ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Рішення

01.10.2019 р. м. Ужгород Справа № 907/206/19

За позовом Приватного акціонерного товариства Закарпаттяобленерго, с. Оноківці Ужгородського району

до відповідача Комунального підприємства Води Солотвина, смт. Солотвино Тячівського району

про стягнення 230 148 грн. 17 коп., в тому числі 197 223 грн. 07 коп. заборгованості за спожиту активну електричну енергію за Договором про постачання електричної енергії № 222427 від 28.12.2017 року, 24 598 грн. 52 коп. пені, 6 276 грн. 15 коп. інфляційних нарахувань та 2 050 грн. 43 коп. трьох процентів річних (з врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог),

Суддя господарського суду Пригара Л.І.

Секретар судового засідання Сінкіна Е.В.

представники:

Позивача

Відповідача не з`явився

СУТЬ СПОРУ: Приватним акціонерним товариством Закарпаттяобленерго, с. Оноківці Ужгородського району заявлено позов до відповідача Комунального підприємства Води Солотвина, смт. Солотвино Тячівського району про стягнення 230 154 грн. 94 коп., в тому числі 197 223 грн. 07 коп. заборгованості за спожиту активну електричну енергію за Договором про постачання електричної енергії № 222427 від 28.12.2017 року, 24 915 грн. 98 коп. пені, 5 939 грн. 55 коп. інфляційних нарахувань та 2 076 грн. 33 коп. трьох процентів річних. Представник позивача заявою № 07-2019/4 від 03.07.2019 року про зменшення розміру позовних вимог просить суд стягнути з відповідача 230 148 грн. 17 коп., в тому числі 197 223 грн. 07 коп. заборгованості за спожиту активну електричну енергію за Договором про постачання електричної енергії № 222427 від 28.12.2017 року, 24 598 грн. 52 коп. пені, 6 276 грн. 15 коп. інфляційних нарахувань та 2 050 грн. 43 коп. трьох процентів річних.

Представник позивача через канцелярію суду 30.09.2019 року подала заяву від 30.09.2019 року, якою просить суд закрити провадження у справі в частині стягнення основного боргу у розмірі 120 000 грн., у зв`язку із оплатою вказаної суми заборгованості відповідачем після пред`явлення позову до суду. При цьому, просить суд стягнути з відповідача суму 77 223 грн. 07 коп. заборгованості за спожиту активну електричну енергію за Договором про постачання електричної енергії № 222427 від 28.12.2017 року, 24 598 грн. 52 коп. пені, 6 276 грн. 15 коп. інфляційних нарахувань та 2 050 грн. 43 коп. трьох процентів річних.

Позивач просить задоволити позов в повному обсязі з врахуванням поданої заяви від 30.09.2019 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач своєчасно не виконав умови договору про постачання електричної енергії № 222427 від 28.12.2017 року, а саме, не здійснив повну оплату за спожиту активну електроенергію в розмірі 77 223 грн. 07 коп. Крім того, за порушення термінів оплати за електроенергію, позивачем нараховано відповідачу пеню в розмірі 24 598 грн. 52 коп. (п. 4.2.1. Договору), 6 276 грн. 15 коп. інфляційних нарахувань та 2 050 грн. 43 коп. трьох процентів річних (ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України).

Відповідач не скористався наданим йому правом надати суду відзив на позов, на виклик суду жодного разу не з`явився, хоча підготовче провадження судом неодноразово відкладалося. Враховуючи, що про час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений своєчасно та належним чином (ухвали суду було надіслано на його офіційну юридичну адресу), суд дійшов висновку, що він мав час та можливість надати свої заперечення з приводу предмета спору, та докази, які мають значення для розгляду справи по суті.

Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Згідно приписів ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а тому відповідно до ст. 202 Господарського процесуального кодексу України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників позивача та відповідача за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин і вирішення спору по суті.

Відтак, відповідно до положень ч. ч. 8, 9 ст. 165 ГПК України, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст. 233 ГПК України, рішення по даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи,

суд встановив:

28.12.2017 року між сторонами спору було укладено договір про постачання електричної енергії № 222427 (надалі Договір). Згідно умов договору постачальник (позивач) взяв на себе зобов`язання продавати електричну енергію споживачу (відповідачу) для забезпечення потреб електроустановок споживача (відповідача) з дозволеною потужністю 515 кВт, а споживач (відповідач) взяв на себе зобов`язання оплачувати постачальнику (позивачу) вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснювати інші платежі згідно з умовами Договору та Додатками до нього, які є його невід`ємною частиною.

Згідно підпункту 2.3.3. пункту 2.3. зазначеного Договору споживач (відповідач) зобов`язався, зокрема, оплачувати постачальнику (позивачу) вартість електричної енергії згідно з умовами Додатку 7 „Порядок розрахунків та Додатку 8 „Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії.

Пунктом 7 додатку № 7 до Договору про постачання електроенергії № 222427 від 28.12.2017 року передбачено, що оплата електричної енергії здійснюється споживачем (остаточний розрахунок за спожиту електроенергію) на підставі рахунку виписаного постачальником у відповідності з Актом про використану електричну енергію, підписаним споживачем (обома сторонами), або в порядку, визначеному п. 3 цього Додатку на протязі не більше 5-ти операційних банківських днів, рахуючи дату отримання рахунку.

Згідно вищевказаного пункту додатку № 7 до Договору, постачальником електричної енергії (позивачем) виписано КП Води Солотвина рахунки на оплату поставленої активної електроенергії. Із фактичних обставин і матеріалів справи слідує, що на підставі Договору № 222427 від 28.12.2017 року відповідачем за вересень 2018 року, жовтень 2018 року, листопад 2018 року та грудень 2018 року спожито активну електроенергію на загальну суму 293 282 грн. 07 коп., що підтверджено копіями виставлених відповідачу до оплати рахунків за вересень 2018 року, жовтень 2018 року, листопад 2018 року та грудень 2018 року.

Згідно поданого розрахунку, внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати електроенергії, утворився борг за спожиту активну електроенергію в розмірі 197 233 грн. 07 коп., що стало підставою звернення позивача до суду з вимогою про стягнення з відповідача суми 197 233 грн. 07 коп. заборгованості за спожиту активну електричну енергію в примусовому порядку.

В процесі розгляду справи, відповідачем було здійснено часткове погашення заборгованості з оплати вартості поставленого товару у розмірі 120 000 грн.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі у разі відсутності предмету спору.

Враховуючи те, що сума заборгованості в розмірі 120 000 грн. погашена відповідачем в процесі розгляду справи, про що суду подані відповідні докази, провадження у справі щодо стягнення суми 120 000 грн. заборгованості за спожиту активну електричну енергію підлягає закриттю в порядку п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Таким чином, станом на день розгляду спору по суті заборгованість відповідача перед позивачем за спожиту активну електроенергію складає 77 233 грн. 07 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново господарськими визнаються цивільно правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності та регулюються Цивільним кодексом України з врахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Таким чином, на день розгляду справи в суді, обставини спору (права і зобов`язання сторін) оцінюються судом з огляду на правила Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

У відповідності до ч. 6 ст. 276 Господарського кодексу України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

Позовні вимоги в частині стягнення суми заборгованості за спожиту активну електроенергію в розмірі 77 223 грн. 07 коп. доведені доданими до матеріалів справи документальними доказами, відповідачем не спростовані.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України в силу зобов`язання кредитор вправі вимагати виконання обов`язку від боржника у випадку невиконання останнім своїх зобов`язань у відносинах. Підставою виникнення зобов`язання є юридичний факт. В даній правовій ситуації юридичним фактом, на підставі якого виникли зобов`язальні відносини між сторонами є надання електричної енергії. Отже, обов`язок відповідача оплатити вартість наданої електричної енергії є безспірним.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України договори укладені між сторонами по справі, як цивільно правові правочини є правомірними на час розгляду справи, якщо їх недійсність прямо не встановлено законом, та вони не визнані судом недійсними, тому зобов`язання за цими договорами мають виконуватися належним чином.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства. Порушене право позивача підлягає захисту шляхом стягнення на його користь суми 77 233 грн. 07 коп. заборгованості за спожиту активну електроенергію.

Позивач також звернувся з вимогою про стягнення з відповідача пені в розмірі 24 598 грн. 52 коп.

Пунктом 4.2.1. договору передбачено, що відповідальність Споживача за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3., 2.3.4. цього Договору, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком (Додатком 7 Порядок розрахунків), а саме, Споживач сплачує Постачальнику пеню від суми простроченого платежу в розмірі, визначеному умовами ЗУ Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій - для осіб, які являються суб`єктами підприємницької діяльності та в розмірі, визначеному умовами ЗУ Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань для осіб, які не являються суб`єктами підприємницької діяльності, враховуючи день фактичної оплати, а також 3% річних за користування коштами Постачальника та відсоток встановленого індексу інфляції за весь час прострочення заборгованості.

Згідно ст. ст. 230 232 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому в договорі.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Таким чином, позивачем за несвоєчасне виконання відповідачем грошового зобов`язання нарахована пеня в розмірі 24 598 грн. 52 коп. за період з 01.10.2018 року по 31.03.2019 року (розгорнутий розрахунок пені міститься в матеріалах справи), підлягає стягненню з відповідача.

Крім того, за прострочку відповідачем оплати за спожиту активну електричну енергію позивач, посилаючись на приписи ст. 625 Цивільного кодексу України просить стягнути з відповідача суму 6 276 грн. 15 коп. інфляційних нарахувань та 2 050 грн. 43 коп. трьох процентів річних, нарахованих за період з жовтня 2018 року по березень 2019 року.

За приписами ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням індексу інфляції за весь період прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Проаналізувавши здійснений позивачем розрахунок заявленої до стягнення з відповідача суми 6 276 грн. 15 коп. інфляційних нарахувань та 2 050 грн. 43 коп. трьох процентів річних, нарахованих за період з жовтня 2018 року по березень 2019 року, суд доходить висновку, що такі здійснено правомірно та з дотриманням порядку нарахування інфляційних нарахувань та відсотків річних, а тому сума 6 276 грн. 15 коп. інфляційних нарахувань та 2 050 грн. 43 коп. трьох процентів річних підлягають стягненню з відповідача. Позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідач доказів на спростування викладених позивачем обставин суду не надав.

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у розмірі 1 652 грн. 22 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

За приписами частин 4 та 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 11, 13, 14, 73 79, 86, 129, 210, 220, 231, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства Води Солотвина, 90575, Тячівський район, смт. Солотвино, вул. Возз`єднання, б/н () на користь Приватного акціонерного товариства Закарпаттяобленерго, 89412, Ужгородський район, с. Оноківці, вул. Головна, 57 () суму 110 148 (Сто десять тисяч сто сорок вісім гривень) грн. 17 коп., в тому числі 77 223 (Сімдесят сім тисяч двісті двадцять три гривні) грн. 07 коп. заборгованості за спожиту активну електричну енергію за Договором про постачання електричної енергії № 222427 від 28.12.2017 року, 24 598 (Двадцять чотири тисячі п`ятсот дев`яносто вісім гривень) грн. 52 коп. пені, 6 276 (Шість тисяч двісті сімдесят шість гривень) грн. 15 коп. інфляційних нарахувань та 2 050 (Дві тисячі п`ятдесят гривень) грн. 43 коп. трьох процентів річних, а також суму 1 652 (Одна тисяча шістсот п`ятдесят дві гривні) грн. 22 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. Провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення суми 120 000 грн. заборгованості за поставлений товар закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з відсутністю предмету спору.

4. На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без участі (неявки) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду.

5. Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повне судове рішення підписано 05.11.2019 року.

Суддя Пригара Л.І.