УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року Справа № 913/518/19

Провадження №7/913/518/19

Господарський суд Луганської області у складі:

судді Тацій О.В.,

за участю секретаря судового засідання Чигриної Є.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу №913/518/19

за позовом Липко Сергія Миколайовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» (91021, Луганська область, м. Луганськ, квартал Гайового, буд. 35А, ідентифікаційний код 31443937)

про скасування протоколу,

Представники сторін справи:

від позивача - Чернобай С.С.,

від відповідача - Андрєєв О.В.,

Повноваження представників учасників справи згідно протоколу судового засідання,

ВСТАНОВИВ:

Липко Сергій Миколайович звернувся до Господарського суду Луганської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» про скасування протоколу, в якому просить:

- скасувати протокол №68 від 06.08.2019 року засідання комісії Рубіжанського РЕМ з розгляду Акту №003694 від 15.05.2019 року про порушення Правил роздрібного ринку електроенергії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення відповідача у вигляді протоколу №68 від 06.08.2019 року не відповідає приписам законодавства, оскільки відповідач здійснив розрахунок на підставі невірної формули та на підставі неналежних даних; в діях позивача відсутній склад господарсько-правового правопорушення, а докази отримані з порушенням; висновки відповідача щодо впливу електромагнітного поля на прилад обліку позивача ґрунтуються на фіксації індикатором впливу, який вмонтований в прилад обліку, але при цьому не є атестованим в установленому порядку.

Крім того, у прохальній частині позовної заяви просить стягнути з відповідача на його користь витрати за надання правової (правничої) допомоги в розмірі 10000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 10.10.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №913/518/19, ухвалено справу №913/518/19, яка є справою незначної складності, визнати малозначною та здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Розгляд справи в судовому засіданні призначено на 07.11.2019 року о 10 годині 00 хвилин, в яке викликано учасників справи та їх представників.

31.10.2019 року від відповідача через канцелярію господарського суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог та закрити провадження у справі.

В якості обґрунтування своєї позиції посилається на те, що 15.05.2019 року представниками енергопостачальника на об`єкті за адресою: АДРЕСА_3 , було проведено перевірку, під час якої складено акт про порушення №003694, який не зважаючи на наявність, передбаченого п. 4.6 договору про постачання електричної енергії від 24.12.2010 року, права на сторони, дії або бездіяльність якої стали причиною складання акта, на внесення до нього своїх зауважень, було підписано позивачем без зауважень, що у свою чергу, на думку відповідача, свідчить про визнання позивачем факту правопорушення.

При цьому, вказує і на те, що факт порушення підтверджується і результатами експертизи лічильника, проведеної за участю державного повірника ДП «Луганськстандартметрологія».

Крім того, як підставу для відмови у задоволенні позову зазначає і те, що позивач зі скаргою до товариства, регулятора або енергетичного омбудсмена зі зверненням, скаргою або претензією щодо усунення товариством порушення з підстав необґрунтованого нарахування вартості не облікованої електричної енергії та відновлення прав і законних інтересів споживача не звертався.

Разом з тим, відповідач відзначає, що обраний позивачем спосіб захисту у вигляді вимоги про скасування протоколу комісії щодо розгляду акту про порушення сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права та такі вимоги взагалі не підлягають судовому розгляду.

Учасники справи про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином у порядку ст. 120 ГПК України шляхом направлення копій ухвали суду від 10.10.2019 року за їх адресами рекомендованими листами з повідомленнями про вручення, які повернулися до суду з відмітками про вручення.

Представник позивача у судовому засіданні на задоволенні позову наполягав, вважав, що оскаржуваний протокол засідання комісії Рубіжанського РЕМ з розгляду акту про порушення Правил роздрібного ринку електроенергії підлягає скасуванню з означених у змісті позовної заяви підстав.

При цьому, представник відповідача посилаючись на доводи, викладені у змісті відзиву на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позову та закрити провадження у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін по справі, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, та оцінивши надані сторонами докази, господарський суд дійшов наступних висновків.

24.12.2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» (постачальник) та фізичною особою-підприємцем Липко Сергієм Миколайовичем було укладено договір №357 про постачання електричної енергії, за яким постачальник постачає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електричних установок споживача з загальною дозволеною потужністю 50,0 кВт за адресою: м. Рубіжне, вул. Будівельників, 10 (про що свідчать долучені до матеріалів справи додатки до договору), а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору та додатками до договору, що є його невід`ємною частиною (п. 1 Договору).

Відповідно до п. 9.3 договору, цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2010 року. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Так, в силу даного пункту договору, він набув чинності з 24.12.2010 року, про що свідчить наявність на ньому сріплених печатками підписів сторін, та продовжує свою дію, оскільки доказів його розірвання, припинення дії чи перегляду його умов матеріали справи не містять.

Згідно з умовами договору, викладеними у п.п. 2.3.1 та 2.3.23, споживач зобов`язався виконувати умови договору та вимоги нормативно-технічних документів не допускати без облікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача, а також відшкодовувати збитки, завдані постачальнику (електропередавальній організації), у разі виявлення без облікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача.

З копії свідоцтва платника єдиного податку серії НОМЕР_2 від 30.05.2012 року вбачається, що місцем провадження господарської діяльності фізичної особи-підприємця Липко Сергія Миколайовича (який станом на 22.07.2019 року втратив статус фізичної особи-підприємця, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань) було приміщення за адресою: АДРЕСА_3 .

При цьому, Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, сформованого станом на 26.09.2019 року за №182622680, підтверджується факт належності на праві приватної власності Липко Сергію Миколайовичу об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 .

15.05.2019 року представниками ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» було складено акт про порушення №003694, відповідно до якого під час перевірки, проведеної за участю споживача за договором №357 - фізичної особи-підприємця, про що свідчить наявність його підпису в графі акту «З актом про порушення ознайомлений», за адресою: м. Рубіжне , вул. Будівельників, 10, встановлено факт порушення внаслідок дій споживача п. 2.1 п.п. 3 Методики №562 та п. 4.4.3 договору №357 від 24.12.2010 року, що призвело до зміни показів приладу комерційного обліку.

В акті зазначено, що на рідкокристалічному екрані лічильника горить індикатор електромагнітного поля «Y», який свідчить про вплив електромагнітним полем.

Згідно положень п.п. 8.2.6, 8.2.7 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року №312, на підставі акта про порушення уповноваженими представниками оператора системи під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг необлікованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків.

Рішення комісії оформлюється протоколом, копія якого видається споживачу.

Кошти за необліковану електричну енергію та суми збитків перераховуються споживачем на поточний рахунок оператора системи.

Споживач має оплатити розрахункові документи за необліковану електричну енергію протягом 30 календарних днів від дня отримання рахунка (у випадку неотримання споживачем рахунка у поштовому відділенні упродовж 5 робочих днів з дня надходження рахунка до поштового відділення споживача рахунок вважається отриманим споживачем на 5 робочий день).

У разі незгоди споживача з фактом безоблікового споживання електричної енергії та відмови від сплати вартості необлікованої електричної енергії оператор системи звертається з позовом до суду для підтвердження факту безоблікового споживання електричної енергії та стягнення вартості необлікованої електричної енергії.

З аналізу вищевикладених нормативних положень вбачається, що оформлене у вигляді протоколу рішення комісії не покладає на споживача електричної енергії жодних обов`язків та може бути документом, яким підтверджується факт безоблікового використання електроенергії і на підставі якого здійснюється стягнення вартості необлікованої електричної енергії, лише після звернення оператора системи до суду з відповідною позовною заявою та відкриття провадження у справі, за результатами якого відповідному протоколу буде надано оцінку суду та прийнято відповідне рішення щодо заявленого позову.

Відповідно до змісту статей 11, 15 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Складений працівниками електропостачальної організації акт про порушення є лише фіксацією такого порушення, що було виявлено під час проведення перевірки дотримання Правил, тому оскарження лише факту складення такого акта, який не встановлює для споживача будь-яких обов`язків і є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав.

Зазначений акт може бути визнаний як доказ (із наданням йому відповідної оцінки судом під час вирішення іншого спору), зокрема щодо відшкодування матеріальних збитків, при вирішенні якого суд зобов`язаний дати оцінку щодо дійсності цього акта.

Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

При цьому Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 06.02.2019 року у справі №522/12901/17-ц зазначає, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.02.2019 року у справі №522/12901/17-ц дійшла висновку, що аналогічні заявленим у даній справі вимоги не підлягають розгляду не лише в порядку цивільного судочинства, але і взагалі не підлягають судовому розгляду. Обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом подання позову про скасування протоколу щодо розгляду акта про порушення сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права, а провадження у справі підлягає закриттю.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, господарський суд вважає, що протокол комісії з розгляду акту про порушення є лише однією з форм фіксації відповідного порушення господарського зобов`язання та не встановлює для позивача будь-яких обов`язків, є різновидом претензії і може бути визнаний як доказ в іншому судовому провадженні, зокрема, під час вирішення спору щодо відшкодування матеріальних збитків, - що у свою чергу свідчить про відсутність у даному випадку спору про право і виключає можливість звернення до суду за його захистом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини справи та наведені норми процесуального законодавства, господарський суд дійшов висновку про обгрунтованість, викладеної у змісті відзиву заяви відповідача про закриття провадження у справі, та вважає необхідним закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України, оскільки заявлені позивачем вимоги не підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

Разом з тим, суд роз`яснює, що у відповідності до положень ч. 3 ст. 231 ГПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Згідно приписів ч. 4 ст. 231 ГПК України, суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Вирішуючи питання щодо викладеної у змісті прохальної частини позовної заяви заяви позивача про стягнення з відповідача судових витрат, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 2 ст. 123 ГПК України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з п. 5 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

А тому за відсутності клопотання позивача про повернення судового збору, суд вважає за необхідне роз`яснити, що сума сплаченого судового збору повертається з Державного бюджету України за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Крім того, у прохальній частині позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача на його користь витрати за надання правової (правничої) допомоги в розмірі 10000,00 грн.

Статтею 126 ГПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з положеннями ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу надав суду наступні докази:

- копію свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №1052 від 26.07.2012 року, видане на ім`я Чернобай С. С. та ордер серії ВВ №1000862 від 04.09.2019 року на надання правничої (правової) допомоги Липко Сергію Миколайовичу в Господарському суді Луганської адвокатом Чернобай С.С.;

- копії договору №15/09 про надання правової допомоги від 04.09.2019 року, укладеного між адвокатом Чернобай С.С. та Липко С.М., згідно якого адвокат бере на себе зобов`язання надавати необхідну правову допомогу і представляти інтереси клієнта в ході розгляду господарської справи щодо оскарження висновків акту про порушення №003694 від 15.05.2019 року та протоколу №68 від 06.08.2019 року, складеному ТОВ «ЛЕО» в господарських судах першої, апеляційної, касаційної інстанціях, використовувати передбачені ГПК України та іншими законодавчими актами права.

- копію квитанції до прибуткового касового ордера №36 від 05.09.2019 року про сплату послуг на підставі договору про надання правової допомоги №15/09 від 04.09.2019 року на суму 10 000,00 грн;

- акт №16 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 04.09.2019 року, згідно якого виконавчем було надано професійну правничу допомогу за договором №15/09 від 04.09.2019 року та їх загальна вартість без ПДВ склала 10 000,00 грн.

Однак, з огляду на вищевикладене, досліджені судом матеріали справи, надані докази та встановлені на їх підставі обставини справи, виходячи з основоположної засади господарського судочинства - принципу верховенства права, зважаючи на факт закриття провадження у справі з означеної вище підстави, понесені позивачем витрати на правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн. слід покласти на нього повністю і як наслідок відмовити у задоволенні його заяви про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 231, 234, 235, 254-257 ГПК України, господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Провадження у справі № 913/518/19 за позовом Липко Сергія Миколайовича до Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» про скасування протоколу - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

2. Судові витрати у виді понесенних позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. покласти на Липко Сергія Миколайовича повністю.

У задоволенні заяви Липко Сергія Миколайовича про стягнення з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строк встановлені ст.ст. 254-256 ГПК України.

Ухвалу суду складено та підписано 07.11.2019 року.

Суддя О.В. Тацій