СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" листопада 2019 р. Справа № 922/988/19

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Барбашова С.В., суддя Істоміна О.А. , суддя Стойка О.В.

за участю секретаря судового засідання Кохан Ю.В.

за участю представників:

позивача - Верховського О.В. (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №355 від 24.01.2003, ордер серія ПТ №017440 від 02.04.2019)

відповідача - Шовкова О.С. (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №5112 від 25.07.2018, ордер серія ДН №04431 від 02.10.2019)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Управління механізації «Аерошляхбуд» (вх. №2451 Х/3) на рішення Господарського суду Харківської області від 20.06.2019 у справі 922/988/19 (суддя О.В. Погорелова; повний текст складено 27.06.2019)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Центрдорресурс», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Управління механізації «Аерошляхбуд», с. Вільхуватка, Нововодолазький район, Харківська область

про стягнення 4.119.297,83 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Центрдорресурс», м. Київ (далі - ТОВ «Центрдорресурс»; позивач) звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Управління механізації «Аерошляхбуд», с. Вільхуватка, Нововодолазький район, Харківська область (далі - ТОВ «УМ «Аерошляхбуд»; відповідач), в якому просило суд стягнути з відповідача на свою користь 4.119.297,83 грн., у тому числі:

-заборгованість в сумі 541.704,58 грн. за договором відступлення права від 24.12.2015, якій укладено із ОСОБА_1 ;

-заборгованість в сумі 1.827.593,25 грн. за Договором відступлення права вимоги від 24.12.2015, якій укладено із ОСОБА_2 ;

-заборгованість в сумі 750.000,00 грн. за Договором №1 про відступлення права вимоги від 24.12.2015, якій укладено з ОСОБА_3 ;

-заборгованість в сумі 1.000.000,00 грн. за Договором №2 про відступлення права вимоги від 24.12.2015, якій укладено з ОСОБА_3 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі Договорів про відступлення права вимоги від 12.07.2018, 22.06.2018, 02.07.2018, укладених між позивачем та фізичними особами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно, до позивача перейшло право вимоги за Договорами про відступлення права вимоги, укладеними між відповідачем та вказаними фізичними особами 24.12.2015, за якими до відповідача перейшло право вимоги виконання боржником - ПАТ «Український інноваційний банк» (ПАТ «УКРІНБАНК») грошових зобов`язань по поверненню банківського вкладу та сплати відсотків за укладеними між Банком та Фізичними особами заявами-договорами про розміщення банківського вкладу.

У позовній заяві позивач зазначив, що умовами Договорів від 24.12.2015 передбачено сплату відповідачем фізичним особам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ціни відступлення після настання моменту погашення (припинення) власних грошових зобов`язань відповідача перед ПАТ «УКРІНБАНК» за кредитним договором № 4926 від 30.01.2013.

Стверджуючи, що такий момент вже настав, позивач посилається на судове рішення - Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 29.05.2017 по справі № 913/1401/16, яке на думку позивача має преюдиційне значення, адже цим рішенням апеляційного суду встановлено, що припинення власних грошових зобов`язань відповідача перед ПАТ «Укрінком» (правонаступника ПАТ «УКРІНБАНК») відбулося шляхом проведення заліку зустрічних однорідних вимог на підставі направлених ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» на адресу ПАТ «УКРІНБАНК» та ПАТ «Укрінком» листів про проведення заліку від 01.03.2016, 02.03.2016, 03.03.2016, 04.03.2016 та від 16.12.2016, відповідно. У підсумку Донецький апеляційний господарський суд визнав припиненими зобов`язання ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» перед ПАТ «Укрінком» на суму 4.188.340,72 грн. (у тому числі зобов`язання по сплаті процентів на суму 874.846,56 грн. та зобов`язання по погашенню основної суми кредиту в сумі 3.313.494,16 грн., які випливають із укладеного між ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» та ПАТ «УКРІНБАНК» Кредитного договору №4926 про відкриття відновлювальної кредитної лінії від 30.01.2013). Таким чином, позивач вважає, що виходячи з дат проведення заліку зустрічних однорідних вимог та визначених укладеними відповідачем із фізичними особами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 строків виплати ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» компенсації за відступлене право вимоги, відповідач повинен був виплатити вказаним фізичним особам компенсацію за Договорами від 24.12.2015, але цього не зробив.

В подальшому протягом липня місяця 2018 року між позивачем та фізичними особами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено ряд Договорів про відступлення права вимоги, предметом яких є відступлення вказаними особами на користь позивача права вимоги виконання ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» зобов`язань по сплаті компенсації, виплата якої передбачена раніше укладеними Договорами про відступлення права вимоги від 24.12.2015.

Однак станом на 02.04.2019 будь-яка компенсація відповідачем не сплачувалась ані фізичним особам, ані позивачу.

Вважаючи свої права порушеними ТОВ «Центрдорресурс» звернулось до господарського суду із даним позовом про стягнення з відповідача сум компенсацій, що не були сплачені ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» названим фізичним особам, право вимоги яких перейшло до позивача на підставі Договорів про відступлення права вимоги від 12.07.2018, 22.06.2018, 02.07.2018.

Господарський суд Харківської області рішенням від 20.06.2019 у справі №922/988/19 позов задовольнив та стягнув з ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» на користь ТОВ «Центрдорресурс» заборгованість в сумі 541.704,58 грн. за Договором відступлення права від 24.12.2015; заборгованість в сумі 1.827.593,25 грн. за Договором відступлення права вимоги від 24.12.2015; заборгованість в сумі 750.000,00 грн. за Договором №1 про відступлення права вимоги від 24.12.2015; заборгованість в сумі 1.000.000,00 грн. за Договором №2 про відступлення права вимоги від 24.12.2015 (всього 4.119.297,83 грн.) та 61.789,47 грн. судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що зобов`язання ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» стосовно необхідності погашення заборгованості по кредиту та процентам в розмірі 4.188.340,72 грн. припинились шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, з огляду на направлення ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» заяв від 01.03.2016, 02.03.2016, 03.03.2016, 04.03.2016, 16.12.2016 про зарахування зустрічних однорідних вимог. Відповідач не сплатив заборгованість за договорами про відступлення права вимоги ні новому, ні старим кредиторам, внаслідок чого утворилася заборгованість. Відповідач не відмовлявся від Договорів відступлення права вимоги від 24.12.2015 протягом двох років з моменту їх укладення.

В основу рішення суду першої інстанції покладені висновки Донецького апеляційного господарського суду, що викладені у постанові від 29.05.2017 по справі № 913/1401/16, якою було задоволено позовні вимоги ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» та визнано припиненими зобов`язання ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» перед ПАТ «Укрінком» на суму 4.188.340,72 грн.

ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» з рішенням господарського суду першої інстанції не погодилось, звернулось до Східного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просило поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 20.06.2019 та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неповне з`ясування судом усіх обставин справи, що мають значення для правильного її вирішення, та невідповідність рішення вимогам норм процесуального права, зокрема статей 236, 238 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що залік зустрічних однорідних вимог між ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» та ПАТ «УКРІНБАНК» фактично не відбувся, що має наслідком відсутність зобов`язання у ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» зі сплати компенсації фізичним особам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідно до умов Договорів про відступлення права вимоги від 24.12.2015, і як наслідок, відсутністю грошового зобов`язання по сплаті цих сум компенсацій ТОВ «Центрдорресурс» згідно Договорів про відступлення права вимоги від 12.07.2018, 22.06.2018, 02.07.2018. Але зазначена обставина судом першої інстанції залишена поза увагою. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази проведення заліку зустрічних однорідних вимог між ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» та ПАТ «УКРІНБАНК», як підстави для сплати (зобов`язання про сплату) ціни відступлення права вимоги фізичним особам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідно до Договорів про відступлення права вимоги, укладеними 24.12.2015 ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» з даними фізичними особами.

Крім того, відповідач вважає, що судом першої інстанції не враховано, що під час здійснення процедури ліквідації банку Фондом гарантування вкладів фізичних осіб під час дії тимчасової адміністрації в ПАТ «УКРІНБАНК» фізичним особам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (крім громадянки ОСОБА_3 , яка є пов`язаною з банком особою) сплачено по 200.000,00 грн. граничної гарантованої суми 08.02.2016 та 07.04.2016 відповідно.

Відповідач стверджує, що ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» не мало жодних правовідносин з ПАТ «Укрінком», яке в подальшому перейменоване в ПАТ «Українська інноваційна компанія», а ПАТ «Укрінком» не є правонаступником ПАТ «УКРІНБАНК» і це підтверджено низкою судових рішень в т.ч. і постановою Об`єднаної палати Верховного Суду по справі № 910/8117/17. Це означає, що відсутня сторона за кредитним договором, тобто сторона, з якою можна провести залік зустрічних однорідних вимог.

На думку скаржника суд першої інстанції не взяв до уваги пояснення відповідача по суті вимог ТОВ «Центрдорресурс» в їх сукупності та логічній послідовності, оскільки висновок суду базується лише на мотивації вимог позивача - ТОВ «Центрдорресурс», взятих з описової частини позовної заяви.

Серед допущених судом першої інстанції порушень норм процесуального права відповідач вказує і на те, що судом безпідставно залишено без задоволення заявлені під час підготовчого засідання клопотання про витребування доказів та щодо зупинення провадження у справі, у зв`язку з вирішенням Великою Палатою Верховного Суду питання щодо правонаступництва ПАТ «Укрінком» прав та обов`язків ПАТ «УКРІНБАНК» (справа № 925/698/16). Не маючи можливості самостійно надати докази, відповідач двічі звертався до суду з проханням зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «УКРІНБАНК» надати належним чином завірені копії документів щодо відшкодування коштів в розмірі 200.000,00 грн. вкладникам ПАТ «УКРІНБАНК» ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , а також надати інформацію та копію рішення щодо пов`язаної з Банком особи - ОСОБА_3 Відповідач наголошує, що проведені Фондом гарантування вкладів виплати фізичним особам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які є сторонами Договорів про відступлення права вимоги від 24.12.2015, унеможливлюють фактичне проведення заліку зустрічних однорідних вимог між ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» та ПАТ «УКРІНБАНК», а отже повністю спростовують твердження позивача - ТОВ «Центрдорресурс» щодо виникнення зобов`язань у відповідача перед фізичними особами щодо відшкодування уступки права вимоги. Дане питання на переконання скаржника є принциповим для правильного вирішення даної справи. Однак суд першої інстанції не зазначив обґрунтованих мотивів відхилення заяви відповідача про витребування доказів з посиланням на законодавство та не зазначив висновки з цього приводу.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.08.2019 у справі №922/988/19 сформовано колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий (суддя-доповідач) Барбашова С.В., суддя Істоміна О.А., суддя Стойка О.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.08.2019 апеляційну скаргу відповідача у справі №922/988/19 залишено без руху.

02.09.2019 на адресу апеляційного суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої надані відповідні документи.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.09.2019 причину пропуску відповідачем встановленого законом процесуального строку на апеляційне оскарження визнано поважною; відновлено пропущений процесуальний строк; відкрито апеляційне провадження. Позивачу встановлено строк до 21.09.2019 включно, для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання відповідачу у справі. Призначено справу до розгляду на 03 жовтня 2019 р. о 10:00 год. Зупинено дію рішення Господарського суду Харківської області від 20.06.2019 у справі №922/988/19.

01.10.2019 до суду від представника позивача (адвоката О.Верховського) надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх. № 9357).

02.10.2019 від Товариства з обмеженою відповідальністю Управління механізації Аерошляхбуд надійшло клопотання про витребування доказів (вх. № 9404), в якому відповідач просив суд зобов`язати позивача надати правове обґрунтування (підтверджене доказами) проведення заліку зустрічних однорідних вимог між ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» та фізичними особами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 під час дії тимчасової адміністрації у ПАТ «УКРІНБАНК»; зобов`язати позивача надати докази правонаступництва ПАТ «Укрінком» прав та обов`язків ПАТ «УКРІНБАНК», яке через Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з ліквідацій ПАТ «УКРІНБАНК» здійснило виплати гарантованих сум відшкодування вкладів відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»; зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з ліквідації ПАТ «УКРІНБАНК» надати належним чином завірені копії документів щодо відшкодування гарантованої суми вкладів у розмірі 200.000,00 грн. фізичним особам: ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ); зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з ліквідації ПАТ «УКРІНБАНК» надати інформацію та копію рішення щодо пов`язаної особи ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ), кошти за вкладом якої не підлягають відшкодуванню.

Докази направлення вказаного клопотання на адресу позивача надані відповідачем 03.10.2019 (вх. № 9438).

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що дане клопотання подано поза межами строків, визначених частиною сьомою статті 258 Господарського процесуального кодексу України, без клопотання про відновлення цього строку, а тому з дотриманням вимог чинного процесуального законодавства, клопотання відповідача про витребування доказів залишено судом апеляційної інстанції без розгляду.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 03.10.2019, враховуючи клопотання позивача, розгляд справи відкладено 22.10.2019 об 11:30 год.

11.10.2019 позивач надав відзив на апеляційну скаргу (вх. № 9689), в якому проти доводів скаржника категорично заперечує, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Позивач просить визнати поважними причини пропуску ним встановленого судом строку подачі відзиву на апеляційну скаргу, з огляду на неотримання ним копії апеляційної скарги, місцезнаходження його підприємства у м. Києві та необхідність певного часу для пошуку адвоката у м. Харкові з метою ознайомлення зі скаргою та підготовки відзиву на неї.

Оцінивши поважність наведених позивачем підстав для поновлення строку на подання відзиву на апеляційну скаргу та необхідності прийняття рішення суду з дотриманням балансу інтересів сторін у справі, колегія суддів апеляційної інстанції з метою забезпечення ефективного судового захисту прав позивача, який з об`єктивних причин своєчасно не реалізував своє процесуальне право на подання відзиву на апеляційну скаргу, задля повного дослідження всіх обставин справи, на які сторони посилаються в обґрунтування своїх вимог та заперечень, вирішила розглядати справу з урахуванням доводів позивача, наведених ним у відзиві на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач посилається на відсутність порушень з боку суду першої інстанції норм процесуального права, на які звертає увагу відповідач, оскільки клопотання про витребування додаткових доказів було заявлено відповідачем на стадії розгляду справи по суті, із порушенням строків його подання, які встановлені частиною першою статті 81, частиною третьою статті 80 Господарського процесуального кодексу України, без обґрунтування причин пропуску такого строку, що зумовило обґрунтоване залишення його судом без розгляду. Крім того, судом правомірно залишено без задоволення клопотання відповідача про зупинення провадження у даній справі, позаяк рішення Великої Палати Верховного Суду у справі № 925/698/16 ніяким чином не впливає на вирішення спору у даній справі № 922/988/19.

Викладені в апеляційній скарзі доводи відповідача щодо порушень судом першої інстанції норм матеріального права на переконання позивача є необґрунтованими та спростовуються зокрема наступним:

-доводи щодо неможливості проведення заліку зустрічних однорідних вимог за зобов`язаннями відповідача перед ПАТ «УКРІНБАНК» в рахунок набутих відповідачем від фізичних осіб прав вимоги виконання зобов`язань ПАТ «УКРІНБАНК» по поверненню розміщених банківських вкладів не можуть братися до уваги, оскільки вказані доводи не мають відношення до справи;

-відповідач протягом визначеного додатковими угодами дворічного терміну, тобто до 24.12.2017, не відмовлявся від Договорів від 24.12.2015, у зв`язку з неможливістю проведення заліку зустрічних вимог, та не ставив питання щодо їх розірвання. Договори відступлення права вимоги від 24.12.2015 не визнані у судовому порядку недійсними;

-постановою Донецького апеляційного господарського суду від 29.05.2017 у справі № 913/1401/16, яка прийнята за результатами розгляду апеляційної скарги ТОВ «УМ «Аерошляхбуд», було підтверджено право останнього на здійснення заліку та визнано факт його проведення. Вказаною постановою, яка не оскаржена в касаційному порядку і набрала законної сили, встановлено факт перейменування ПАТ «УКРІНБАНК» в ПАТ «Укрінком».

21.10.2019 від ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» надійшли письмові пояснення по суті справи та відзиву ТОВ «Центрдорресурс» на апеляційну скаргу (вх. № 9924), відповідно до яких відповідач вважає, що висновки відносно фактичних обставин справи, які наведені у постанові Донецького апеляційного господарського суду від 29.05.2017 у справі № 913/1401/16, в силу положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України, не можуть бути обов`язковими при вирішенні даного спору. На думку відповідача вирішальним у даній справі є питання: -щодо проведення гарантованих виплат фізичним особам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Фондом гарантування вкладів; -правосуб`єктності юридичної особи - ПАТ «Укрінком», яка не є правонаступником ПАТ «УКРІНБАНК»; -дії на момент подання ним заяв про залік зустрічних однорідних вимог процедури виведення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб банку з ринку (введення тимчасової адміністрації або початок процедури ліквідації банку та відкликання ліцензії банку) і, як слідство, дії спеціальних процедур пред`явлення майнових вимог до банку з урахуванням порядку їх проведення згідно вимог спеціального закону; -дії обмежень, встановлених приписами статей 36, 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»; -існування у ПАТ «Укрінком» банківської ліцензії.

Відповідач також звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що за даними офіційного сайту Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з 2015 року триває процедура ліквідації ПАТ «УКРІНБАНК», зокрема до 22.03.2020 включно.

До того ж відповідач зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази сплати ТОВ «Укрдорресурс» компенсації за відступлення права вимоги фізичним особам за Договорами про відступлення права вимоги від 12.07.2018, 22.06.2018, 02.07.2018.

У судовому засіданні 22.10.2019 колегія суддів апеляційної інстанції перейшла до розгляду апеляційної скарги по суті.

В судовому засіданні 22.10.2019 представник відповідача звернувся до суду із клопотанням про долучення до матеріалів справи додаткових документів (витягу з ЄРДР щодо відкриття 21.10.2019 кримінального провадження у справі за фактом шахрайських дій з боку ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ), відновивши строк на їх подання. Також представник відповідача надав пояснення по суті справи, підтримав доводи, що викладені в апеляційній скарзі, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції у даній справі скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Всі надані сторонами суду апеляційної інстанції пояснення, заперечення, докази долучені до матеріалів справи.

При розгляді справи судом оголошено перерву до 05.11.2019 об 11:30 год. Явку представників учасників справи вирішено визнати необов`язковою.

05.11.2019 до початку судового засідання представником позивача на підставі пункту 5 частини першої статті 227 Господарського процесуального кодексу України надано клопотання про зупинення провадження у даній справі № 922/988/19 до розгляду Дніпровським районним судом міста Києва справи № 755/15009/19 за позовною заявою ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» до фізичної особи ОСОБА_1 про визнання недійсним Договору про відступлення права вимоги від 24.12.2015, укладеного між ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» та ОСОБА_1 , а також визнання нікчемним правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог.

У судовому засіданні 05.11.2019 представник позивача підтримав зазначене клопотання про зупинення провадження у даній справі.

Розглянувши клопотання позивача про зупинення провадження у справі, дослідивши докази та обставини, на яких воно ґрунтується, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову в його задоволенні за відповідних підстав, про що винесено відповідну ухвалу.

04.11.2019 відповідачем надані додаткові письмові пояснення по суті справи (вх. № 10376), в яких правова позиція відповідача у даній справі є незмінною, він вважає рішення суду першої інстанції у даній справі необґрунтованим. ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» пояснило, що грошові зобов`язання ПАТ «Український інноваційний банк» перед вкладниками - фізичними особами - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були припинені шляхом відшкодування вкладу під час дії тимчасової адміністрації даної банківської установи.

Окремо відповідач зазначив, що оригінали заяв від 01.03.2016, 02.03.2016, 03.03.2016 та 04.03.2016 стосовно проведення зарахування зустрічних однорідних вимог, з якими ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» звернулося до ПАТ «УКРІНБАНК», знаходяться у представника ТОВ «Центрдорресурс» - адвоката Верховського О.В., який в свою чергу представляв інтереси ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» при розгляді іншої господарської справи № 913/1401/16. Але ці документи вказаний представник своєму довірителю (ТОВ «УМ «Аерошляхбуд») не повернув. Відповідач вважає, що в даному випадку має місце конфлікт інтересів, що має наслідком застосування положень частини другої статті 59 Господарського процесуального кодексу України шляхом усунення ОСОБА_4 від участі при розгляді даної справи № 922/988/19.

Колегією суддів розглянуто вказану заяву відповідача та відмовлено в її задоволенні за відсутністю правових підстав, про що винесено відповідну ухвалу.

Уповноважені представники сторін у судовому засіданні 05.11.2019 підтримали свої правові позиції у справі. Представник відповідача просив апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати. Натомість представник позивача просив оскаржуване рішення залишити в силі, як законне та обґрунтоване.

Згідно з частиною першою статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги відповідача, виходячи із наступного.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені судом апеляційної інстанції та не оспорені сторонами у справі:

-22.06.2018 між ОСОБА_2 (Первісний кредитор) та ТОВ «Центрдорресурс» (Новий кредитор) був укладений Договір про відступлення права вимоги №4/2017, відповідно до умов якого Первісний кредитор передає Новому кредитору, а Новий кредитор набуває право виконання боржником - ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» (Боржник) грошових зобов`язань по виплаті компенсації у сумі еквівалентній 70.000,00 доларів США за право вимоги, яке відступлене Первісним кредитором на користь Боржника у відповідності до умов укладеного між Первісним кредитором та Боржником Договору про відступлення права вимоги від 24.12.2015 (Основний договір), а також укладених між Первісним кредитором та Боржником додаткових угод № 1 та № 2 до вказаного Договору (том 1 аркуші справи 37-38);

-02.07.2018 між ОСОБА_3 (Первісний кредитор) та ТОВ «Центрдорресурс» (Новий кредитор) був укладений Договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого Первісний кредитор передає Новому кредитору, а Новий кредитор набуває право виконання боржником - ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» (Боржник) грошових зобов`язань по виплаті компенсації у сумі 1.000.000,00 грн. за право вимоги, яке відступлене Первісним кредитором на користь Боржника у відповідності до умов укладеного між Первісним кредитором та Боржником договору №1 про відступлення права вимоги від 24.12.2015 (Основний договір) (том 1 аркуші справи 48-49);

-02.07.2018 між ОСОБА_3 (Первісний кредитор) та ТОВ «Центрдорресурс» (Новий кредитор) був укладений Договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого Первісний кредитор передає Новому кредитору, а Новий кредитор набуває право виконання ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» (Боржник) грошових зобов`язань по виплаті компенсації у сумі 750.000,00 грн. за право вимоги, яке відступлене Первісним кредитором на користь Боржника у відповідності до умов укладеного між Первісним кредитором та Боржником договору №2 про відступлення права вимоги від 24.12.2015 (Основний договір) (том 1 аркуші справи 57-58);

-12.07.2018 між ОСОБА_1 (Первісний кредитор) та ТОВ «Центрдорресурс» (Новий кредитор) був укладений Договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого Первісний кредитор передає Новому кредитору, а Новий кредитор набуває право виконання ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» (Боржник) грошових зобов`язань по виплаті компенсації у сумі 541.704,58 грн. за право вимоги, яке відступлене Первісним кредитором на користь Боржника у відповідності до умов укладеного між Первісним кредитором та Боржником Договору про відступлення права вимоги від 24.12.2015, а також укладених між Первісним кредитором та Боржником додаткових угод № 1 та № 2 до вказаного Договору (Основний договір) (том 1 аркуші справи 26-27);

-за цими Договорами (пункти 1.2.) Новий кредитор одержує право (замість Первісних кредиторів) вимагати від Боржника виплати компенсації у відповідності до умов Основного договору;

-права кредитора, що визначені Основними договорами від 24.12.2015, та належать Первісним кредиторам з урахуванням положень пункту 1.1 цих Договорів, переходять до Нового кредитора в день підписання сторонами цих Договорів;

-відповідно до пункту 2.2. зазначених Договорів Первісний кредитор зобов`язаний сповістити Боржника про відступлення права вимоги за основним договором, шляхом направлення/вручення йому письмового повідомлення та копії цього договору. Вказане письмове повідомлення повинно бути направлене Боржнику в п`ятиденний строк від дати укладання цього договору або вручене під розпис представнику Боржника;

-у розділі 3 Договору про відступлення права вимоги №4/2017, що укладений 22.06.2018 між ТОВ «Центрдорресурс» та ОСОБА_2 , сторони погодили, що відступлення права вимоги за цим договором здійснюється за компенсацією, сума якої складає/відповідає сумі відступленого права вимоги і відповідно складає суму, еквівалентну 70.000,00 доларів США. Виплата компенсації, здійснюється у національній валюті України за курсом гривні до долара США, який буде встановлено Національним банком України на дату виплати кожної суми;

-у розділі 3 Договору про відступлення права вимоги, що укладений 02.07.2018 між ТОВ «Центрдорресурс» та ОСОБА_3 , сторони погодили, що відступлення права вимоги за цим Договором здійснюється за компенсацією, сума якої складає відповідає сумі відступленого права вимоги і відповідно складає 1.000.000,00 грн. Виплата компенсації проводиться Новим кредитором шляхом перерахування відповідних грошових коштів на банківський рахунок Первісного кредитора у національній валюті України помісячно, рівними частинами в строк із 01.09.2018 до 01.01.2019 включно. Виплата компенсації здійснюється у національній валюті України;

-у розділі 3 Договору про відступлення права вимоги, що укладений 02.07.2018 між ТОВ «Центрдорресурс» та ОСОБА_3 , сторони погодили, що відступлення права вимоги за цим договором здійснюється за компенсацією, сума якої складає відповідає сумі відступленого права вимоги і відповідно складає 750.000,00 грн. Виплата компенсації проводиться Новим кредитором шляхом перерахування відповідних грошових коштів на банківський рахунок Первісного кредитора у національній валюті України помісячно, рівними частинами в строк із 01.09.2018 до 01.01.2019 включно. Виплата компенсації здійснюється у національній валюті України;

-у розділі 3 Договору про відступлення права вимоги, що укладений 12.07.2018 між ТОВ «Центрдорресурс» та ОСОБА_1 , сторони погодили, що відступлення права вимоги за цим Договором здійснюється за компенсацією, сума якої складає/відповідає сумі відступленого права вимоги і відповідно складає 541.704,58 грн. Виплата компенсації проводиться Новим кредитором шляхом перерахування відповідних грошових коштів на банківський рахунок Первісного кредитора у національній валюті України помісячно, починаючи із 01 серпня 2018 року рівними частинами, в сумі 45.000,00 на місяць;

-листом від 22.06.2018 ОСОБА_2 повідомив ТОВ «Управління механізації «Аерошляхбуд» про укладання Договору про відступлення права вимоги з ТОВ «Центрдорресурс» (том 1 аркуші справи 40-41);

-листами 02.07.2018 ОСОБА_3 повідомила ТОВ «Управління механізації «Аерошляхбуд» про укладання Договорів про відступлення права вимоги з ТОВ «Центрдорресурс» (том 1 аркуші справи 59-61);

-листом 12.07.2018 ОСОБА_1 повідомив ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» про укладання Договору про відступлення права вимоги з ТОВ «Центрдорресурс» (том 1 аркуші справи 28-29).

За змістом положень частини першої статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Реалізуючі передбачене статтями 55, 124 Конституції України, статтею 15 Цивільного кодексу України та статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на судовий захист, шляхом звернення до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про те, що її права та законні інтереси потребують захисту та спосіб їх захисту.

Відповідно до частини другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення особи до суду з вимогою про захист своїх прав та законних інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту прав та законних інтересів.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення, невизнання або оспорювання і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Порушення, невизнання або оспорювання прав та законних інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковими, а тому обов`язком позивача відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України є доведення належними, допустимими, достовірними та достатніми (у розумінні статей 76-79 цього Кодексу) наявності факту порушення, невизнання або оспорювання його прав та законних інтересів відповідачем у справі.

Предметом даного судового розгляду є вимога позивача про стягнення з ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» 4.119.297,83 грн., які повинні бути виплачені відповідачем (ТОВ «УМ «Аерошляхбуд») на користь ТОВ «Центрдорресурс» в якості компенсації за відступлене право вимоги за Договорами відступлення права вимоги, укладеними 24.12.2015 між ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» та фізичними особами - ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Підставою для звернення позивача із даним позовом до суду є набуття останнім за Договорами відступлення прав вимоги від 22.06.2018, 02.07.2018, 12.07.2018 права (замість первісних кредиторів - фізичних осіб ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ) вимагати від боржника - ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» виплати компенсації у відповідності до умов Основних Договорів відступлення права вимоги від 24.12.2015 (в редакції додаткових угод).

Звертаючись до суду із даним позовом ТОВ «Центрдорресурс» стверджує, що будь-яка компенсація за укладеними відповідачем із зазначеними фізичними особами Договорами відступлення права вимоги від 24.12.2015 не виплачувалась ані фізичним особам, ані позивачу, тому з огляду на набуття позивачем права вимоги виконання ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» грошових зобов`язань по виплаті вищезазначених сум компенсації, 4.119.297,83 грн. підлягає стягненню на його користь.

В якості правових підстав для звернення до суду із даним позовом ТОВ «Центрдорресурс» посилається на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 29.05.2017 по справі № 913/1401/16, висновки якої, на переконання позивача, мають преюдиційне значення при вирішенні даного спору, оскільки цим рішенням суду апеляційної інстанції встановлено факт припинення власних грошових зобов`язань відповідача перед ПАТ «Укрінком» (правонаступника ПАТ «УКРІНБАНК») шляхом проведення заліку зустрічних однорідних вимог на підставі направлених ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» на адресу ПАТ «УКРІНБАНК» та ПАТ «Укрінком» листів про проведення заліку від 01.03.2016, 02.03.2016, 03.03.2016, 04.03.2016 та від 16.12.2016, відповідно.

У справі, що розглядається, судом першої інстанції встановлено, що спірні правовідносини підпадають під регулювання норм статей 512-514, 516, 517 Цивільного кодексу України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частина перша статті 513 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (частина перша статті 517 Цивільного кодексу України).

Отже, обов`язковість згоди боржника на заміну кредитора у зобов`язанні не вимагається.

Зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають з підстав закону або умов договору (статті 173, 193 Господарського кодексу України).

За змістом статей 530, 627, 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для сторін, що його уклали, і виникнення прав та обов`язків у сторін відбувається на підставі умов укладеного договору.

За висновками суду першої інстанції, укладені із вищеназваними фізичними особами Договори про відступлення права вимоги від 22.06.2018, 02.07.2018, 12.07.2018 надають позивачу право вимагати від ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» виконання грошових зобов`язань за Основними договорами відступлення права вимоги від 24.12.2015, що укладені між ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» та згаданими фізичними особами.

Судом першої інстанції з`ясовано, що згідно з умовами Договорів відступлення права вимоги від 24.12.2015 (в редакції додаткових угод), які укладені між відповідачем та фізичними особами ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , ціна відступлення сплачується відповідачем цим фізичним особам з моменту погашення (припинення) ним власних грошових зобов`язань перед ПАТ «УКРІНБАНК» шляхом заліку зустрічних однорідних вимог.

Приймаючи оскаржуване рішення у справі з даного спору, суд першої інстанції зазначив, що постановою Донецького апеляційного господарського суду у справі №913/1401/16 був встановлений факт того, що зобов`язання ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» стосовно необхідності погашення заборгованості по кредиту та процентам в розмірі 4.188.340,72 грн. припинились шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, з огляду на направлення ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» до ПАТ «УКРІНБАНК» заяв від 01.03.2016, 02.03.2016, 03.03.2016, 04.03.2016 про зарахування зустрічних однорідних вимог, та заяви від 16.12.2016, направленої ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» до ПАТ «Укрінком». Даною постановою суду апеляційної інстанції також встановлено, що ПАТ «Український інноваційний банк» (ПАТ «УКРІНБАНК») перейменований у ПАТ «Укрінком». Зазначені у постанові обставини суд першої інстанції визнав такими, що мають преюдиціальне значення у даній справі, а тому з урахуванням приписів частини четвертої статті 75 Господарського процесуального кодексу України, не підлягають повторному доведенню при розгляді даного спору зі справи № 922/988/19.

Суд першої інстанції встановив, що у справі №913/1401/16 були повністю задоволені позовні вимоги ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» до ПАТ «Укрінком» про визнання припиненими зобов`язань ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» перед ПАТ «Укрінком» за Кредитним договором про відкриття відновлюваної кредитної лінії №4926 від 30.01.2013 у розмірі 4.188.340,72 грн. Дане судове рішення у справі №913/1401/16 набрало законної сили та було прийнято саме за позовом відповідача - ТОВ «УМ «Аерошляхбуд», який самостійно визначив склад учасників судового процесу, а тому повинен нести особисту відповідальність за вчинені процесуальні дії, зокрема, щодо залучення до участі у справі саме ПАТ «Укрінком», як правонаступника ПАТ «УКРІНБАНК», а не ПАТ «УКРІНБАНК».

Судом першої інстанції також встановлено, що відповідач не сплатив заборгованість за Договорами про відступлення права вимоги ні новому, ні старим кредиторам, унаслідок чого утворилася заборгованість, яка і підлягає стягненню. Крім того, відповідач не відмовлявся від Договорів відступлення права вимоги від 24.12.2015 протягом двох років з моменту їх укладення шляхом направлення фізичним особам ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 заяв про відмову від цього договору, хоча пунктом 4.7. розділу 4 зазначених Договорів від 24.12.2015 (у новій редакції) передбачено таке право у випадку невизнання боржником (уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб) факту припинення грошових зобов`язань нового кредитора перед боржником шляхом проведення заліку зустрічних однорідних вимог та за умови, якщо відсутність права нового боржника на проведення такого заліку буде встановлена (підтверджена) рішенням місцевого або апеляційного суду, яке залишиться в силі за результатами його перегляду судом касаційної інстанції, або судом касаційної інстанції.

Таким чином, виходячи із дат проведення заліку зустрічних однорідних вимог (дат направлення заяв), а також із визначених укладеними відповідачем із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 строків виплати ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» компенсації за відступлене право вимоги, суд першої інстанції визначився, що станом на 02.04.2019 загальна сума коштів, яка повинна бути виплачена ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» на користь ТОВ «Центрдорресурс» в якості компенсації за відступлене право вимоги за Договорами відступлення права вимоги, укладеними із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 24.12.2015, складає 4.119.297,83 грн.

За результатами розгляду даного спору судом першої інстанції ухвалено рішення про задоволення позову.

Однак колегія суддів апеляційної інстанції вважає вказані висновки місцевого господарського суду про наявність правових підстав для задоволення заявленого у даній справі позову передчасними, оскільки для правильного вирішення спору у даній справі є необхідним встановлення обставин, пов`язаних із моментом виникнення зобов`язання відповідача перед фізичними особами по виплаті компенсації за Основними договорами відступлення права вимоги та моментом припинення взаємних зобов`язань ПАТ «УКРІНБАНК» та відповідача, а також встановлення обставин набуття позивачем права вимоги спірної суми компенсації, які достеменно не були з`ясовані судом першої інстанції під час розгляду справи.

Крім того, оскільки Договори про відступлення права вимоги від 22.06.2018, 02.07.2018, 12.07.2018 є консенсуальними, їх виконання повинно підтверджуватися допустимими доказами. До того ж, заборгованість відповідача по сплаті компенсації за Договорами про відступлення права вимоги від 24.12.2015, права вимоги за якими передано позивачу, також повинна бути доведена допустимими доказами.

З`ясування цих обставин є визначальним для правильного вирішення спору.

Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши хронологію подій у справі з даного спору, перевіривши обставини і надані сторонами докази, визначивши відповідно до них правовідносини сторін, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

30.01.2013 між ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» та Публічним акціонерним товариством «Український інноваційний банк» (ПАТ «УКРІНБАНК») укладено Кредитний договір №4926 про відкриття відновлювальної кредитної лінії, за умовами якого ПАТ «УКРІНБАНК» надало ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» кредит на умовах відновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитної лінії в розмірі 3.650.000,00 грн. на термін до 30.06.2015.

Матеріалами справи підтверджується, що 08.07.2014 між фізичною особою ОСОБА_3 та ПАТ «УКРІНБАНК» на підставі Заяви-договору про розміщення банківського вкладу № 14-10979 відкрито вкладний рахунок на суму 1.000.000,00 грн. Строк повернення вкладу по 10.07.2015. Дострокове розірвання вкладу не допускається (том 1 аркуш справи 45).

05.03.2015 між фізичною особою ОСОБА_3 та ПАТ «УКРІНБАНК» на підставі Заяви-договору про розміщення банківського вкладу № 10-1332116 відкрито вкладний рахунок на суму 750.000,00 грн. Строк повернення вкладу по 05.03.2016. Дострокове розірвання вкладу не допускається (том 1 аркуш справи 53).

07.08.2015 між фізичною особою ОСОБА_1 та ПАТ «УКРІНБАНК» на підставі Заяви-договору про розміщення банківського вкладу № 10-1371904 відкрито вкладний рахунок на суму 20.000,00 доларів США. Строк повернення вкладу по 08.02.2016. Дострокове розірвання вкладу не допускається (том 1 аркуш справи 21).

21.10.2015 між фізичною особою ОСОБА_2 та ПАТ ПАТ «УКРІНБАНК» на підставі Заяви-договору про розміщення банківського вкладу № 10-2394215 відкрито вкладний рахунок на суму 70.000,00 доларів США. Строк повернення вкладу по 23.11.2015. Дострокове розірвання вкладу не допускається (том 1 аркуш справи 34).

24.12.2015 Правлінням Національного Банку України прийнято постанову № 934 «Про віднесення ПАТ «УКРІНБАНК» до категорії неплатоспроможних», а згідно з рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.12.2015 № 239 у ПАТ «УКРІНБАНК» запроваджено тимчасову адміністрацію, якій делеговано повноваження тимчасового адміністратора Банку. Згідно з даним рішенням у ПАТ «УКРІНБАНК» запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці з 25 грудня 2015 р. до 24 березня 2016 р. включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «УКРІНБАНК», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Білій Ірині Володимирівні строком на три місяці з 25 грудня 2015 р. до 24 березня 2016 р. включно.

Як свідчать матеріали справи, 24.12.2015, тобто в день прийняття Правлінням НБУ постанови № 934 «Про віднесення ПАТ «УКРІНБАНК» до категорії неплатоспроможних» та запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «УКРІНБАНК», між ОСОБА_2 (Первісний кредитор) та ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» (Новий кредитор) був укладений Договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого Первісний кредитор передає Новому кредитору, а Новий кредитор набуває право вимоги та інші права, що належать Первісному кредитору в момент укладання цього договору і стає кредитором по відношенню до ПАТ «УКРІНБАНК» (боржник) по зобов`язаннях, що виходять із Заяви-договору про розміщення банківського вкладу №10-2394215 від 21.10.2015 (Основний договір), укладеного між Первісним кредитором та ПАТ «Український інноваційний банк» (ПАТ «УКРІНБАНК»). За цим Договором Новий кредитор одержує право (замість Первісного кредитора) вимагати від Боржника належного виконання зобов`язань за Основним договором у розмірі 70.000,00 доларів США, а також нараховані та не сплачені відсотки за цим договором (том 1 аркуші справи 30-31).

В цей же день, 24.12.2015, між ОСОБА_3 (Первісний кредитор) та ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» (Новий кредитор) був укладений Договір про відступлення права вимоги №1, відповідно до умов якого Первісний кредитор передає Новому кредитору, а Новий кредитор набуває право вимоги та інші права, що належать Первісному кредитору в момент укладання цього договору і стає кредитором по відношенню до ПАТ «УКРІНБАНК» (Боржник) по зобов`язаннях, що виходять із Заяви-договору про розміщення банківського вкладу № 14-10979 від 08.07.2014 (Основний договір), укладеного між Первісним кредитором та ПАТ «УКРІНБАНК». За цим договором новий кредитор одержує право (замість первісного кредитора) вимагати від боржника належного виконання зобов`язань за основним договором у розмірі 1.000.000,00 грн., а також нараховані та не сплачені відсотки за цим договором (том 1 аркуш справи 42).

24.12.2015 між ОСОБА_3 (Первісний кредитор) та ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» (Новий кредитор) був укладений Договір про відступлення права вимоги №2, відповідно до умов якого Первісний кредитор передає Новому кредитору, а Новий кредитор набуває право вимоги та інші права, що належать Первісному кредитору в момент укладання цього договору і стає кредитором по відношенню до ПАТ «УКРІНБАНК» (Боржник) по зобов`язаннях, що виходять із Заяви-договору про розміщення банківського вкладу № 10-1332116 від 05.03.2015 (Основний договір), укладеного між Первісним кредитором та ПАТ «УКРІНБАНК». За цим договором Новий кредитор одержує право (замість Первісного кредитора) вимагати від боржника належного виконання зобов`язань за Основним договором у розмірі 750.000,00 грн., а також нараховані та не сплачені відсотки за цим договором (том 1 аркуш справи 50).

Також, 24.12.2015 між ОСОБА_1 (Первісний кредитор) та ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» (Новий кредитор) був укладений Договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого Первісний кредитор передає Новому кредитору, а Новий кредитор набуває право вимоги та інші права, що належать Первісному кредитору в момент укладання цього договору і стає кредитором по відношенню до ПАТ «УКРІНБАНК» (боржник) по зобов`язаннях, що виходять із заяви-договору про розміщення банківського вкладу № 10-1371904 від 07.08.2015 (Основний договір), укладеного між Первісним кредитором та ПАТ «УКРІНБАНК». За цим договором Новий кредитор одержує право (замість Первісного кредитора) вимагати від Боржника належного виконання зобов`язань за основним договором у розмірі 20000,00 доларів США а також нараховані та не сплачені відсотки за цим договором (том 1 аркуш справи 18).

29.12.2015 ОСОБА_1 листом (вх. № Банку 268/0/18-15) повідомив ПАТ «УКРІНБАНК» про укладання Договору про відступлення права вимоги з ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» (том 1 аркуш справи 25).

29.12.2015 ОСОБА_2 листом (вх. № Банку 267/0/18-15) повідомив ПАТ «УКРІНБАНК» про укладання Договору про відступлення права вимоги з ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» (в матеріалах справи вказана заява відсутня, але учасники справи факт її надсилання до Банку не оспорюють та не заперечують; при розгляді справи № 913/1401/16 Донецьким апеляційним господарським судом також встановлено факт її існування та надсилання ОСОБА_2 до Банку).

31.12.2015 ОСОБА_3 листами (вх. №№ Банку 357/0/18-15, 358/0/18-15) повідомила ПАТ «УКРІНБАНК» про укладання Договору про відступлення права вимоги з ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» (том 1 аркуші справи 46, 55).

01.03.2016, 02.03.2016, 03.03.2016 та 04.03.2016, з метою проведення зарахування зустрічних однорідних вимог, ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» звернулося до ПАТ «УКРІНБАНК» з листами, в яких проінформувало ПАТ «УКРІНБАНК» про припинення грошових зобов`язань ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» перед ПАТ «УКРІНБАНК» за Кредитним договором № 4926 від 30.01.2013 у загальній сумі 4118340,72 грн. шляхом проведення зарахування зустрічних однорідних вимог.

У відповідь на ці звернення ПАТ «УКРІНБАНК» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «УКРІНБАНК» Білої І.В. листами №569/012-16, №572/012-16, №575/012-16 та №579/012-16 повідомило ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» про неможливість проведення вказаних заліків, у зв`язку із запровадженням процедури ліквідації вказаної банківської установи.

16.12.2016 листом №16/12-16 ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» звернулося до ПАТ «Укрінком» із заявою, в якому вказувало на факт проведення зарахування зустрічних однорідних вимог.

21.12.2016 листом №1105/01 ПАТ «Укрінком» повідомило ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» про неможливість проведення заліку та про необхідність подальшого виконання позивачем грошових зобов`язань за Кредитним договором.

Як пояснює відповідач, помилково не отримавши від фізичних осіб ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 документів, які засвідчують права, що передаються за Договорами про відступлення права вимоги від 24.12.2015, не маючи інформації щодо переходу до ПАТ «Укрінком» прав та обов`язків банківської установи - ПАТ «УКРІНБАНК», та, передчасно вважаючи ПАТ «Укрінком» правонаступником ПАТ «УКРІНБАНК», ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» звернулось до Господарського суду Донецької області із позовом у справі № 913/1401/16, в якому просило визнати припиненими зобов`язання ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» перед ПАТ «Укрінком» за Кредитним договором про відкриття відновлюваної кредитної лінії №4926 від 30.01.2013 на суму 4.188.340,72 грн.

29.05.2017 Донецьким апеляційним господарським судом прийнято постанову у справі № 913/1401/16, якою суд визнав припиненими зобов`язання ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» () перед ПАТ «Укрінком» () на суму 4.188.340,72 грн. (у тому числі зобов`язання по сплаті процентів на суму 874.846,56 грн. та зобов`язання по погашенню основної суми кредиту в сумі 3.313.494,16 грн., які випливають із укладеного між ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» та ПАТ «Український інноваційний банк» (ПАТ «УКРІНБАНК») Кредитного договору №4926 про відкриття відновлювальної кредитної лінії від 30.01.2013 (том 1 аркуші справи 62-66). Дана постанова не була оскаржена та набрала законної сили.

Колегія суддів апеляційної інстанції встановила, що у даній постанові Донецький апеляційний господарський суд зробив висновки, що саме ПАТ «Укрінком» (а не ПАТ «УКРІНБАНК») видав ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» кредит в розмірі 3.650.000,00 грн., а згідно Договорів про відступлення права вимоги від 24.12.2015 ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» набув право вимагати належного виконання зобов`язань теж від ПАТ «Укрінком», вважаючи, що ПАТ «Укрінком» є правонаступником ПАТ «УКРІНБАНК». Також, посилаючись на висновки судів адміністративної юрисдикції у справі № 826/1162/16, де було визнано незаконними та скасовано постанови Правління НБУ № 934 від 24 грудня 2015 року та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 239 від 24 грудня 2015 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «УКРІНБАНК», а також у справі № 826/5325/16, де було визнано незаконними та скасовано постанову Правління Національного банку України від 22.03.2016 №180 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №385 від 22.03.2016 «Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк», що має юридичним наслідком припинення за рішенням суду починаючи з 13.07.2016 ліквідаційної процедури стосовно ПАТ «УКРІНБАНК» та повноважень уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «УКРІНБАНК», Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку про безпідставність відмови Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «УКРІНБАНК» у проведенні зарахування зустрічних однорідних вимог.

Під час апеляційного розгляду даної справи № 922/988/19 колегія суддів апеляційної інстанції з`ясувала, що дійсно 16.03.2016 постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2016 року у справі № 826/1162/16 частково задоволено адміністративний позов. Визнано незаконною та скасовано постанову Правління Національного банку України № 934 від 24 грудня 2015 року «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «УКРІНБАНК» до категорії неплатоспроможних. Визнано незаконним та скасовано рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 239 від 24 грудня 2015 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «УКРІНБАНК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Зобов`язано Національний банк України надати термін в 95 днів для відновлення платоспроможності Публічного акціонерного товариства «УКРІНБАНК». В решті позовних вимог - відмовлено. Зазначене судове рішення залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2016 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31 серпня 2016 року.

Проте в подальшому постановою Верховного Суду України від 24.10.2017 у справі № 826/1162/16 скасовано рішення судів попередніх інстанцій у цій справі та відмовлено у позові про визнання незаконними та скасування постанови Правління НБУ № 934 від 24 грудня 2015 року та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 239 від 24 грудня 2015 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «УКРІНБАНК».

Отже, станом на момент звернення ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» до ПАТ «УКРІНБАНК» із заявами від 01.03.2016, 02.03.2016, 03.03.2016 та 04.03.2016, запроваджена процедура ліквідації вказаної банківської установи була в дії.

Однак при встановлені фактичних обставин справи, господарським судом першої інстанції вищевикладеного під час розгляду даного спору враховано не було.

В матеріалах справи відсутні докази невключення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «УКРІНБАНК» ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до реєстру акцептованих вимог кредиторів та нездійснення заходів щодо розгляду питання відносно задоволення (невключення) вимог даних кредиторів з боку Уповноваженої особи Фонду.

Натомість, Фонд гарантування, діючи на підставі рішення Національного банку України № 934 від 24 грудня 2015 року про віднесення ПАТ «УКРІНБАНК» до категорії неплатоспроможних та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 239 від 24 грудня 2015 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «УКРІНБАНК», запровадив у банку тимчасову адміністрацію і у визначені законодавством України строки фактично розпочав виплату вкладникам гарантованого відшкодування.

За змістом частин першої та другої статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами. Під час тимчасової адміністрації вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами за договорами, строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, та за договорами банківського рахунку з урахуванням вимог, визначених частиною четвертою цієї статті.

В підтвердження проведення відповідних виплат під час дії тимчасової адміністрації ПАТ «УКРІНБАНК» відповідач надав відповідь на запит №6/2019 від 20.05.2019 адвоката ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» - Лизогуб Р.Ю., в якому Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «УКРІНБАНК» листом за вих. № 206 від 04.06.2019 (том 1 аркуш справи 164) повідомила про те, що згідно інформації, наданої управлінням з питань виплат гарантованих вкладів, ОСОБА_2 отримав граничну гарантовану суму під час дії тимчасової адміністрації - 08.02.2016; ОСОБА_1 був включений до реєстру відшкодувань вкладникам ПАТ «УКРІНБАНК» для здійснення виплат із визначеною розрахунковою сумою. За звітом банка агента АБ «Укргазбанк» кошти в сумі 200 тис.грн. виплачено 07.04.2016.

Враховуючи надану відповідачем інформацію з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «УКРІНБАНК», колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що грошове зобов`язання ПАТ «УКРІНБАНК» перед вкладниками - фізичними особами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було припинено шляхом відшкодування вкладів (сплати гарантованих сум) під час дії тимчасової адміністрації фізичним особам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а ОСОБА_3 включена до переліку вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Здійснення виплат граничних гарантованих сум під час дії тимчасової адміністрації банку фізичним особам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , додатково підтверджує обставину перебування ПАТ «УКРІНБАНК» станом на момент надсилання відповідачем заяв про здійснення заліку, у процедурі ліквідації, а отже виключає можливість проведення заліку зустрічних вимог відповідача із вказаною банківською установою.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що преюдиційне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Відповідно до приписів частини сьомої статті 75 Господарського процесуального кодексу України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.

Звільнення від доказування, навіть у разі наявності преюдиційних обставин встановлених у рішенні суду, не може мати абсолютного характеру і не може сприйматися судами як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. Господарські суди не повинні сприймати як обов`язкові висновки щодо фактичних обставин справи, наведені у чинних судових рішеннях у інших господарських справах.

Для спростування преюдиційних обставин, передбачених статтею 75 Господарського процесуального кодексу України, учасник господарського процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами встановленими Господарським процесуальним кодексом України. Якщо суд дійде висновку про те, що обставини у справі, що розглядається, є інакшими, ніж установлені під час розгляду іншої господарської справи, то справу належить вирішити відповідно до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом, який розглядає справу.

Отже, господарський суд під час розгляду конкретної справи на підставі встановлених ним обставин (у тому числі з урахуванням преюдиційних обставин) повинен самостійно оцінювати обставини (факти), які є предметом судового розгляду та ухвалити рішення з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

Колегія суддів приймає до уваги те, що у кількох господарських справах про стягнення заборгованості, Верховним Судом сформовано правову позицію щодо відсутності доказів на підтвердження обставин правонаступництва від ПАТ «УКРІНБАНК» до ПАТ «Укрінком», яке в подальшому перейменовано на ПАТ «Українська інноваційна компанія».

Так, в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03 серпня 2018 року у справі №910/8117/17 зазначено, що колегія суддів не вбачає підстав для відступлення від висновку Верховного Суду, наведеного у постанові від 14.02.2018 у справі № 910/7828/17, стосовно того, що виключення кредитною установою зі своєї назви слова «банк» та із переліку видів своєї діяльності банківської діяльності без дотримання процедури, передбаченої статтями 2, 16, 26, 28, 46, 78 Закону України «Про банки і банківську діяльність», не дає підстав вважати її правонаступником кредитної установи (банку).

Об`єднана палата суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зауважила, що ураховуючи положення законодавства, за установлених судами обставин про здійснення дій щодо реєстрації нової редакції статуту ПАТ «УКРІНБАНК», зміни назви на ПАТ «Укрінком», а в подальшому на ПАТ «Українська інноваційна компанія», зміни місцезнаходження товариства та видалення певних видів діяльності товариства на підставі рішень позачергових загальних зборів акціонерів, висновок судів попередніх інстанцій про правонаступництво ПАТ «Укрінком» і ПАТ «Українська інноваційна компанія» ПАТ «УКРІНБАНК» без дотримання відповідної процедури є помилковим і таким, що не відповідає положенням чинного законодавства.

У листі за вих. № 206 від 04.06.2019 Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «УКРІНБАНК» повідомила, що станом на 06.05.2019 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутня інформація стосовно того, що ПАТ «Українська інноваційна компанія» є правонаступником ПАТ «УКРІНБАНК». До того ж, з даного приводу винесена постанова Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03 серпня 2018 року у справі №910/8117/17.

Водночас слід зазначити, що на підставі пункту 2 частини п`ятої статті 12, частини першої статті 35, частини п`ятої статті 44, частини третьої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 15 лютого 2018 року № 536 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «УКРІНБАНК» строком на один рік з 23 березня 2018 року до 22 березня 2019 року включно. Відповідно до зазначеного рішення продовжено повноваження ліквідатора ПАТ «УКРІНБАНК», визначені Законом, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Оберемку Роману Анатолійовичу строком на один рік з 23 березня 2018 року до 22 березня 2019 року включно.

Також, в подальшому, виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 21 березня 2019 року № 622 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «УКРІНБАНК» строком на один рік з 23 березня 2019 року до 22 березня 2020 року включно. Відповідно до зазначеного рішення продовжено повноваження ліквідатора ПАТ «УКРІНБАНК», визначені Законом, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», крім повноважень в частині підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, в частині організації реалізації активів банку та крім повноважень щодо звернення до пов`язаної з банком особи з вимогою про відшкодування шкоди та звернення з такою вимогою до суду, а також з вимогою до небанківської фінансової установи, якою від фізичних осіб залучені як позики або вклади кошти, що згідно з Законом прирівнюються до вкладів, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Міхну Сергію Семеновичу строком на один рік з 23 березня 2019 року до 22 березня 2020 року включно.

За встановлених обставин, колегія суддів вважає, що правова оцінка, яка надана Донецьким апеляційний господарським судом фактам при розгляді справи №913/1401/16, не є обов`язковою для господарського суду в даній справі згідно з частиною сьомою статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції не може прийняти до уваги висновки, що викладені у постанові Донецького апеляційного господарського суду у справі № 913/1401/16 при оцінці певних фактів, з огляду на Постанову Верховного Суду України від 24.10.2017 у справі № 826/1162/16, правові позиції Великої Палати Верховного Суду та встановлені фактичні обставини даної справи № 922/988/19, оскільки станом на момент звернення ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» до ПАТ «УКРІНБАНК» із заявами про необхідність зарахування зустрічних вимог, запроваджена процедура ліквідації вказаної банківської установи та виплата гарантованої суми відшкодування під час дії тимчасової адміністрації ОСОБА_2 (08.02.2016) фактично унеможливила здійснення такого зарахування.

При цьому, питання щодо правомірності такої відмови ПАТ «УКРІНБАНК» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «УКРІНБАНК» не є предметом даного судового розгляду у справі № 922/988/19.

До закінчення процедури ліквідації ПАТ «УКРІНБАНК» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «УКРІНБАНК» у разі наявності відповідних даних щодо заборгованості ТОВ «УМ «Аерошляхбуд», не позбавлене права звернутися до суду із відповідним позовом до ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» про стягнення заборгованості за Кредитним договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 4926 від 30.01.2013 у відповідному розмірі.

За вказаних обставин, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що залік зустрічних вимог у відповідача з банківською установою (ПАТ «УКРІНБАНК»), не відбувся.

Отже посилання позивача в обґрунтування позовних вимог у даній справі № 922/988/19 та правових підстав для стягнення спірної суми з відповідача на преюдиційність висновків Донецького апеляційного господарського суду у справі № 913/1401/16 щодо припинення зобов`язань ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» перед ПАТ «Укрінком» () на суму 4.188.340,72 грн., у тому числі зобов`язань по сплаті процентів на суму 874.846,56 грн. та зобов`язань по погашенню основної суми кредиту в сумі 3.313.494,16 грн., які випливають із укладеного між ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» та ПАТ «Український інноваційний банк» (ПАТ «УКРІНБАНК») Кредитного договору №4926 про відкриття відновлювальної кредитної лінії від 30.01.2013, є безпідставними.

Втім, докази неможливості зарахування зустрічних вимог, зазначених у заявах відповідача від 01.03.2016, 02.03.2016, 03.03.2016 та 04.03.2016, наявні у матеріалах справи та випливають також із вимог закону.

Так, відповідно до статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однією сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами.

Згідно статей 202, 203 Господарського кодексу України зобов`язання припиняється, зокрема зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони. До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Загальні підстави припинення зобов`язань визначені у статті 598 Цивільного кодексу України, згідно з якою зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

В силу статті 601 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

За змістом названої правової норми залік можливий лише при наявності таких умов: вимоги сторін мають бути зустрічні, тобто такі, які випливають з двох різних зобов`язань між двома особами, де кредитор одного зобов`язання є боржником іншого, те саме повинно бути і з боржником; однорідні, зокрема можна зарахувати грошовий борг проти грошового, а також необхідно, щоб за обома вимогами настав вже строк виконання, оскільки не можна пред`явити до зарахування вимоги за таким зобов`язанням, яке не підлягає виконанню.

При цьому, характер зобов`язань, їх мета, зміст та види при зарахуванні не мають значення. Зустрічні вимоги мають бути однорідними за своєю юридичною природою та матеріальним змістом.

Отже, за правовою природою припинення зобов`язання зарахуванням зустрічної вимоги є односторонньою угодою, яка оформляється заявою однієї сторони.

Водночас, пунктом п`ятим статті 602 Цивільного кодексу України передбачено, що зарахування зустрічних вимог не допускається у випадках, встановлених договором або законом.

Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку, питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банку регулюються нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Частиною другою (пункт 8) статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції чинній на момент направлення відповідачем до ПАТ «УКРІНБАНК» заяв про зарахування зустрічних однорідних вимог) передбачені наслідки початку процедури ліквідації банку, а саме:

-з дня початку процедури ліквідації банку забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов`язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін.

Обмеження, встановлені цим пунктом, не поширюються на зобов`язання банку щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, крім обмежень, прямо передбачених законом, у разі, якщо боржник банку одночасно є кредитором цього банку і грошові кошти спрямовуються на погашення зобов`язань за кредитом цього боржника перед цим банком за кредитними договорами та/або за емітованими цим боржником борговими цінними паперами, виключно з урахуванням того, що: за кредитним договором не було здійснено заміни застави, а саме не відбувалося зміни будь-якого з предметів застави на предмет застави, яким виступають майнові права на отримання коштів боржника, які розміщені на відповідних рахунках у неплатоспроможному банку, протягом одного року, що передує даті початку процедури виведення Фондом банку з ринку; кошти перебували на поточних та/або депозитних рахунках такого боржника на дату початку процедури виведення Фондом банку з ринку та договірне списання з цих рахунків передбачено умовами договорів, укладених між боржником і банком. Зазначені операції у будь-якому разі заборонені за договорами, укладеними з пов`язаними з банком особами.

Пункт 8 частини другої статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальною нормою, що регулює умови, за яких можливе зарахування зустрічних однорідних вимог у зобов`язаннях, стороною яких є банк щодо якого запроваджено процедуру тимчасової адміністрації чи ліквідації.

Крім того, абзацом 16 пункту 2.3. глави 2 розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку встановлено, що з дня початку процедури ліквідації банку, зокрема, забороняється здійснювати зарахування зустрічних вимог, у тому числі однорідних вимог, припинення зобов`язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, на вимогу однієї із сторін.

Ці обмеження не поширюються на зобов`язання банку щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, крім обмежень, прямо передбачених законом, у разі, якщо боржник банку одночасно є кредитором цього банку і грошові кошти спрямовуються на погашення зобов`язань за кредитом цього боржника перед цим банком за кредитними договорами та/або за емітованими цим боржником борговими цінними паперами, виключно з урахуванням того, що: за кредитним договором не було здійснено заміни застави, а саме не відбувалося зміни будь-якого з предметів застави на предмет застави, яким виступають майнові права на отримання коштів боржника, які розміщені на відповідних рахунках у неплатоспроможному банку, протягом одного року, що передує даті початку процедури виведення Фондом банку з ринку; кошти перебували на поточних та/або депозитних рахунках такого боржника на дату початку процедури виведення Фондом банку з ринку та договірне списання з цих рахунків передбачено умовами договорів, укладених між боржником і банком.

Колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає з наявних у справі документів, що під час звернення відповідача до ПАТ «УКРІНБАНК», були дотримані всі умови, встановлені пунктом 8 частини другої статті 46 вказаного Закону, що у підсумку б не забороняло провести відповідне зарахування зустрічних однорідних вимог.

За таких обставин колегія суддів вважає, що приписи пункту 8 частини другої статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» були перешкодою для зарахування коштів, про що Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ПАТ «УКРІНБАНК» 27.01.2016 повідомила відповідача листами №569/012-16, №572/012-16, №575/012-16 та №579/012-16, на які йдеться посилання у постанові Донецького апеляційного господарського суду від 29.05.2017 у справі № 913/1401/16.

Отже, висновок місцевого господарського суду щодо фактичного проведення заліку зустрічних однорідних вимог відповідача з ПАТ «УКРІНБАНК», є передчасним та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи і положенням названих правових норм.

Водночас, позивачем до справи було надано довідку ПАТ «Укрінком» № 547/01 від 09.03.2017 про наявність у ОСОБА_3 станом на 09.03.2017 грошових коштів на рахунку в ПАТ «УКРІНБАНК» в сумі 1770840,12 грн., довідку ПАТ «Укрінком» № 549/01 від 09.03.2017 про наявність у ОСОБА_2 станом на 09.03.2017 грошових коштів на рахунку в ПАТ «УКРІНБАНК» в сумі 70 тис.доларів США та довідку ПАТ «Укрінком» № 548/01 від 09.03.2017 про наявність у ОСОБА_1 станом на 09.03.2017 грошових коштів на рахунку в ПАТ «УКРІНБАНК» в сумі 20 тис.доларів США, які суд першої інстанції взагалі залишив поза увагою.

На противагу наведеній у довідках інформації відповідач надав відповідь Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «УКРІНБАНК», в якій йдеться мова про вже проведені виплати із визначеною розрахунковою сумою ОСОБА_2 (08.02.2016); та ОСОБА_1 (07.04.2016) по 200.000,00 грн. кожному.

Здійснення виплат граничних гарантованих сум під час дії тимчасової адміністрації банку фізичним особам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , додатково підтверджує обставину перебування ПАТ «УКРІНБАНК» станом на момент надсилання відповідачем заяв про здійснення заліку, у процедурі ліквідації, а отже виключає можливість проведення заліку зустрічних вимог відповідача з банком.

Отже, колегія суддів вважає, що надані сторонами у справі докази у своїй сукупності підтверджують відсутність проведення заліку зустрічних однорідних вимог та спростовують доводи позивача щодо виникнення у відповідача зобов`язань перед фізичними особами щодо відшкодування уступки права вимоги.

Однак цим фактичним обставинам судом першої інстанції не надана належна правова оцінка, що призвело до неправильного вирішення справи.

Окрім вищевикладеного колегія суддів апеляційної інстанції враховує, що згідно умов Договорів відступлення права вимоги від 24.12.2015, укладених між відповідачем та фізичними особами, саме залік зустрічних вимог є правовою підставою для проведення відповідачем компенсації фізичним особам за Основними договорами відступлення права вимоги.

Так, Додатковою угодою № 2 від 12.01.2016 до Договору відступлення права вимоги від 24.12.2015 ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» та ОСОБА_1 виклали пункт 1 додаткової угоди № 1 від 24.12.2015 у новій редакції, а саме: «сторони домовились, що відступлення за договором є платним. Новий кредитор сплачує Первісному кредитору ціну відступлення за Договором в сумі, еквівалентній розміру відступлення заборгованості в гривні по курсу НБУ на день проведення погашення (припинення) власних грошових зобов`язань Нового кредитора перед Боржником (ПАТ «УКРІНБАНК») шляхом проведення заліку зустрічних однорідних вимог. Пунктом 2 Додаткової угоди № 2 від 12.01.2016 відповідач та ОСОБА_1 виклали пункт 2 додаткової угоди № 1 від 24.12.2015 в новій редакції, а саме: «ціна відступлення сплачується новим кредитором протягом 36 місяців рівними частинами з моменту погашення (припинення) власних грошових зобов`язань нового кредитора перед боржником шляхом заліку зустрічних однорідних вимог» (том 1 аркуш справи 20).

Додатковою угодою № 2 від 12.01.2016 до Договору про відступлення права вимоги від 24.12.2015 ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» та ОСОБА_2 виклали пункт 1 додаткової угоди № 1 від 24.12.2015 у новій редакції, а саме: «сторони домовились, що відступлення за договором є платним. Новий кредитор сплачує первісному кредитору ціну відступлення за договором в сумі, еквівалентній розміру відступлення заборгованості в гривні по курсу НБУ на день проведення погашення (припинення) власних грошових зобов`язань нового кредитора перед боржником шляхом проведення заліку зустрічних однорідних вимог». Пунктом 2 додаткової угоди № 2 від 12.01.2016 ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» та ОСОБА_2 вирішили викласти пункт 2 додаткової угоди № 1 від 24.12.2015 в новій редакції, а саме: «ціна відступлення сплачується новим кредитором протягом 12 місяців рівними частинами з моменту погашення (припинення) власних грошових зобов`язань нового кредитора перед боржником шляхом заліку зустрічних однорідних вимог рівними частинами» (том 1 аркуш справи 33).

Додатковою угодою № 2 від 12.01.2016 до Договору про відступлення права вимоги № 1 від 24.12.2015 ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» та ОСОБА_3 виклали пункт 2 додаткової угоди № 1 від 24.12.2015 у новій редакції, а саме: «ціна відступлення сплачується новим кредитором протягом 36 місяців рівними частинами з моменту погашення (припинення) власних грошових зобов`язань нового кредитора перед боржником шляхом заліку зустрічних однорідних вимог» (том 1 аркуш справи 44).

Додатковою угодою № 2 від 12.01.2016 до Договору про відступлення права вимоги № 2 від 24.12.2015 ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» та ОСОБА_3 виклали пункт 2 додаткової угоди № 2 від 24.12.2015 у новій редакції, а саме: «ціна відступлення сплачується новим кредитором протягом 36 місяців рівними частинами з моменту погашення (припинення) власних грошових зобов`язань нового кредитора перед боржником шляхом заліку зустрічних однорідних вимог» (том 1 аркуш справи 52).

У пункті 3 всіх вищезазначених Додаткових угод сторони вирішили викласти пункти 4.7 розділу 4 Договорів про відступлення права вимоги від 24.12.2015 у наступній редакції: «первісний кредитор цим підтверджує про свою обізнаність із тією обставиною, що права вимоги за цим договором набуваються новим кредитором з метою погашення (припинення) власних грошових зобов`язань нового кредитора перед боржником шляхом проведення заліку зустрічних однорідних вимог. Новий кредитор має право відмовитись від цього договору у випадку невизнання боржником (уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб) факту припинення грошових зобов`язань нового кредитора перед боржником шляхом проведення заліку зустрічних однорідних вимог та за умови, якщо відсутність права нового боржника на проведення такого заліку буде встановлена (підтверджена) рішенням місцевого або апеляційного суду, яке залишиться в силі за результатами його перегляду судом касаційної інстанції, або судом касаційної інстанції. При наявності умов, визначених цим пунктом, новий кредитор має право скористатися своїм правом на відмову від цього договору протягом 2 (двох) років з дати укладення цього договору, шляхом направлення новим кредитором первісному кредитору заяви про відмову від цього договору. У такому разі цей договір є припиненим (розірваним) з дати, яка зазначена у повідомленні про розірвання договору».

Вказані додаткові угоди є невід`ємними частинами Договорів відступлення права вимоги від 24.12.2015, набувають чинності з моменту їх підписання сторонами та діють до повного виконання зобов`язань за Договором.

У справі відсутні докази відмови відповідача від вказаних Договорів від 24.12.2015 протягом двох років з дати їх укладення, як це передбачено їх умовами, а тому ці Договори не є припиненими (розірваними). В судовому порядку вказані Договори наразі не визнані недійсними.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відсутність письмової відмови відповідача у визначені договорами строки не усуває правові підстави для сплати відповідачем фізичним особам за Основними договорами від 24.12.2015 ціни відступлення, тобто після погашення (припинення) власних грошових зобов`язань перед банківською установою проведенням зарахування зустрічних однорідних вимог.

В матеріалах справи відсутні докази погашення (припинення) власних грошових зобов`язань відповідача перед ПАТ «УКРІНБАНК» шляхом зарахування зустрічних вимог.

Отже строк виконання зобов`язань відповідача по виплаті компенсації за відступлення права вимоги за Основними договорами від 24.12.2015 не настав з огляду на відсутність підтвердженого факту зарахування зустрічних вимог з банківською установою, а тому з урахуванням вищевикладеного у ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» відсутнє зобов`язання зі сплати компенсації (ціни відступлення) фізичним особам відповідно до Основних договорів відступлення права вимоги від 24.12.2015.

У справі міститься достатньо доказів про те, що відповідач добросовісно намагався сприяти настанню обставин, за наявності яких існуватимуть підстави для сплати фізичним особам сум компенсації (відповідні звернення до банківської установи та суду), але ці обставини так і не настали, бо знаходяться поза волею відповідача (перебування банку у стані ліквідації; виплати гарантованих сум компенсації фізичним особам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 під час дії тимчасової адміністрації ПАТ «УКРІНБАНК»).

За вказаних обставин, висновок суду першої інстанції про наявність у позивача права вимагати від ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» компенсацію, замість фізичних осіб ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за Договорами про відступлення права вимоги від 24.12.2015, є помилковим.

Відповідно до частини першої статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 527 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Підписані між фізичними особами та відповідачем Договори щодо відступлення права вимоги від 24.12.2015 прямо відносяться до предмету спору у даній справі, але позивачем не доведена наявність права вимоги у фізичних осіб до ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» по сплаті сум компенсації за відступлене право вимоги. Проте суд першої інстанції безпідставно визнав ці обставини встановленими.

Поряд із цим колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що для розв`язання спору у даній справі суду першої інстанції належало залучити в якості третіх осіб фізичних осіб - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , наділивши їх статусами учасників судового процесу згідно з приписами процесуального законодавства, оскільки ці особи мають власний інтерес у вирішенні справи, а їхня участь у справі сприяла б вирішенню спору, чого судом першої інстанції у даному випадку зроблено не було.

Не розглядалося судом першої інстанції і питання щодо залучення до участі у справі в якості третьої особи Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «УКРІНБАНК», з метою правильного вирішення даного спору та встановлення дійсних прав і обов`язків сторін, оскільки спірні правовідносини стосуються не лише сторін спору. Відповідач, заявляючи у суді першої інстанції клопотання про витребування додаткових доказів, обґрунтовано вважав за необхідне, щоб Уповноважена особа Фонду гарантування надала підтверджувальні документи щодо відшкодування коштів в загальному розмірі 400000,00 грн. вкладникам ПАТ «УКРІНБАНК» ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , а також рішення банку щодо пов`язаної особи ОСОБА_3

Наведене свідчить про те, що місцевим господарським судом не вжито заходів для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, тому прийняте у даній справі рішення визнається таким, що ухвалене за не з`ясованими обставинами справи, які мають суттєве значення для правильного вирішення господарського спору.

До того ж, під час розгляду справи господарський суд першої інстанції залишив поза увагою, що згідно умов Договорів про відступлення права вимоги від 22.06.2018, 02.07.2018, 12.07.2018, які укладені між вищезгаданими фізичними особами та позивачем, відступлення здійснюється за грошові кошти до реалізації Боржником (відповідачем) обов`язку по сплаті компенсації Новому кредиторові (позивачу).

Проте у матеріалах справи відсутні докази проведення позивачем таких виплат компенсації вказаним фізичним особам.

Так, як вже зазначалося, згідно пунктів 3.1., 3.2., 3.3. Договору про відступлення права вимоги №4/2017, який укладений 22.06.2018 між ОСОБА_2 та ТОВ «Центрдорресурс», сторони погодили, що відступлення права вимоги за цим Договором здійснюється за компенсацію, сума якої складає (відповідає) сумі відступленого права вимоги і відповідно складає суму, еквівалентну 70.000,00 доларів США. Виплата компенсації проводиться ТОВ «Центрдорресурс» шляхом перерахування відповідних грошових коштів на поточний рахунок ОСОБА_2 у національній валюті України помісячно, починаючи з 01.08.2018 рівними частинами до 20 числа місяця, в сумі, еквівалентній 10.000,00 доларів США на місяць. Виплата компенсації здійснюється у національній валюті України, за курсом гривні до долара США, який буде встановлено Національним Банком України на дату виплати кожної суми.

Згідно пунктів 3.1., 3.2. Договорів про відступлення права вимоги, що укладені 02.07.2018 між ОСОБА_3 та ТОВ «Центрдорресурс», відступлення права вимоги за цим Договором здійснюється за компенсацію, сума якої складає (відповідає) сумі відступленого права вимоги і відповідно складає 1.000.000,00 грн. та 750.000,00 грн., відповідно. Виплата компенсації проводиться ТОВ «Центрдорресурс» шляхом перерахування відповідних грошових коштів на банківський рахунок ОСОБА_3 у національній валюті України щомісячно рівними частинами в строк із 01.09.2018 року до 01.01.2019 року включно.

Згідно пункту 3.1. Договору про відступлення права вимоги, що укладений 12.07.2018 між ОСОБА_1 та ТОВ «Центрдорресурс», сторонами погоджено, що відступлення права вимоги за цим Договором здійснюється за компенсацію, сума якої складає (відповідає) сумі відступленого права вимоги і відповідно складає 541.704,58 грн.

За умовами пункту 3.2. цього ж Договору виплата компенсації проводиться ТОВ «Центрдорресурс» шляхом перерахування відповідних грошових коштів на банківський рахунок фізичної особи ОСОБА_1 у національній валюті України помісячно, починаючи з 01.08.2018 року рівними частинами, в сумі 45.000,00 грн. щомісячно.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що у процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами, покладається законом на сторони. При цьому суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів, що стосуються предмета спору та з власної ініціативи, не збирає, крім випадків, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Згідно з частинами першою - третьою статті 80 Господарського процесуального кодексу України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до приписів частини першої та другої статті 91 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження звернених до відповідача позовних вимог про стягнення коштів за договорами про відступлення права вимоги від 22.06.2018, 02.07.2018, 12.07.2018, надав лише копії вказаних договорів та відповідних листів-повідомлень про уступку права вимоги, направлених на адресу відповідача.

Однак враховуючи оплатність цих Договорів, саме по собі підписання таких Договорів про відступлення права вимоги та повідомлення про це ТОВ «УМ «Аерошляхбуд», без надання доказів перерахування фізичним особам коштів за відступлення права вимоги, як-то передбачено пунктами 3.1., 3.2. Договорів, не може свідчити про порушення прав та законних інтересів ТОВ «Центрдорресурс».

Факт переходу права вимоги у заявлений до стягнення сумі від фізичних осіб до позивача на підставі Договорів про відступлення права вимоги від 22.06.2018, 02.07.2018, 12.07.2018 не підтверджений жодними доказами.

Зазначене дає підстави колегії суддів вважати, що суд першої інстанції, встановлюючи наявність факту переходу від фізичних осіб до позивача прав вимоги компенсації з ТОВ «УМ «Аерошляхбуд», не дослідив належним чином належним чином зібрані письмові докази, наявні у провадженні. Тому висновки суду першої інстанції з цього приводу не підтверджені матеріалами справи.

Підсумовуючи вищезазначене, судом першої інстанції безпідставно визнано підтвердженим факт наявності права вимоги у фізичних осіб ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» по сплаті сум компенсації за відступлене право вимоги згідно із Договорами від 24.12.2015, що зумовило прийняття помилкового рішення про захист прав та інтересів позивача, права якого з огляду на фактичні обставини справи та відсутність доказів проведення виплат фізичним особам згідно Договорів про відступлення права вимоги від 12.07.2018, 22.06.2018, 02.07.2018, в межах даної справи не можуть вважатися порушеними.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Згідно зі статтею 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору; справедливість, добросовісність та розумність.

За наведених обставин, керуючись основними засадами справедливості, добросовісності, розумності як складовими елементами загального конституційного принципу верховенства права, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відсутність правових підстав для покладення на відповідача відповідальності у вигляді сплати спірної компенсації позивачу - ТОВ «Центрдорресурс».

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Подані сторонами докази мають бути належними, допустимими, достовірними, достатніми (статті 76-79 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно із статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З`ясувавши обставини, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених відповідними доказами, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову у даній справі.

Відповідно до статті 7 Господарського процесуального кодексу України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу.

Відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані сторонами докази, господарські суди повинні в мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування й ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом. Викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог статті 7 Господарського процесуального кодексу України щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» і частиною 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хаджинастасіу проти Греції» національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого, дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кузнецов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що ще одним завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України»), з якої випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За змістом частини 1 статті 237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

У зв`язку з наведеним, рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам процесуального закону не відповідає, оскільки суд не дослідив належним чином зібрані у справі докази та не встановив пов`язаних із ними обставини, що входили до предмета доказування у даній справі.

Згідно частини першої статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

ЄСПЛ зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення ЄСПЛ у справі «Трофимчук проти України»).

З урахуванням наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із доводами відповідача, наведеними в апеляційній скарзі, та дійшла висновку про скасування рішення Господарського суду Харківської області від 20.06.2019 у справі 922/988/19 з одночасним прийняттям у справі нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 2 частини першої статті 275, пунктами 1, 2, 3, 4 частини першої статті 277, статтями 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Управління механізації «Аерошляхбуд», с. Вільхуватка, Нововодолазький район, Харківська область задовольнити.

Рішення Господарського суду Харківської області від 20.06.2019 у справі 922/988/19 скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У позові відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Центрдорресурс» (01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, 10-А, ідентифікаційний код юридичної особи 38749259) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Управління механізації «Аерошляхбуд» (63212, Харківська область, Нововодолазький район, с. Вільхуватка, вул. 2-й Лиман, ідентифікаційний код юридичної особи 33481985) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 92684,20 грн.

Доручити Господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 11.11.2019

Головуючий суддя С.В. Барбашова

Суддя О.А. Істоміна

Суддя О.В. Стойка