ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про забезпечення позову

08.11.2019 Справа № 920/933/19
м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі судді Соп`яненко О.Ю., розглянувши заяву Приватного підприємства «КАРЛА МАРКСА-2» (41543, Сумська область, Путивльський район, с. Мінакове, вул. Садова, 63, ) № 449 від 06.11.2019 (вх. № 3436к від 07.11.2019)

до відповідача: Головного управління Держгеокадастру в Сумській області (40021, м.Суми, вул.Герасима Кондратьєва, 25, ),

про забезпечення позову,

без виклику сторін,

В С Т А Н О В И В :

07.11.2019 від позивача - Приватного підприємства «КАРЛА МАРКСА-2» до суду надійшла заява від 06.11.2019 №449 про забезпечення позову (вх. №3436к від 07.11.2019), в якій він просить забезпечити позов Приватного підприємства «КАРЛА МАРКСА-2», а саме: заборонити державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень вчиняти будь-які дії, спрямовані на реєстрацію права власності та інших речових прав щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території В`язенської сільської ради Путивльського району Сумської області кадастровий номер :09:002:0211 площею 15,7735 га, та кадастровий номер :09:002:0210 площею 15,6225 га.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд зазначає, що особа, яка подала таку заяву, повинна обґрунтувати причини звернення із такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 73, ч. 1 ст. 74 ГПК, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Згідно із ст.136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, виходячи з наведеного, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Вищого господарського суду України, наведеною у пункті першому постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову».

Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Вимогами ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Європейський Суд зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

У справі Bellet V. France Європейський Суд зазначив, що стаття 6 §1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі Пантелеєнко проти України зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі Дорани проти Ірландії Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ОСОБА 7 проти Нідерландів, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи Каіч та інші проти Хорватії (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції, є виконання рішення господарського суду. Право на суд було б ілюзорним, якби судові рішення залишалися не виконуваними. Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до статтею 124 Конституції України, судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може бути захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишилось невиконаним стосовно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатись як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 63 рішення від 23.07.1999 у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії».

Предметом розгляду справи №920/933/19 є визнання незаконними дій Головного управління Держгеокадастру в Сумській області, спрямованих на поділ земельних ділянок :09:002:0211 площею 15,7735 га, :09:002:0210 площею 15,6225 га; визнання укладеною додаткової угоди про внесення змін до договору оренди землі б/н від 24.03.2010 у редакції, наведеній у позовній заяві.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 09.09.2019 заяву Приватного підприємства «КАРЛА МАРКСА-2» № 367 від 05.09.2019 (вх. № 2753 від 05.09.2019) про забезпечення позову у справі № 920/933/19 було задоволено частково: заборонено Головному управлінню Держгеокадастру у Сумські області здійснювати будь-які дії щодо розпорядження, зміни цільового призначення, зміни конфігурації, межі, складу угідь, кадастрових номерів, здійснювати поділ чи об`єднання, передання у власність чи надання в оренду, в тому числі продаж на земельних торгах (аукціоні), інші дії, які можуть стати перешкодою для користування земельними ділянками або їх поділеними частинами земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які знаходиться на території В`язенської сільської ради Путивльського району Сумської області, кадастровий номер :09:002:0211 площею 15,7735 га, та кадастровий номер :09:002:0210 площею 15,6225 га. В іншій частині в задоволенні заяви було відмовлено.

В обґрунтування заяви №449 від 06.11.2019 про забезпечення позову позивач посилається на те, що у відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що наказами від 24.10.2019 року ГУ Держгеокадастру у Сумській області надано у власність земельні ділянки громадянам та затверджено проекти землеустрою.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

До відзиву відповідачем додано копії наступних наказів ГУ Держгеокадастру у Сумській області від 24.10.2019 року: № 18-14233/16-19-сг; № 18-14237/16-19-сг; № 18-14240/16-19-сг; № 18-14253/16-19-сг; № 18-14255/16-19-сг.

Зазначеними наказами затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам та надано у власність земельні ділянки, сформовані в результаті поділу земельних ділянок з кадастровими номерами :09:002:0210, :09:002:0211 право оренди щодо яких є предметом спору у справі.

Таким чином, вчинення таких протиправних дій з боку Відповідача може мати насідком надання можливості державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень вчиняти дії, спрямовані на реєстрацію права власності та інших речових прав щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які знаходяться на території В`язенської сільської ради Путивльського району Сумської області кадастровий номер :09:002:0211 площею 15,7735 га, та кадастровий номер :09:002:0210 площею 15,6225 га, що, в свою чергу, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що позивачем наведено обґрунтовані підстави вважати, що застосованих судом в ухвалі від 09.09.2019 заходів забезпечення позову може виявитись недостатньо для реального та ефективного захисту прав позивача на оренду земельної ділянки, що є головною метою судочинства.

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши норми діючого законодавства та дослідивши матеріали поданої заяви про забезпечення позову у справі № 920/933/19, суд дійшов висновку, що вимога позивача Приватного підприємства «КАРЛА МАРКСА-2» про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень вчиняти будь-які дії, спрямовані на реєстрацію права власності та інших речових прав щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території В`язенської сільської ради Путивльського району Сумської області кадастровий номер :09:002:0211 площею 15,7735 га, та кадастровий номер :09:002:0210 площею 15,6225 га, є правомірною, обґрунтованою, оскільки наявні фактичні обставини, що можуть ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у даній справі в разі задоволення позовних вимог, а тому підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 136-140, 144, 234, 235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Приватного підприємства «Карла Маркса-2» № 449 від 06.11.2019 (вх. № 3436к від 07.11.2019) про забезпечення позову у справі №920/933/19 задовольнити.

2. До набрання законної сили рішенням суду у справі № 920/933/19 заборонити державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень вчиняти будь-які дії, спрямовані на реєстрацію права власності та інших речових прав щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території В`язенської сільської ради Путивльського району Сумської області кадастровий номер :09:002:0211 площею 15,7735 га, та кадастровий номер :09:002:0210 площею 15,6225 га.

3. Ухвала господарського суду Сумської області від 08.11.2019 року у справі №920/933/19 є виконавчим документом та може бути пред`явлена до виконання в строк до 08.11.2022.

Ухвала набирає законної сили в день її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку, встановленому статтями 255-257 ГПК України.

Ухвалу підписано 08.11.2019.

Суддя О.Ю. Соп`яненко