ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2019 р. Справа№ 911/1372/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.

суддів: Коробенка Г.П.

Яковлєва М.Л.

при секретарі судового засідання: Вага В.В.

за участю представників сторін:

від прокуратури: Заєць Ю.О. довіреність № посв. 053756 від 10.09.19

від позивача: не з`явився

від відповідача 1: не з`явився

від відповідача 2: Хаврошин М.С. довіреність № б/н від 20.08.19

розглянувши апеляційну скаргу Керівника Фастівської місцевої прокуратури, м. Фастів Київська область

на ухвалу Господарського суду Київської області від 05.06.2019

у справі №911/1372/19 (суддя Антонова В.М.)

за позовом Керівника Фастівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації, м. Київ

до 1. Головного управління Держгеокадастру у Київській області, м. Київ,

2.Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіпан", с. Дорогинка Київська область

про визнання недійсними наказів, скасування державної реєстрації та витребування земельних ділянок,

ВСТАНОВИВ

Короткий зміст позовних вимог.

Керівник Фастівської місцевої прокуратури (далі - прокурор) в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації (далі - Київська ОДА, позивач) звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Київській області (далі - ГУ Держгеокадастру у Київській області, відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіпан" (далі - ТОВ "Сіпан", відповідач-2) про визнання недійсними наказів, скасування державної реєстрації та витребування земельних ділянок.

Також прокурором у позові порушено питання поновлення йому строку для звернення до суду з даним позовом шляхом визнання причин пропуску позовної давності поважними.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірні накази прийняті ГУ Держгеокадастру у Київській області з порушенням вимог земельного законодавства та з перевищенням наданих повноважень, оскільки стосуються передачі у приватну власність фізичним особам - громадянам земельних ділянок загальною площею 3,6306 га, які розташовані в межах прибережної захисної смуги річки Унава, тобто є землями водного фонду, а тому повноваження щодо розпорядження спірними земельними ділянками відповідно до ст.122 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) належать позивачу. У зв`язку з цим незаконно відчужені за спірними наказами земельні ділянки є такими, що вибули з власності держави поза її волею, а тому підлягають витребуванню у добросовісного набувача, яким є відповідач-2.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 05.06.2019 відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом прокурора в інтересах держави в особі Київської ОДА до ГУ Держгеокадастру у Київській області, ТОВ "Сіпан" про визнання недійсними наказів, скасування державної реєстрації та витребування земельних ділянок на підставі п.1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Відмовляючи у відкритті провадження у справі за позовом прокурора, суд першої інстанції дійшов висновку, що в зазначеному позові порушені правила об`єднання позовних вимог, передбачені приписами ст.ст.21, ч.4 ст.173 ГПК України, за якими не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом. Наслідком недотримання прокурором вказаних вимог є відмова у відкритті провадження у даній справі у відповідності з п.1 ч. 1 ст.175 ГПК України (заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, прокурор звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Київської області від 05.06.2019 скасувати, справу направити до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не враховано, що позовні вимоги у цій справі нерозривно пов`язані між собою підставою виникнення, стосуються одного й того ж майна - спірних земельних ділянок, що має наслідком повернення цього майна законному власнику - Київській ОДА, у разі задоволення позову, і, відповідно, до ст.ст. 20, 24, 30, 173 ГПК України ці позовні вимоги необхідно розглядати в межах однієї справи та в межах одного провадження в порядку господарського судочинства. Та обставина, що одна із позовних вимог хоча і стосується визнання недійсними наказів ГУ Держгеокадастру у Київській області, на підставі яких у фізичних осіб виникли цивільні права на зазначені в цих наказах земельні ділянки, але у подальшому були припинені через відчуження ними цих земельних ділянок, на думку прокурора, не відносить позов в цій частині до юрисдикції загальних судів, оскільки метою її пред`явлення у сукупності з іншими вимогами є витребування земельної ділянки у юридичної особи - ТОВ "Сіпан", яке є її власником і володільцем на час пред`явлення позову. За таких обставин прокурор вважає, що правила об`єднання позовних вимог та вимог ст. 20 ГПК України при зверненні з позовом у даній справі не порушено.

При цьому прокурор посилається на правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2019 у справі №911/414/18, який згідно ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" має враховуватися іншими судами при застосуванні таких норм права.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №911/1372/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Кравчука Г.А.(доповідач у справі), суддів Тищенко А.І. та Коробенка Г.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2019 апеляційну скаргу прокурора залишено без руху на підставі ч. 2 ст.260 ГПК України та надано апелянту строк для усунення зазначених у цій ухвалі недоліків протягом 10 (десяти) днів з моменту отримання даної ухвали, а також роз`яснено, що у випадку не усунення скаржником вказаних в ухвалі недоліків у встановлений судом строк, апеляційну скаргу буде повернуто.

На виконання вимог ухвали суду 18.07.2019 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду заявником усунуто недоліки апеляційної скарги та подано докази сплати судового збору у розмірі 1 921,00 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.07.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Господарського суду Київської області від 05.06.2019 у справі №911/1372/19 та призначено справу до розгляду на 20.08.2019.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 19.08.2019 призначено автоматизований розподіл справи, в зв`язку з перебуванням судді Тищенко А.І. у відпустці.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.08.2019, справу №911/1372/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді доповідача) Кравчука Г.А., суддів Коробенка Г.П. та Яковлєва М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.08.2019 прийнято до свого провадження апеляційну скаргу у вищезазначеному складі суду та призначено справу до розгляду на 19.09.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.09.2019 у зв`язку з неявкою в судове засідання позивача та відповідача 1, розгляд апеляційної скарги відкладено на 03.10.2019.

Відповідно до вимог п. 11 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції ухвалою від 03.10.2019 відклав розгляд апеляційної скарги прокурора на 17.10.2019.

У судовому засіданні 17.10.2019 Північним апеляційний господарським судом оголошено перерву в судовому засіданні на 22.10.2019 о 11 год. 20 хв.

Явка представників учасників справи.

22.10.2019 у судове засідання з`явився прокурор, вимоги апеляційної скарги підтримав, просив апеляційний господарський суд скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 05.06.2019 у справі №911/1372/19, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представник відповідача 2 у судовому засіданні 22.10.2019, проти задоволення апеляційної скарги не заперечував.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Як вбачається із матеріалів справи, у травні 2019 року до місцевого господарського суду надійшов позов прокурора в інтересах держави в особі Київської ОДА до ГУ Держгеокадастру у Київській області та ТОВ "Сіпан", в якому викладені вимоги про:

- визнання недійсними наказів ГУ Держгеокадастру у Київській області від 21.03.2014 № КИ/:03:001/00017299 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 1,6306 га з кадастровим номером :03:001: 0047 для ведення особистого селянського господарства та від 21.03.2014 № КИ/:03:001/00017298 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 2 га з кадастровим номером :03:001: 0040 для ведення особистого селянського господарства, що розташовані на території Мотовилівської сільської ради Фастівського району Київської області;

- скасування державної реєстрації права власності ТОВ "Сіпан" на земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0039 для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Мотовилівської сільської ради Фастівського району Київської області;

- витребування на користь держави в особі Київської ОДА із незаконного володіння ТОВ "Сіпан" земельних ділянок загальною площею 3,6306 га з кадастровими номерами : 03:001:0040 , :03 : 001 :0047 для ведення особистого селянського господарства, що розташовані на території Мотовилівської сільської ради Фастівського району Київської області.

Місцевий господарський суд, розглянувши матеріали позовної заяви прокурора, постановив ухвалу від 05.06.2019, якою відмовив у відкритті провадження у справі за даним позовом на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України.

Зазначений процесуальний документ і є предметом апеляційного оскарження.

Мотивуючи підстави прийняття вказаної ухвали, місцевий господарський суд визнав, що за своїм характером спірні правовідносини стосуються прав та інтересів фізичних осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_1 щодо права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :03 : 001:0040, :03:001:0047, і, відповідно, незважаючи на те, що позовні вимоги про визнання недійсними наказів ГУ Держгеокадастру у Київській області від 21.03.2014 № КИ/:03:001/00017299 та від 21.03.2014 № КИ/:03:001/00017298 не пред`явлені прокурором до цих фізичних осіб як до відповідачів, вони є належними відповідачами поряд з ГУ Держгеокадастру у Київській області, а отже зазначені позовні вимоги за суб`єктним складом підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства.

При цьому, суд першої інстанції вказав, що за правилами цивільного судочинства підлягають розгляду як основні позовні вимоги - про визнання недійсними наказів ГУ Держгеокадастру у Київській області, так і похідна вимога про скасування державної реєстрації права власності ТОВ "Сіпан" на земельну ділянку. Без вирішення цих вимог місцевим загальним судом неможливим є розгляд за правилами господарського судочинства такої похідної вимоги як віндикаційний позов до юридичної особи, оскільки наявність підстав для витребування майна безпосередньо залежить від результату вирішення спору про визнання недійсними наказів та скасування державної реєстрації прав, які і були підставою для відчуження земельних ділянок у приватну власність фізичним особам.

Зазначена особливість заявлених позовних вимог та їх пов`язаність між собою саме як основної та похідних вимог унеможливлює закриття судом першої інстанції провадження у справі за основною вимогою та розгляд за правилами господарського судочинства похідних позовних вимог без вирішення основної, оскільки такий розгляд не сприятиме визначеному ст. 2 ГПК України завданню господарського судочинства та позбавить прокурора процесуального права на заявлення такого ж позову у разі задоволення первісної вимоги про визнання недійсними наказів.

З огляду на недотримання прокурором вимог, встановлених ст. 21 та ч. 4 ст. 173 ГПК України, за висновком суду першої інстанції наявні підстави для відмови у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України (заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства).

Колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції в частині відмови у відкритті провадження за позовом прокурора щодо вимог про скасування державної реєстрації права власності ТОВ "Сіпан" на земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0039 для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Мотовилівської сільської ради Фастівського району Київської області та витребування на користь держави в особі Київської ОДА із незаконного володіння ТОВ "Сіпан" земельних ділянок загальною площею 3,6306 га з кадастровими номерами : 03:001:0040 , :03:001 :0047 для ведення особистого селянського господарства, що розташовані на території Мотовилівської сільської ради Фастівського району Київської області, зважаючи на таке.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Предметом позову у цій справі є об`єднані вимоги про визнання недійсними наказів ГУ Держгеокадастру у Київській області від 21.03.2014 №КИ/:03:001/00017299 та №КИ/:03:001/00017298 про затвердження проектів землеустрою щодо відведення у власність фізичним особам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 земельних ділянок з кадастровими номерами : 03:001: 0040, :03:001 :0047 для ведення особистого селянського господарства, скасування державної реєстрації права власності ТОВ "Сіпан" на земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0039 для ведення особистого селянського господарства та про витребування цих земельних ділянок на користь держави в особі Київської ОДА із незаконного володіння ТОВ "Сіпан".

Вирішуючи питання щодо визначення предметної та/або суб`єктної юрисдикції, в межах якої має вирішуватися поданий прокурором в інтересах держави в особі Київської ОДА позов у даній справі, колегія суддів апеляційного господарського суду виходить з такого.

Згідно ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів та інші справи у спорах між суб`єктами господарювання у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; й інші справи у спорах між суб`єктами господарювання (п.п. 6, 10, 15 ч.1 ст.20 ГПК України).

Для віднесення справи до своєї юрисдикції господарському суду необхідно визначити, чи є спірні правовідносини господарськими. Зокрема, господарський спір підвідомчий господарському суду за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Таким чином, господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб`єктами господарської діяльності, а також спори і в тому разі, якщо сторонами в судовому процесі виступають фізичні особи, що не є суб`єктами підприємницької діяльності, якщо це прямо передбачено процесуальним законом.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

ГУ Держгеокадастру у Київській області щодо розпорядження земельними ділянками, зокрема надання їх громадянину у власність, діє як орган, через який реалізуються повноваження власника земельних ділянок, та вступає з юридичними та фізичними особами у цивільні та господарські правовідносини.

Кожний громадянин відповідно до ч. 2 ст. 13 Конституції України має право користуватися природними об`єктами прав власності відповідно до закону.

Громадяни та юридичні особи у визначеному законом порядку набувають прав власності та користування земельними ділянками відповідно до їх цільового призначення для ведення господарської діяльності або задоволення особистих потреб. Відносини, пов`язані з набуттям і реалізацією громадянами, юридичними особами прав на земельні ділянки та з цивільним оборотом земельних ділянок, є цивільно-правовими.

Рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оспорюватися з точки зору його законності, а вимога про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимогу про визнання рішення незаконним можна розглядати як спосіб захисту порушеного цивільного права за ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та пред`являти до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення такої позовної вимоги є оспорювання цивільного права особи.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, звертаючись до місцевого господарського суду з позовом, прокурор заявив вимогу про визнання недійсними наказів ГУ Держгеокадастру у Київській області від 21.03.2014 за №КИ/:03:001/00017299 та №КИ/:03:001/00017298 про затвердження проектів землеустрою щодо відведення у власність фізичним особам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 земельних ділянок з кадастровими номерами : 03:001:0040 , :03:001 :0047 для ведення особистого селянського господарства площею відповідно 1,6306 га і 2 га, що розташовані на території Мотовилівської сільської ради Фастівського району Київської області.

З огляду на вказане, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції в частині того, що вимога про скасування рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин, ухваленого на користь фізичної особи, в якої з цього рішення виникли відповідні права та обов`язки, безпосередньо стосується прав та обов`язків цієї особи, тому відповідний спір має розглядатися судом за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Аналогічні правові висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі №361/3009/16-ц, 07 листопада 2018 року у справі № 488/6211/14-ц, від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц, від 30 січня 2019 року у справі № 485/1472/17, від 15 травня 2019 року у справі № 522/7636/14-ц, від 15 травня 2019 року у справі №469/1346/18, від 26 червня 2019 року у справі № 911/2258/18.

Прокурор в апеляційній скарзі в обґрунтування своєї позиції посилається на правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2019 у справі №911/414/18, згідно з яким визнання недійсним рішення суб`єкта владних повноважень про надання земельної ділянки у власність фізичній особі, безпосередньо не впливає на права і обов`язки такої фізичної особи, якщо вона не є власником земельної ділянки на момент пред`явлення позову і якщо жодні позовні вимоги до такої фізичної особи позивачем не заявлені.

Проте, колегією суддів апеляційного господарського суду зазначені посилання прокурора не приймаються до уваги при розгляді даної справи, оскільки у постанові від 21.08.2019 у справі № 911/3681/17 Велика Палата Верховного Суду з метою забезпечення єдності судової практики відступила від своїх висновків, висловлених у постановах від 12 лютого 2019 року у справі № 911/414/18 та від 12 червня 2019 року у справі № 911/848/18.

Аналіз норми ст. 388 ЦК України дає підстави вважати, що власник з дотриманням вимог цієї статті може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюгу договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. Подібні за змістом висновки сформульовані, зокрема, у пункті 86 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16.

Оскільки вимога про визнання недійсними двох наказів ГУ Держгеокадастру у Київській області від 21.03.2014 про передачу у власність фізичним особам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства земельних ділянок не є ефективним способом захисту позивача у цій справі, зокрема задоволення такої вимоги не призвело б до відновлення володіння земельними ділянками, то така вимога не є нерозривно пов`язаною з вимогою про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння. Тому такі вимоги не повинні розглядатися в межах одного провадження.

Зазначене вище спростовує доводи прокурора про те, що позовні вимоги у справі нерозривно пов`язані між собою підставою виникнення, стосуються одного й того ж майна, а тому їх необхідно розглядати в межах одного провадження в порядку господарського судочинства.

Отже, з огляду на характер правовідносин у цій справі, предмет спору та з`ясовані обставини справи колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відмову у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог про визнання недійсними наказів ГУ Держгеокадастру у Київській області від 21.03.2014 за №КИ/:03:001/00017299 та №КИ/:03:001/00017298 про затвердження проектів землеустрою щодо відведення у власність фізичним особам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 земельних ділянок з кадастровими номерами : 03:001:0040 , :03:001 :0047 для ведення особистого селянського господарства площею відповідно 1,6306 га і 2 га, що розташовані на території Мотовилівської сільської ради Фастівського району Київської області.

Водночас, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що прокурор та позивач у межах розгляду справи про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння в порядку вимог ст. 338 ЦК України вправі посилатися, зокрема, на незаконність вказаних наказів ГУ Держгеокадастру у Київській області, без заявлення вимоги про визнання їх недійсними, оскільки такі рішення (накази) за умови їх невідповідності закону не тягне правових наслідків, на які воно спрямоване.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду України від 21.08.2019 у справі №911/3681/17.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав у відповідності до положень п. 1 ч. 1ст. 175 ГПК України для відмови у відкритті провадження у справі за позовом прокурора в інтересах держави в особі Київської ОДА в частині позовних вимог щодо скасування державної реєстрації права власності ТОВ "Сіпан" на земельну ділянку та витребування на користь держави в особі Київської ОДА із незаконного володіння ТОВ "Сіпан" земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, що розташовані на території Мотовилівської сільської ради Фастівського району Київської області.

Отже, ухвала місцевого господарського суду в зазначеній частині підлягає скасуванню, а апеляційна скарга прокурора відповідно - частковому задоволенню.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною 3 ст. 271 ГПК України передбачено, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Згідно п. 6 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст.280 ГПК України передбачено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на встановлені обставини, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що судом першої інстанції при постановлені оскаржуваної ухвали було порушено норми процесуального права в частині відмови у відкритті провадження за позовом прокурора в інтересах держави в особі Київської ОДА про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку за ТОВ "Сіпан" та витребування на користь держави в особі Київської ОДА із незаконного володіння ТОВ "Сіпан" земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, що розташовані на території Мотовилівської сільської ради Фастівського району Київської області, у зв`язку з чим вказана ухвала підлягає скасуванню в цій частині з направленням до суду першої інстанції для продовження розгляду. В решті оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін.

Судові витрати.

У зв`язку зі частковим скасуванням ухвали про відмову у відкритті провадження у справі з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл сум судового збору повинен бути здійснений судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 255, 269, 270, 271, 275, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Керівника Фастівської місцевої прокуратури на ухвалу Господарського суду Київської області від 05.06.2019 у справі №911/1372/19 задовольнити частково.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 05.06.2019 у справі №911/1372/19 скасувати в частині відмови у відкритті провадження за позовом керівника Фастівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіпан" про скасування державної реєстрації права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіпан" на земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0039 для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Мотовилівської сільської ради Фастівського району Київської області та витребування на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації із незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіпан" земельних ділянок загальною площею 3,6306 га з кадастровими номерами :03:001 : 0040, :03:001:0047 для ведення особистого селянського господарства, що розташовані на території Мотовилівської сільської ради Фастівського району Київської області.

3. В іншій частині ухвалу Господарського суду Київської області від 05.06.2019 у справі №911/1372/19 залишити без змін.

4. Матеріали справи №911/1372/19 направити до Господарського суду Київської області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 01.11.2019.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Судді Г.П. Коробенко

М.Л. Яковлєв