадастровий номер :00:007:0957 та :00:007:0958, розташованої за межами населених пунктів на території Бодаквянської сільської ради Лохвицького району Полтавської області та припинити на майбутнє;

- визнати договір суборенди земельної ділянки, кадастровий номер :00:007:0957 та :00:007:0958 загальною площею 65,0 га, укладений 14.07.2017 між ОСОБА_1 та Фермерським господарством "МТС "Агропростір" припиненим;

- зобов`язати ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , паспорт громадянина України, серія та номер: НОМЕР_2 , виданий 15.12.1999, видавник: Лохвицький РВ УМВС України в Полтавській області) та Фермерським господарством "МТС "Агропростір" (37264, с. Харківці, вул. Тесленка 39 А, Лохвицького р-ну, ) повернути Державній службі України з питань геодезії, картографії та кадастру в особі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області земельну ділянку з кадастровими номерами :00:007:0957 та :00:007:0958 загальною площею 65,0000 га, розташовану за межами населених пунктів Бодаквянської сільської ради Лохвицького району Полтавської області.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 15.04.2019 позовну заяву та додані до неї матеріали повернено Заступнику керівника Лубенської місцевої прокуратури на підставі п.4 ч.5 ст.174 ГПК України.

Приймаючи ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку, що прокурором не доведено виключних випадків, коли він може звернутись за захистом інтересів держави та не підтверджено правових підстав для представництва.

Суд першої інстанції зазначив, що прокурор при зверненні з позовом до суду не набув процесуального статусу органу, якому законом (статтею 53 Господарського процесуального кодексу України та статтею 23 Закону України "Про прокуратуру") надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб (спеціальної процесуальної правоздатності).

Суд першої інстанції послався на те, що прокурором не зазначено причин неможливості здійснення позивачем, який є самостійною юридичною особою з відповідною процесуальною дієздатністю, захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів у судовому порядку; не наведено доказів того, що Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру або її структурний підрозділ - Головне управління Держгеокадастру в Полтавській області, як розпорядник землі, не може чи не бажає здійснювати захист інтересів держави та звертатись до суду з відповідним позовом.

Перший заступник керівника Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду Полтавської області від 15.04.2019 у справі № 917/468/19, в якій просив ухвалу суду першої інстанції скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апелянт вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права.

Прокурор посилається на те, що підставою звернення до суду із вказаним позовом в інтересах держави спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання - розпорядження земельними ділянками та повернення їх у розпорядження держави, з урахуванням принципу справедливої рівноваги між суспільними інтересами та необхідністю дотримання прав власників.

Апелянт посилається на пасивну поведінку Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та її структурного підрозділу, яка полягає в усвідомленні порушення інтересів держави, однак жодних дій, спрямованих на захист цих інтересів, з боку останніх не вчиняється.

У відзиві на апеляційну скаргу Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими, безпідставними, тому просить залишити її без задоволення, а ухвалу господарського суду Полтавської області від 15.04.2019 у справі № 917/468/19 - без змін.

Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру посилається на те, що першим заступником керівника Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області жодним чином не обґрунтовано підстав для звернення до суду, передбачених статтею 23 Закону України «Про прокуратуру».

03.07.2019 на електронну пошту Східного апеляційного господарського суду від Фермерського господарства "МТС "Агропростір" надійшов відзив (вх.№ електронної пошти 1094), в якому Фермерське господарство "МТС "Агропростір" просило залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до пункту 1.5.17 Інструкції з діловодства в господарських судах України, погодженої Вищим господарським судом України листом від 19.02.2013 №01-17/315/384/13 та затвердженої наказом Державної судової адміністрації від 20.02.2013, документи, отримані електронною поштою без електронного цифрового підпису або каналами факсимільного зв`язку, не належать до офіційних.

Вказаний відзив не засвідчено електронним підписом, про що уповноваженими особами Східного апеляційного господарського суду складено акт від 03.07.2019 №13-35/247.

У додаткових поясненнях до апеляційної скарги Фермерське господарство "МТС "Агропростір", посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц щодо питання представництва прокурора інтересів держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, вважає, що Держгеокадастр має право на звернення до суду у сфері розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності та на здійснення державного нагляду у сфері землеустрою.

Фермерське господарство "МТС "Агропростір" вважає, що у наданому до суду першої інстанції обґрунтуванні позовної заяви прокурором не доведено необхідності захисту інтересів держави прокурором, а також не обґрунтовано підстави звернення до суду, зокрема, від імені суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, з наданням відповідних доказів, котрі б підтверджували наявність підстав для представництва у відповідності до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.05.2019 сформовано наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Геза Т.Д., суддя Мартюхіна Н.О., суддя Плахов О.В.

У зв`язку із перебуванням у відпустці члена судової колегії судді Мартюхіної Н.О. та члена судової колегії судді Плахова О.В. на дату закінчення строку для усунення недоліків, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.06.2019 сформовано наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Геза Т.Д., суддя Бородіна Л.І., суддя Шутенко І.А.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.06.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Першого заступника керівника Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області на ухвалу господарського суду Полтавської області від 15.04.2019 у справі № 917/468/19, розгляд справи призначено на 04.07.2019.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.07.2019 зупинено провадження за апеляційною скаргою Першого заступника керівника Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області на ухвалу господарського суду Полтавської області від 15.04.2019 у справі №917/468/19 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №587/430/16-ц.

У зв`язку із перебуванням у відпустці члена судової колегії судді Бородіної Л.І. на дату вирішення питання про поновлення провадження у справі у зв`язку з усуненням обставин, що викликали його зупинення, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.10.2019 сформовано наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Геза Т.Д., суддя Плахов О.В., суддя Шутенко І.А.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 07.10.2019 поновлено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Першого заступника керівника Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області на ухвалу господарського суду Полтавської області від 15.04.2019 у справі №917/468/19, розгляд справи призначено на 06.11.2019.

Стаття 269 ГПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до приписів статті 271 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Фіксація судового засідання апеляційної інстанції здійснювалась за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно вимог ст.ст.222, 223 та п.17.7 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України в порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.270 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши суддю-доповідача, присутніх у судовому засіданні представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали з урахуванням повноважень, визначених в ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія встановила.

З матеріалів справи вбачається, що прокурор, в обґрунтування правових підстав для пред`явлення позову, зазначає, що орган, який повинен здійснювати свої повноваження свідомо їх не здійснює, тому для відновлення порушених інтересів держави він звертається з позовом до суду. Враховуючи, що спірні ділянки відносяться до земель державної власності сільськогосподарського призначення, прокурор вважає, що органом, який уповноважений державою здійснювати функції щодо розпорядження ними на території Полтавської області, є Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області.

Згідно з положеннями статті 1311 Конституції України на прокуратуру покладено функції представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

Відповідно до статті 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Частиною 4 ст. 53 ГПК України встановлено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Розглядаючи кожен випадок окремо, суд вирішує, наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідає принципу рівноправності сторін.

Судова колегія приймає до уваги, що у Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Європи від 27.05.2003р. № 1604 (2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону" щодо функцій органів прокуратури, які не належить до сфери кримінального права, наголошено, що вкрай важливо забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і щоб загальні завдання щодо захисту інтересів держави вирішувалися через систему здійснення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій було засновано окремі, належним чином розміщені та ефективні органи.

З урахуванням ролі прокуратури у демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу стосовно рівноправності сторін судового провадження зміст пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Отже, прокурор може представляти інтереси держави у суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави у суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

Положення пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким має бути визначено виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України "Про прокуратуру".

Частиною 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" встановлено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

У пункті 3 частини першої статті 131-1 Конституції України зазначено про можливість представництва прокурором інтересів держави у виключних випадках.

Аналіз частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

2) у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно різняться.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює його неналежно.

"Нездійснення захисту" має прояв в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, яка проте є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, охоплює досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Разом з тим, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Такої ж правової позиції дотримується Верховний суд у постанові від 05.12.2018 у справі №923/129/17.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17, від 23.10.2018 у справі №906/240/18, від 01.11.2018 у справі №910/18770/17, від 05.11.2018 у справі № 910/4345/18.

Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф.В. проти Франції" (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, пункт 27).

Вищезазначена практика не є намаганням обмежити функції прокуратури сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, а є лише наслідком системного тлумачення положень законодавства, якими встановлена необхідність підтвердження судом підстав для представництва прокуратурою інтересів держави, оскільки право прокуратури на звернення до суду в інтересах уповноваженого суб`єкта, не може презюмуватися, як безспірне.

Як вже зазначалося вище, прокурор обґрунтовував підстави представництва інтересів держави в суді у даній справі бездіяльністю уповноваженого органу та нездійснення ним обов`язку із захисту державних інтересів у сфері раціонального використання земель, що полягає у невжитті заходів щодо повернення земельної ділянки її власнику.

Саме лише посилання в позовній заяві на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, для прийняття заяви для розгляду недостатньо.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 07.12.2018 у справі № 924/1256/17, а також у постановах Верховного Суду від 23.10.2018 у справі № 926/03/18, від 23.09.2018 у справі № 924/1237/17, від 06.02.2019 у справі № 927/246/18.

Відповідно до статті 28 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади" міністерства, інші центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи звертаються до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Органом уповноваженим здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр), яка самостійно має право звертатися до суду з метою здійснення захисту прав та охоронюваних законом інтересів держави (Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області є органом державної влади та одночасно територіальним підрозділом Держгеокадастру), що підтверджується наступним.

Відповідно до статті 188 Земельного кодексу України, державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. Згідно зі статтею 187 Земельного кодексу України контроль використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України.

У статті 5 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" також встановлено, що державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

За приписами статті 152 Земельного кодексу України, які кореспондуються з приписами статті 6 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, у сфері земельних відносин, належить організація та здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у т.ч. за дотриманням вимог земельного законодавства органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування з питань передачі земель у власність та надання у користування, у тому числі в оренду, зміни цільового призначення, вилучення, викупу, продажу земельних ділянок або прав на них на конкурентних засадах.

Відповідно до Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15, державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Основними завданнями Держгеокадастру є: реалізація державної політики у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань організовує та здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі за дотриманням вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових договорів, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок; дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю; дотриманням органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування вимог земельного законодавства з питань передачі земель у власність та надання у користування, зокрема в оренду, зміни цільового призначення, вилучення, викупу, продажу земельних ділянок або прав на них на конкурентних засадах; за проведенням землеустрою; виконанням заходів, передбачених проектами землеустрою, зокрема за дотриманням власниками та користувачами земельних ділянок вимог, визначених у проектах землеустрою; дотриманням порядку визначення та відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Держгеокадастр в межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України та наказів Мінагрополітики видає накази організаційно-розпорядчого характеру, організовує та контролює їх виконання.

Враховуючи викладене, органи Держгеокадастру можуть виконувати, зокрема, дві абсолютно різні функції, а саме:

- функції розпорядника земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності від імені власника, яким є держава Україна, з усіма повноваженнями власника на захист права власності;

- функції органу державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.11.2018 у справі № 920/1/18, від 05.02.2019 у справі № 910/7813/18.

У даній справі, прокурор, звертаючись з позовом в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру зазначив, що спірні накази Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області і договір оренди землі порушують Земельний кодекс України та Закон України "Про фермерське господарство".

Прокурор у позовній заяві вважає, що органом, уповноваженим здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах є Головне управління Держгеокадастру в Полтавській області, як розпорядник землі.

При цьому, прокурор в обґрунтування підстав для звернення з даним позовом вказав, що оскільки посадовими особами ГУ Держгеокадастру у Полтавській області прийнято спірні накази прийняті та укладено договір оренди земельної ділянки, то відсутній контролюючий орган в Полтавській області, який має право звернутися до суду з позовом, у зв`язку з чим з даним позовом до суду звернувся прокурор.

Згідно з Положенням про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15 посадові особи Держгеокадастру та його територіальних органів, які є державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель, в межах своїх повноважень мають право: звертатися до суду з позовом щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно зайнятих чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився.

Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

При цьому повноваження щодо розпорядження спірними земельними ділянками, які належать до категорії земель сільськогосподарського призначення державної форми власності, належать до компетенції центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів, тобто, до повноважень Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області.

Прокурор звернувся у цій справі з позовом на захист прав та інтересів Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, яка є самостійною юридичною особою з відповідною процесуальною дієздатністю щодо здійснення захисту прав та охоронюваних законом інтересів держави у судовому порядку.

Твердження прокурора про відсутність органу, який має право звернутися до суду з позовом суперечить приписам наведених вище нормативно-правових актів. При цьому прокурором не враховано того, що положення таких нормативно - правових актів не можуть визначати конкретні предмети і підстави позовів, з якими уповноважений орган має право звернутися до суду, оскільки зазначене було б неправомірним обмеженням повноважень такого органу у визначенні способу захисту та забезпеченні здійснення судового захисту інтересів держави.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 23.10.2018 р. у справі № 906/240/18.

Як вбачається з позовної заяви, спірна земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту на території Бодаквянської сільської ради Лохвицького району Полтавської області та є державною власністю, цільове призначення (використання) земельної ділянки - для ведення фермерського господарства.

Враховуючи, що спірна земельна ділянка є земельною ділянкою сільськогосподарського призначення та належить до земель агропромислового комплексу, Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області наділене повноваженнями розпорядника земельною ділянкою, у тому числі, і на захист права власності.

При цьому надані законом функції державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства наділяють Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області правом самостійного звернення до суду із позовом.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що прокурором при зверненні з позовом до суду не зазначено причин неможливості здійснення позивачем, який є самостійною юридичною особою з відповідною процесуальною дієздатністю, захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів у судовому порядку; не наведено доказів того, що Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області не може чи не бажає здійснювати захист інтересів держави та звертатись до суду з відповідним позовом.

Як вже зазначалося вище, за змістом абзацу 2 частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом правових підстав для представництва.

Відповідно до ч. 5 ст. 162 ГПК України у разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

Згідно з п. 4 ч. 5 ст. 174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що господарський суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовна заява Першого заступника керівника Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру підлягає поверненню, на підставі пункту 4 частини 5 статі 174 Господарського процесуального кодексу України, оскільки у справі №917/468/19 прокурором не доведено наявності передбачених законом підстав для звернення до суду за захистом інтересів держави.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Ухвала господарського суду Полтавської області від 15.04.2019 у справі №917/468/19 підлягає залишенню без змін.

Згідно з положеннями статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. 129, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Першого заступника керівника Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області на ухвалу господарського суду Полтавської області від 15.04.2019 у справі №917/468/19 - залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Полтавської області від 15.04.2019 у справі №917/468/19 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок та строки оскарження постанови передбачені статтями 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 07.11.2019

Головуючий суддя Т.Д. Геза

Суддя О.В. Плахов

Суддя І.А. Шутенко