ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 року Справа № 903/705/17

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Демидюк О.О. , суддя Савченко Г.І.

секретар судового засідання Кушнірук Р.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3.

Парфенюк А. С. - представник за ордером серії ВЛ №018800 від 29.10.2019р.

від відповідача: не з`явився

від третьої особи (скаржника): не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 , с.Лище, Луцького району Волинської області

на рішення Господарського суду Волинської області, ухваленого 30.07.19р. головуючим суддею Дем`як В.М., суддею Вороняк А.С., суддею Костюк С.В о 12:49 год. у м.Луцьку, повний текст складено 07.08.19р.

за позовом ОСОБА_3 , с.Зміїнець Луцького району Волинської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Топ Світ", с.Лище, Луцького району Волинської області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_2 , с.Лище, Луцького району Волинської області

про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства від 21.08.2017р.

в межах справи № 903/705/17

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Топ Світ", с.Лище, Луцького району Волинської області

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Волинської області від 30.07.2019р. позов ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Топ Світ", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства від 21.08.2017р. в межах справи №903/705/17 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Топ Світ" - задоволено.

Визнано недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Топ Світ", оформленого протоколом №2 загальних зборів від 21.08.2017р., а саме:

- по першому питанню: змінити ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Топ Світ" Собойчука Ігоря Миколайовича на Рабана Микиту Тарасовича (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Луцьким МВ УМВС України у Волинській області 22.06.2007р. ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ). Провести відповідні зміни у державного реєстратора.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Топ Світ" на користь ОСОБА_3 1921,00грн. судового збору.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржене рішення скасувати та ухвалити нове судове, яким відмовити у задоволенні позову. Також, одночасно з апеляційною скаргою, скаржник заявив клопотання про поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги.

Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, зокрема, наступне:

- вважає, що рішення місцевого господарського суду ухвалене з порушенням норм чинного законодавства;

- вказує, що позивач у своєму позові зазначає, що він не був присутній на загальних зборах учасників ТОВ "Топ Світ" 21.08.2017р., не реєструвався на цих зборах, та не голосував по питанням порядку денного. Про вказане рішення він дізнався після ознайомлення зі справою про банкрутство ТОВ "Топ Світ". Стверджує, що дані обставини не відповідають дійсності;

- вказує, що суд при винесенні рішення про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ "Топ Світ" від 21.08.2017р. зазначив, що: "в процесі судового розгляду, відповідачем не подано та матеріали справи не містять належних та допустимих у розумінні ст.ст.74, 76-79 Господарського процесуального кодексу України доказів повідомлення ТОВ "Топ Світ" ОСОБА_3 . про проведення спірних загальних зборів учасників ТОВ "Топ Світ" оформлених протоколом за №2 від 21.08.2017р.". Також, з метою встановлення обставин справи щодо особистої участі позивачем ОСОБА_3 , як учасника ТОВ "Топ Світ", який володіє 50% статутного капіталу, ухвалою Господарського суду Волинської області від 25.06.2019р. в порядку ст.89 ГПК України викликано свідків по справі: ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 Дані покази свідків суд вважає суперечливими один-одному. Вказує, що з цих підстав суд прийшов до висновку, що ОСОБА_3 не був присутній на спірних загальних зборах та не голосував за прийняття рішень вищим органом управління товариством;

- констатує, що єдиним доказом того, що ОСОБА_3 не був присутній на зборах є ненадання доказів повідомлення ОСОБА_3 про проведення спірних загальних зборів учасників ТОВ "Топ Світ". Виходячи з цього, зазначає, що суд не в повній мірі дослідив усі матеріали справи, підтримав позицію позивача, при цьому не надав жодної оцінки письмовим доказам третьої особи;

- зазначає, що вся процедура проведення зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Топ Світ", що передувало винесеному рішенню загальних зборів учасників ТОВ "Топ Світ" від 21.08.2017р. була дотримана. Учасник товариства ОСОБА_3. та скаржник ОСОБА_2 підписалися в протоколі реєстрації учасників на вказаних зборах. За результатами проведених зборів - оформлено протокол від 21.08.2017р.;

- стверджує, що ОСОБА_3 приймав участь у голосуванні та проголосував з усіх питань порядку денного. Протокол зборів підписали голова та їх секретар. Крім того в матеріалах справи наявна заява свідка - ОСОБА_7 , котрій також не було надано жодної правової оцінки та з якої вбачається, що ОСОБА_3 був на зборах та голосував з питань порядку денного;

- додає, що в матеріалах є покази також і іншого свідка, взагалі сторонньої особи, яка засвідчує факт присутності ОСОБА_8 ОСОБА_9 ;

- зауважує, що в судовому процесі, в справі про банкрутство ТОВ "Топ Світ" ОСОБА_3 жодних оскаржень чи апеляцій з приводу незаконності чиїхось дій не вчиняв, натомість лише намагався регулювати питання договірного продажу майна товариства з факторинговою компанією на вигідних для себе умовах;

- додає, що суд жодним чином не надав оцінку заяві про крадіжку (обставини які взагалі не були пов`язані з даним спором, але які прямо вплинули на дану справу), копія котрої міститься в матеріалах справи, відповідно до котрої, значиться, що у мене з автомобіля дивним чином викрали портфель у котрому знаходилась папка з документами по ТОВ "Топ Світ". Зазначає, що в скаржника було викрадені оригінали протоколів загальних зборів учасників ТОВ "Топ Світ", оригінали реєстрів учасників. Копії вказаних документів про крадіжку долучені до справи про те судом їм не було надано жодної юридичної оцінки. Саме дані документи доводили факт існування протоколу реєстрації учасників на зборах і знімали б усі питання щодо участі чи не участі позивачі на вказаних зборах;

- також зазначає, що рішення суду у даній справі зачіпає законні права та інтереси кредитора у даній справі - власника іпотечного майна - Фінансової компанії "Приватні інвестиції". За результатами процедури банкрутства судом було ухвалено рішення про визнання банкрутом товариства. В подальшому арбітражним керуючим було реалізовано майно товариства через аукціон зі згоди іпотекодержателя та виручені кошти перераховані вказаній інвестиційній компанії. За таких обставин рішення уданій справі впливає на законні права та інтереси Фінансової компанії "Приватні інвестиції" і остання мала б бути залучена до участі у даній справі. Проте суд дані обставини не врахував та не дослідив.

Листом Північно - західного апеляційного господарського суду №903/705/17/4014/19 від 09.09.2019р. матеріали справи №903/705/17 витребувано з Господарського суду Волинської області.

18.09.2019р. до Північно - західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №903/705/17.

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 23.09.2019р. апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Волинської області від 30.07.2019р. у справі №903/705/17 залишено без руху та встановлено скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги та надання суду відповідних доказів, зокрема, доказів сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі.

10.10.2019р. на поштову адресу Північно - західного апеляційного господарського суду від ОСОБА_2 надійшла заява про усунення недоліків, в якій останній зазначив про те, що скаржником помилково не було зазначено про те, що він є інвалідом другої групи, а тому звільнений від сплати судового збору. Також, до матеріалів вказаної заяви скаржником додана копія відповідного пенсійного посвідчення.

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 11.10.2019р., враховуючи ухвалу від 15.10.2019р. про виправлення описки, поновлено строк на подання апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Волинської області від 30.07.2019р. у справі №903/705/17, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Вінницької області від 30.07.19р. у справі №903/705/17, зупинено дію рішення Господарського суду Волинської області від 30.07.2019р. у справі №903/705/17 та призначено справу №903/705/17 до розгляду на 29.10.2019р. об 14:30год., тощо.

21.10.2019р. на електронну адресу Північно - західного апеляційного господарського суду від ліквідатора ТОВ "Топ Світ" - Рабана М.Т. надійшло клопотання від 18.10.2019р. про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням у відпусці. До клопотання про відкладення розгляду справи заявником додано роздруківку електронного квитка на літак.

25.10.2019р. на поштову адресу Північно - західного апеляційного господарського суду від ОСОБА_2 надійшла заява від 23.10.2019р. про відкладення розгляду справи у зв`язку із поганим самопочуттям останнього.

Розглянувши зазначені вище клопотання ліквідатора ТОВ "Топ Світ" та скаржника про відкладення розгляду справи колегія суддів відхиляє їх та зазначає наступне.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

В даному випадку, ліквідатором ТОВ "Топ Світ" та скаржником не надано жодних доказів, які унеможливлюють вирішення спору в даному судовому засіданні.

Як вказано у Рішенні Конституційного суду України від 02.11.2004р. №15-рп/2004 верховенство права - це панування права в суспільстві. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, закріплено право кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Тобто зловживання процесуальними правами, спрямоване на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників цього процесу та вимоги названих Конвенції і Кодексу.

Застосовуючи практику Європейського суду з прав людини під час розгляду справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слід зазначити, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (§51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006р. у справі "Красношапка проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України №1-5/45 від 25.01.2006р., у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих п.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Крім того, суд призначаючи справу до розгляду, надавав можливість учасникам судового процесу реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, а також враховуючи те, що ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 11.10.2019р. про відкриття провадження у справі та призначення її до розгляду явка учасників у справі не визнавалась обов`язковою, а також попереджено про те, що неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення поданих ліквідатором ТОВ "Топ Світ" та скаржником клопотань про відкладення розгляду справи.

Крім того, до поданого клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги скаржником не надано відповідних доказів на підтвердження викладених у ньому обставин.

Учасники у справі були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази. Однак, відповідач та третя особа наданим їм процесуальним правом не скористалися та в судове засідання не з`явилися, своїх повноважних представників не направили.

Враховуючи положення ч.12 ст.270 ГПК України, відповідно до яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутністю останніх.

Учасники у справі не скористалися своїм правом згідно ч.1 ст.263 ГПК України та не надали суду відзивів на апеляційну скаргу, що згідно ч.3 ст.263 ГПК не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні 29.10.2019р. представники позивача заперечили проти доводів апеляційної скарги, вважаючи її безпідставною та необґрунтованою. Просять суд рішення Господарського суду Волинської області від 30.07.2019р. у справі №903/705/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У відповідності до ст.ст.222, 223 ГПК України здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол судового засідання.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні оскаржуваного рішення суду, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, відповідно до протоколу №2 загальних зборів учасників ТОВ "Топ Світ" від 21.08.2017р. було прийнято рішення, а саме:

- по першому: змінити ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Топ Світ" Собойчука Ігоря Миколайовича на Рабана Микиту Тарасовича (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Луцьким МВ УМВС України у Волинській області 22.06.2007р. ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ). Провести відповідні зміни у державного реєстратора.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 звернувся до Господарського суду Волинської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Топ Світ" про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Топ Світ", оформленого протоколом загальних зборів від 21.08.2017р..

Обґрунтовуючи позовну заяву, ОСОБА_3 посилається на порушення порядку скликання та проведення загальних зборів учасників ТОВ "Топ Світ" 21.08.2017р. вимог Закону та Статуту, неповідомлення учасника ОСОБА_3 у встановленому порядку про проведення зборів що відбулися 21.08.2017р., зокрема недотримання вимог ст.61 Закону України "Про господарські товариства", п.6.7 Статуту ТОВ "Топ Світ". Доводить, що рішення загальних зборів учасників ТОВ "Топ Світ" 21.08.2017р. прийняті за відсутності кворуму для проведення зборів та прийняття таких рішень.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2019р., справу №903/55/19 розподілено судді Костюк С.В..

04.03.2019р. ухвалою Господарського суду Волинської області закрито провадження у справі №903/55/19 за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Топ Світ" про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства на підставі п.1, ч.1, ч.2 ст.231 ГПК України, оскільки у провадженні судді Господарського суду Волинської області Дем`як В.М. перебуває справа №903/705/17 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Топ Світ" про банкрутство.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 06.03.2019р. справу №903/705/17 перерозподілено судді Дем`як В.М..

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 11.03.2019р. відкрито провадження щодо розгляду позовної заяви ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Топ Світ" про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства у відокремленому позовному провадженні в межах провадження у справі №903/705/17 про банкрутство ТОВ "Топ Світ". Постановлено розгляд справи, здійснювати за правилами загального позовного провадження, із підготовчої стадії.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 22.04.2019р. між іншим, залучено до участі в справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 )

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 10.06.2019р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду Волинської області 13.06.2019р. постановлено розгляд справи №903/705/17 за позовом ОСОБА_3 до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Топ Світ", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства від 21.08.2017р. проводити в колегіальному складі суду.

Згідно протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 13.06.2019р. сформовано склад колегії суддів: головуючий суддя Дем`як В.М., судді Вороняк А.С., Костюк С.В.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 13.06.2019р. справу №903/705/17 прийнято до розгляду в колегіальному складі суду, із підготовчої стадії.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 25.06.2019 оголошено перерву в засіданні до 18.07.2019р..

Ухвалою Господарського суду Волинської області суду від 19.07.2019р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 23.07.2019р. повідомлено сторін по справі, що розгляд справи по суті призначено на 30.07.2019р. та викликано для допиту, як свідків у справі №903/705/17:

- ОСОБА_6 ( АДРЕСА_3 );

- ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 );

- ОСОБА_7 ( АДРЕСА_5 );

- ОСОБА_11 ( АДРЕСА_6 ).

До початку розгляду справи по суті через відділ діловодства суду представник третьої особи клопотанням від 30.07.2019р. долучив до матеріалів справи оригінал заяв свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_2 ..

Як вже зазначалося, рішенням Господарського суду Волинської області від 30.07.2019р. у справі №903/705/17 позов задоволено.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

У ст.129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Здійснюючи правосуддя, суд забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України, водночас, визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань і це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч.5 ст.55 Конституції України).

Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини" від 12.07.2001р. зазначено, що право на доступ до суду, гарантоване п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права.

Згідно з ч.1 ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а ч.1 ст.16 цього Кодексу визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Зазначені норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатися способом захисту свого права, який має відповідати встановленим законом і крім того, забезпечувати ефективний захист порушеного права.

Статтею 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Одним з основних фундаментальних елементів цього принципу є юридична визначеність (legal certainty). Юридичні норми мають бути чіткими, ясними і недвозначними, оскільки інше не може забезпечити їх однакове застосування.

Згідно зі ст.45 Господарського процесуального кодексу України, сторонами в судовому процесі - позивачем і відповідачем можуть бути особи, зазначені уст. 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Згідно ч.1, ч.3 ст.3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.6 ст.12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Справи про банкрутство розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ст.9 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом").

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006р. зазначив, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Занд проти Австрії" висловлено думку, що термін "судом, встановленим законом" у пункті першому статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з [...] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів [...]".

Відповідно до п.8 ч.1 ст.20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Згідно ч.9 ст.30 ГПК України справи, передбачені п.п.8, 9 ч.1 ст.20 цього Кодексу, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням боржника.

У відповідності до п.4 ст.10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов`язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Положення цих норм охоплює будь-які майнові спори, які випливають із вчинених боржником дій, не залежно від процесуального статусу боржника у відповідному судовому провадженні (в тому числі, коли такі дії боржника стосується формування ліквідаційної маси у справі по банкрутство боржника). Особливість вирішення таких спорів полягає в тому, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом, який розглядає справу про банкрутство, без порушення нових справ з метою судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна та коштів боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

З моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника і спеціальні норми Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

За умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси в тому числі майна, яке безпідставно вибуло з права власності банкрута, для забезпечення повного або часткового задоволення вимог кредиторів та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Відповідно ст.13 Конвенції "Про захист прав і основоположних свобод людини", кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У п.145 рішення від 15.11.1996р. у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги ст.13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за ст.13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п.75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005р. (заява №38722/02)).

Законом України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" від 06.02.2018р., який набрав чинності 17.06.2018р., визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про господарські товариства" у частині, що стосується товариств з обмеженою відповідальністю та товариств з додатковою відповідальністю, а також внесено зміни зокрема до Цивільного кодексу України, а саме назву підрозділу 4 § 1 глави 8 "4. Товариство з обмеженою відповідальністю" та статті 140-151 виключено.

Разом з тим на момент виникнення та існування спірних правовідносин, зазначені зміни чинності ще не набули, а тому суд апеляційної інстанції здійснює перевірку правильності застосування судом першої інстанцій, в тому числі і норм матеріального права, в редакціях чинних на момент прийняття оспорюваного рішення загальних зборів.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про господарські товариства" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками. Господарськими товариствами цим Законом визнаються підприємства, установи, організації, створені на засадах угоди юридичними особами і громадянами шляхом об`єднання їх майна та підприємницької діяльності з метою одержання прибутку. До господарських товариств належать: акціонерні товариства, товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю, повні товариства, командитні товариства.

У відповідності до ст.10 Закону України "Про господарські товариства", учасники товариства мають право: брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах, за винятком випадків, передбачених цим Законом; брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди). Право на отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з учасників мають особи, які є учасниками товариства на початок строку виплати дивідендів; вийти в установленому порядку з товариства; одержувати інформацію про діяльність товариства. На вимогу учасника товариство зобов`язане надавати йому для ознайомлення річні баланси, звіти товариства про його діяльність, протоколи зборів; здійснити відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у товаристві, в порядку, встановленому законом. Учасники можуть мати також інші права, передбачені законодавством і установчими документами товариства.

Згідно ст.50 Закону України "Про господарські товариства", товариством з обмеженою відповідальністю визнається товариство, що має статутний капітал, розділений на частки, розмір яких визначається установчими документами. Максимальна кількість учасників товариства з обмеженою відповідальністю може досягати 100 осіб. Учасники товариства несуть відповідальність в межах їх вкладів. Учасники товариства, які не повністю внесли вклади, несуть солідарну відповідальність за його зобов`язаннями у межах вартості невнесеної частини вкладу кожного з учасників.

Статтею ст.58 Закону України "Про господарські товариства" визначено, що вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників.

Таким чином, виходячи зі змісту приписів ст.ст.41, 59 Закону України "Про господарські товариства" до компетенції загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю належить, зокрема, внесення змін до статуту, у тому числі зміна розміру його статутного капіталу; прийняття рішення про обрання уповноваженої особи акціонерів для представлення інтересів акціонерів у випадках, передбачених законом. Статутом товариства до компетенції загальних зборів можуть бути віднесені й інші питання. Загальні збори визнаються правомочними, якщо в них беруть участь акціонери, що мають відповідно до статуту товариства більш як 60 відсотків голосів. Протокол загальних зборів акціонерів підписується головою і секретарем зборів і не пізніш як через три робочих дні після закінчення зборів передається виконавчому органу акціонерного товариства.

Як вбачається з матеріалів справи, Статут ТОВ "Топ Світ" (нова редакція) затверджено загальними зборами учасників товариства протоколом №38 від 25.01.2010р. та зареєстровано державним реєстратором зміни до установчих документів 28.01.2010 номер запису 8000128.

Згідно п.1.1 Статуту, Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОП Світ" створене і діє відповідно до вимог існуючого законодавства України. з метою задоволення потреб підприємств, установ, організацій та населення у товарах з високими споживчими якостями та технічним рівнем, отримання законного прибутку.

Пунктом 1.2 Статуту встановлено, що учасниками товариства є :

- ОСОБА_3 , паспорт НОМЕР_3 виданий 07.04.1997р. Луцьким МУ УМВС України у Волинській області, зареєстрований АДРЕСА_7 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 ;

- ОСОБА_2 , паспорт НОМЕР_5 виданий 01.11.1996р. Луцьким МУ УМВС України у Волинській області, зареєстрований АДРЕСА_8 , ідентифікаційний код НОМЕР_6 .

Пунктом 4.6.1, Статуту вказано, що частка кожного учасника товариства в статутному капіталі (фонді) складає :

- ОСОБА_3 , 250 000 грн., що становить 50% Статутного капіталу (фонду);

- ОСОБА_2 , 250 000 грн., що становить 50% Статутного капіталу (фонду).

Відповідно до п.п.6.1, 6.2, 6.3, 6.4, 6.5, статуту визначено, що управління Товариством здійснюють його органи органами управління Товариством є загальні збори учасників і виконавчий орган - директор. З метою забезпечення контролю учасників за фінансово-господарською діяльністю товариства може створюватись ревізійна комісія. Вищим органом Товариства є загальні збори учасників, які мають право приймати рішення з усіх питань діяльності Товариства, у тому числі із тих, що передані загальними зборами учасників до компетенції директора. Загальні збори учасників скликаються в міру необхідності але не рідше 2-х разів на рік. З учасників обирається голова загальних зборів учасників обирається голова загальних зборів учасників терміном на 2 роки голова Товариства забезпечує ведення протоколу засідання загальних зборів учасників. Загальні збори учасників вважаються правомочними, якщо на них присутні учасники, що володіють у сукупності більш, як 60 відсотками голосів. Рішення загальних зборів учасників приймаються простою більшістю від числа присутніх учасників. Кожен учасник має кількість голосів, рівну його частці в статутному фонді, при цьому 1 відсоток Статутного фонду дорівнює одному голосу. Учасник товариства не має права голосу при вирішенні загальними зборами учасників питань щодо спору між ним і Товариством.

У відповідності п.п.6.7 Статуту встановлено, що про проведення загальних зборів учасників товариства учасник повідомляються з зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денному у термін не менше, як за 30 днів до дати їх проведення. Будь-хто з учасників товариства вправі вимагати розгляду питання на зборах учасників за умови, що воно було ним поставлено не пізніше , як за 25 днів до початку зборів. Не пізніше, як за 7 днів до скликання загальних зборів учасникам товариства повинна бути надана можливість ознайомитись з документами, внесеними до порядку денного зборів. З питань не включених до порядку денного рішення можуть прийматися тільки за згодою всіх учасників, присутніх на зборах.

Матеріали справи свідчать, що учасник Товариства з обмеженою відповідальністю "Топ Світ" ОСОБА_3 звернувся до Господарського суду Волинської області із позовом та вказує на те, що йому стало відомо про рішення загальних зборів учасників товариства, які оформлені протоколом №2 від 21.08.2017р. відповідно до якого вирішенні питання:

- по першому: змінити ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Топ Світ" Собойчука Ігоря Миколайовича на Рабана Микиту Тарасовича (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Луцьким МВ УМВС України у Волинській області 22.06.2007 ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ). Провести відповідні зміни у державного реєстратора.

За доводами ОСОБА_3. зазначене рішення загальних зборів прийнято з порушенням приписів чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, зокрема, порушено порядок скликання та проведення загальних зборів учасників ТОВ "Топ Світ", а позивача, як учасника товариства, не було належним чином повідомлено про проведення загальних зборів і останній участі у зборах не приймав.

Вказані обставини, на думку заявника, свідчать про наявність підстав для визнання рішень загальних зборів учасників ТОВ "Топ Світ", результати яких оформлено протоколом від 21.08.2017р., недійсними, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Корпоративні права згідно ч.ч.1, 3 ст.167 Господарського кодексу України - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Корпоративні права за своєю правовою природою є сукупністю майнових та особистих немайнових прав, які згідно з ч.2 ст.656 ЦК України можуть виступати предметом договору купівлі-продажу; до договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає зі змісту або характеру цих прав.

Особа стає носієм корпоративних прав з моменту набуття права власності на акції акціонерного товариства або вступу до інших господарських товариств.

Таким чином, поняття корпоративні права є формою управління товариством шляхом управління діяльності товариства, у тому числі і через вищий орган управління - загальні збори, шляхом винесення на обговорення та включення до порядку денного відповідних питань, необхідних для сталого функціонування та розвитку товариства, які в свою чергу спрямовані на отримання належної частини прибутку та майнових та/або грошових активів у разі припинення діяльності товариства, тощо.

При цьому, загальні збори є волеутворюючим органом товариства, рішення на якому приймається з урахуванням волі учасників та з огляду на кворум при голосуванні за такі рішення.

Враховуючи вище викладене, порушення прав у тому числі корпоративних, є обмеження як юридичної, так і фізичної особи на здійснення визначених законом та/або договором прав та обов`язків, які спрямовані на досягнення певної мети, шляхом реалізації наявного обсягу прав, тоді як волевиявлення щодо відчуження, зменшення розміру та/бо частини наданих прав у тому числі корпоративних, яке не суперечить чинному законодавству не може вважатися порушенням прав, оскільки зменшення (відчуження) цих прав є однією із складових реалізації таких прав, що також тягне за собою досягнення визначених власником цілей.

Відповідно до ст.58 Закону України "Про господарські товариства", вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників.

Згідно ч.1 ст.60 Закону України "Про господарські товариства", загальні збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш як 50 відсотками голосів.

В силу ч.ч.1, 5 ст.61 Закону України "Про господарські товариства", загальні збори учасників товариства з обмеженою відповідальністю скликаються не рідше двох разів на рік, якщо інше не передбачено установчими документами. Про проведення загальних зборів товариства учасники повідомляються передбаченим статутом способом з зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного. Повідомлення повинно бути зроблено не менш як за 30 днів до скликання загальних зборів. Будь-хто з учасників товариства вправі вимагати розгляду питання на загальних зборах учасників за умови, що воно було ним поставлено не пізніш як за 25 днів до початку зборів. Не пізніш як за 7 днів до скликання загальних зборів учасникам товариства повинна бути надана можливість ознайомитися з документами, внесеними до порядку денного зборів. З питань, не включених до порядку денного, рішення можуть прийматися тільки за згодою всіх учасників, присутніх на зборах.

Згідно з ч.5 ст.98 ЦК України, рішення загальних зборів може бути оскаржене учасником товариства до суду.

Для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера) товариства. Якщо за результатами розгляду справи факт такого порушення не встановлено, господарський суд не має підстав для задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції відзначає, що під час розгляду корпоративних спорів за позовами учасників (акціонерів) господарського товариства про визнання недійсними рішень загальних зборів юридичної особи, господарські суди враховують, що не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів, є підставами для визнання недійсними прийнятих ними рішень.

Підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства можуть бути: порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства; позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах; порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів.

Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв`язку з прямою вказівкою закону є: прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення або у разі неможливості встановлення наявності кворуму; прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства; прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного, на розгляд яких не було отримано згоди усіх присутніх на загальних зборах; відсутність протоколу загальних зборів товариства з обмеженою відповідальністю; відсутність протоколу загальних зборів АТ, підписаного головою і секретарем зборів, тощо. При вирішенні питання про недійсність рішень загальних зборів у зв`язку з іншими порушеннями, допущеними під час скликання та проведення загальних зборів, господарський суд повинен оцінити, наскільки ці порушення могли вплинути на прийняття загальними зборами відповідного рішення.

Пунктом 6.3 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Топ Світ" (нова редакція), який затверджено Загальними зборами учасників ТОВ "Топ Світ" протоколом №38 від 25.01.2010р. встановлено, що загальні збори учасників скликаються в міру необхідності, але не рідше 2-х разів на рік. З учасників обирається голова загальних зборів учасників терміном на 2 роки. Голова Товариства забезпечує ведення протоколу засідання загальних зборів учасників.

Відповідно до п.п.6.4, 6.5 Статуту, загальні збори учасників вважаються правомочними, якщо на них присутні учасники, що володіють у сукупності більш, як 60 відсотками голосів. Рішення загальних зборів учасників приймаються простою більшістю від числа присутніх учасників. Кожен учасник має кількість голосів, рівну його частці в статутному фонді, при цьому 1 відсоток Статутного фонду дорівнює одному голосу. Учасник товариства не має права голосу при вирішенні загальними зборами учасників питань щодо спору між ним і Товариством.

Пунктом 6.8 Статуту передбачено, що виключною компетенцією загальних зборів учасників є :

1) Визначення основних напрямків діяльності товариства і затвердження планів діяльності та звітів про їх виконання;

2) Внесення змін до Статуту товариства зміна розміру його статутного капіталу (фонду);

3) Обрання (призначення) та зміщення директора товариства, членів ревізійної комісії;

4) Затвердження річних результатів діяльності товариства, затвердження звітів і висновків ревізійної комісії, порядку розподілу прибутку, визначення порядку покриття збитків;

5) Створення та ліквідація дочірніх підприємств, філій, представництв, інших відокремлених підрозділів товариства затвердження їх статутів та положень;

6) Вирішення питання про придбання товариством частки учасника;

7) Виключення учасника із товариства (учасник, якого виключають участі у голосуванні не бере);

8) Винесення рішень про притягнення до майнової відповідальності директора товариства;

9) Прийняття рішення про припинення діяльності товариства, призначення ліквідаційної комісії, затвердження ліквідаційного балансу;

10) Визначення аудитора (аудиторської компанії) для здійснення контролю за фінансовою діяльністю товариства;

11) Прийняття рішення про створення та участь у створенні інших юридичних осіб, а також прийняття рішення про здійснення товариством внесків до статутних капіталів (фондів) юридичних осіб;

12) Встановлення розміру, форми та порядку внесення учасниками додаткових вкладів до Статутного капіталу (фонду) товариства.

З питань, зазначених в пунктах 1, 2, 7, 10, 11 Статуту, рішення вважаються прийнятими, якщо за них проголосують учасники, що володіють у сукупності більш, як 50 відсотками загальної кількості голосів учасників товариства.

Як свідчать матеріали справи, зокрема зі змісту протоколу від 21.08.2017р (оригінал відсутній у зв`язку із виїмкою слідчого) вбачається, що учасник ТОВ "Топ Світ" ОСОБА_3 , який володіє часткою статутного капіталу товариства в розмірі 50% був присутній на спірних загальних зборах та голосував за прийняття рішень вищим органом управління товариства.

При цьому, при розгляді даної справи, судом встановлено, що відповідачем не подано та матеріали справи не містять належних та допустимих у розумінні ст.ст.74, 76-79 Господарського процесуального кодексу України доказів повідомлення ТОВ "Топ Світ" Шухмана Г.З. про організацію проведення спірних загальних зборів учасників ТОВ "Топ Світ" оформлених протоколом №2 від 21.08.2017р..

Зокрема, судом першої інстанції з метою встановлення обставин справи щодо особистої участі позивачем ОСОБА_3 , як учасника ТОВ "Топ Світ", який володіє 50% Статутного капіталу, ухвалою Господарського суду Волинської області від 23.07.2019р. в порядку ст.89 ГПК України викликано свідків по справі ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 однак, в судове засідання останні не прибули.

У відповідності до заяви свідка позивача, яка є нотаріально посвідчена приватним нотаріусом І.П.Онищук вбачається, що:

- ОСОБА_6 21.08.2017р. з 10:00год. до 19:30год. перебувала за адресою: АДРЕСА_9 у м.Луцьку в приміщенні магазину "ТД "Аміко-Кераміка", оскільки працює у ТОВ "Аміко-Кераміка 2013", та стверджує, що 21.08.2017р. в цьому приміщенні, постійно знаходився директор ТОВ "ТД "Аміко-Кераміка 2013" ОСОБА_3 , який здійснював свої посадові обов`язки директора, спілкувався з клієнтами підприємства усно і по телефону, з покупцями, які заходили в приміщення магазину. В той день пам`ятає ОСОБА_6 , що з нею та ОСОБА_3 здійснено ряд замовлень товару у постачальників: Фірма "Керама Експерт", ТОВ "Євротрейд" та ТОВ "Еталон".

Крім того, видано значну кількість накладних на товар клієнтам, зокрема ТОВ "Шинака Україна", та прийняли 21.08.2017р. замовлення від клієнтів-фізичних осіб на прізвище ОСОБА_12 , ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 та інших, дані факти відображено документально в обліку підприємства.

Водночас, вказує, що 21.08.2017р. коли знаходилась ОСОБА_6 у зазначеному приміщенні, ОСОБА_3 з приміщення магазинку "Аміко-Кераміка" за адресою: АДРЕСА_9 не відлучався.

Відповідно до заяв свідків третьої особи, які є нотаріально посвідченні приватним нотаріусом С.В.Веремчук та які доводять протилежне, що ОСОБА_3 було достеменно відомо, про вказані збори, які відбулися 19.06.2017р., 21.08.2017р. та 06.09.2017р., ОСОБА_3 був присутнім на вказаних зборах та вказував на те, що не буде фінансувати товариство, як учасник ТОВ "Топ Світ" зазначив, що оскільки нібито ОСОБА_2 довів товариство до такого стану, то і останньому і розбиратися у ситуації, фінансувати товариство самостійно або ліквідувати його.

Разом з тим, ОСОБА_3 висловився, що підтримує ліквідацію товариства і з цього приводу не заперечував, як і з приводу обрання голови та секретаря зборів на кожному з засідань .

ОСОБА_2 та секретар ОСОБА_7 наполягали, щоб ОСОБА_3 поставив свій підпис в протоколі реєстрації учасників товариства, в подальшому оформили протоколи від 19.06.2017р., 21.08.2017р., та від 06.09.2017р..

За вказаних обставин та надаючи правову оцінку поданим позивачем та третьою особою доказам, а саме заявам свідків, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що дані докази є рівнозначними, але суперечливими, такими, які заперечують один одного.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що в даному випадку наявні у матеріалах справи відповідні докази, у тому числі заяв свідків, свідчать про недоведеність тієї обставини, що учасник ТОВ "Топ- Світ" ОСОБА_3 був присутнім на загальних зборах, а саме: 21.08.2017р. та голосував за прийняте рішення.

Водночас, докази, які б свідчили та підтверджували повідомлення позивача про організацію таких зборів матеріали справи також не містять.

При цьому, суд апеляційної інстанції виходить з того, що в рамках господарської справи суд не надає оцінку обставинам, які є предметом розгляду у незакінченому кримінальному провадженні, про які зазначає скаржник в апеляційній скарзі, оскільки не може перебирати на себе повноваження органів досудового розслідування та, відповідно, судових органів іншої юрисдикції.

Крім того, доводи апеляційної скарги про те, що рішення у даній справі впливає на законні права та інтереси Фінансової компанії "Приватні інвестиції" і остання мала б бути залучена до участі у даній справі до уваги судом апеляційної інстанції не беруться, оскільки колегією суддів не встановлено обставин того, що рішення у даному провадженні по справі може вплинути на права і обов`язки Фінансової компанії "Приватні інвестиції".

Отже, виходячи із системного аналізу обставин встановлених при розгляді даної справи у їх сукупності та надані докази, виходячи із загальних засад, встановлених у ст.3 ЦК України, а саме, справедливості, добросовісності та розумності, колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції про те, що матеріалами справи не доведено, що загальні збори від 21.08.2017р. відбулися за наявності кворуму, та те, що учасник ТОВ "Топ Світ" ОСОБА_3 приймав участь у зборах товариства, які оформлені протоколом №2 від 21.08.2017р., а тому заявлені позовні вимоги є правомірними.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з вірним висновком місцевого господарського суду про задоволення позову в повному обсязі.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.

Слід також зазначити, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010р. у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

В силу приписів ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Натомість, скаржником не надано достатніх належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст.75, 76 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції, викладеної в апеляційній скарзі.

Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Відповідно до ст.276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених обставин, рішення Господарського суду Волинської області від 30.07.2019р. у справі №903/705/17 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , с.Лище, Луцького району Волинської області залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Волинської області від 30.07.2019р. у справі №903/705/17 - без змін.

2. Матеріали справи №903/705/17 повернути до Господарського суду Волинської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку встановленому ст.ст.287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "31" жовтня 2019 р.

Головуючий суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Демидюк О.О.

Суддя Савченко Г.І.