ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2019 р. Справа№ 905/204/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Хрипуна О.О.

Козир Т.П.

секретар судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін:

від позивача Волько М.М., в.о. директора

від відповідача Лисенко В.О. довіреність № 14-202 від 17.05.19

розглянувши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду міста Києва від 06 червня 2019 року (повний текст складено 27.06.2019 р.)

у справі № 905/204/19 (суддя Привалов А.І.)

за позовом Обласного комунального підприємство "Донецьктеплокомуненерго",

до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України",

про визнання договору поновленим та визнання додаткової угоди до нього укладеною,-

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.1 короткий зміст позовних вимог:

1.1.1. Обласне комунальне підприємство "Донецьктеплокомуненерго" звернулося до Господарського суду Донецької області з позовом до ПАТ"Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про: визнання договору постачання природного газу №3671/18-ТЕ-6 від 16.10.2018р. поновленим на строк з 01.12.2018р. до 30.04.2019р. включно; визнання додаткової угоди № 4 до договору постачання природного газу №3671/18-ТЕ-6 від 16.10.2018р. укладеною в редакції позивача на строк з 01.12.2018р. до 30.04.2019р. включно.

1.1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що поновлення дії договору № 3671/18-ТЕ-6 від 16.10.2018р. постачання природного газу для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню з 01.12.2018р. до 30.04.2019р. (включно) є обов`язком відповідача на підставі Закону України "Про ринок природного газу" та постанови Кабінету Міністрів України від 19.10.2018 року № 867 "Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу".

1.2 короткий зміст рішення суду першої інстанції:

1.2.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 06 червня 2019 у справі №905/204/19 позовні вимоги задоволено частково, визнано укладеною Додаткову угоду № 4 до договору постачання природного газу для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню (із реквізитами ПАТ "Донецькоблгаз") від 16.10.2018 року № 3671/18-ТЕ-6, укладеного між ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, місто Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 6; ) та Обласним комунальним підприємством "Донецьктеплокомуненерго" (84307, Донецька область, місто Краматорськ, провулок Земляний, будинок 2; ) на строк з 01.12.2018 року до 30.04.2019 року (включно) на умовах, які були запропоновані. Стягнуто з ПАТ "НАК "Нафтогаз України" на користь Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" судовий збір в сумі 1 921,00 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с. 253-271).

1.3 короткий зміст вимог апеляційної скарги:

1.3.1. АТ "НАК "Нафтогаз України" звернулось з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 06 червня 2019 року у справі №905/204/19, в якій просить оскаржуване рішення в частині задоволених позовних вимог скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ:

2.1. визначення складу суду, заяви, клопотання:

2.1.1. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 серпня 2019 року, апеляційна скарга АТ "НАК "Нафтогаз України" у судовій справі № 905/204/19 передана на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Хрипун О.О., Козир Т.П.

2.1.2. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21 серпня 2019 року поновлено Акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 06 червня 2019 року у справі № 905/204/19. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду міста Києва від 06 червня 2019 року у справі № 905/204/19 залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

2.1.3. 09 вересня 2019 року АТ "НАК "Нафтогаз України" звернулось з заявою про усунення недоліків апеляційної скарги.

2.1.4. 11 вересня 2019 року ухвалою Північного апеляційного господарського суду відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду міста Києва 06 червня 2019 року у справі № 905/204/19. Справу № 905/204/19 призначено до розгляду на 07.10.2019 р.

2.1.5. 07 жовтня 2019 року ухвалою Північного апеляційного господарського суду у судовому засіданні оголошено перерву до 28 жовтня 2019 року.

2.2. узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу:

2.2.1 Відповідач вказує, що визнання укладеною Додаткової угоди до договору постачання природного газу є неналежним способом захисту у спірних правовідносинах між позивачем та відповідачем.

2.2.2 Судом не враховано, що чинне законодавство України не містить приписів щодо обов`язку укладення Договору про постачання природного газу між Позивачем та Відповідачем, а типова форма договорів постачання/купівлі-продажу газу відсутня.

2.2.3 Відповідач зазначає, що позивачем не надано Відповідачу визначених Правилами постачання природного газу документів.

2.2.4 Суд дійшов помилкових висновків щодо відсутності заборгованості у позивача перед ПрАТ "ВК "Укрнафтобуріння" за спожитий природний газ.

2.2.5 Позивачем не доведено існування між Позивачем та Відповідачем відповідних господарських правовідносин, у зв`язку з чим, застосування умов спірної додаткової угоди до договору про постачання природного газу на період до її фактичного укладення є неправомірним.

2.2.6 Також відповідач зазначив, що заявлені позивачем редакція додаткової угоди має відмінність від змісту резолютивної частини оскаржуваного судового рішення щодо п. 2.1. та п. 7.3. договору.

2.3 узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи:

2.3.1 Позивач у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що відповідно до Постанов КМУ від 17.10.2018 року №836, від 19.10.2018 № 838 та від 19.10.2018 № 867 та на виконання спеціальних обов`язків укладений сторонами Договір був неодноразово пролонгований, що також не заперечується і Відповідачем, яким також н а виконання вимог постанови КМУ від 19.10.2018 року №867 направлено позивачу проект спірної Додаткові угоди №4 до Договору.

2.3.2 Позивач зазначає, що відсутність типової форми договору не спростовує обов`язок щодо його укладання, який закріплюється в інших нормативних актах.

2.3.3 Враховуючи те, що Законом України "Про ринок природного газу" з метою забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу на Відповідача покладені спеціальні обов`язки в обсязі та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України у постанові № 867 від 19.10.2018 р., в тому числі щодо укладання договору, який затверджений, Постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2016 року №357, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що порушене право Позивача підлягає захисту судом на підставі ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України.

2.3.4 Судом правильно та повно встановлені обставини та зроблено вірний висновок про те, що укладення спірного господарського договору є обов`язком для сторін в силу приписів ст. 179 ГК України, Закону України "Про ринок природного газу" та п. 3 Положення № 867.

2.3.5 Оскільки постачання природного газу згідно діючих норм неможливо без укладенню договору, то обов`язок постачати природний газ виробникам теплової енергії, які здійснюють виробництво теплової енергії для всіх категорій споживачів, кореспондує з обов`язком укласти з такими виробниками договір про постачання природного газу.

2.3.6 Позивач вказує, що хоча розпорядження і не є актом нормативного характеру, проте, обов`язковість його виконання також встановлена законом (ст. 50 Закону України "Про Кабінет Міністрів України), воно є складовою частиною законодавчої бази, тому має розглядатися в сукупності з приписами Закону України "Про ринок природного газ", Кодексу газотранспортних систем, Кодексу Газорозподільної мережі, Правил постачання природного газу, Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу.

2.3.7 Позивач зазначає про помилковість посилання відповідача в апеляційній скарзі на пункт 4 розділу II Правил постачання природного газу, оскільки розділом II Правил визначено вимогу стосовно надання довідки лише у разі укладення нового договору, натомість обставини даної справи свідчать про те, що договір № 3671/18-ТЕ-6 укладений сторонами раніше, а саме 16.10.2018 р., а відповідач своїми діями підтвердив свій намір продовжити вказаний договір в частині поставки газу, направивши засобами електронного зв`язку проект додаткової угоди №4 до договору №3671/18-ТЕ-6 від 16.10.2018 року.

2.3.8 Договір № ПГ-С/18-011/18" від 06.11.2018р. на постачання природного газу укладався між Позивачем та ПрАТ "Видобувна компанія "Укрнафтабуріння" виключно для власних потреб, а не для вироблення теплоенергії для населення та за поставлений природний газ підприємство повністю розрахувалось, на підтвердження чого відповідачу поданий відповідний пакет документів.

2.3.9 В постанові Північного апеляційного господарського суду від 19.06.2019 р. у справі №910/17290/18 (тобто після ухвалення оскаржуваного рішення) встановлено відсутність позивача в реєстрі постачальника ПАТ "ВД "Укрнафтобуріння" на листопад 2018 р.

2.3.10 Посилання відповідача на відсутність правовідносин з позивачем у грудні спростовується копією платіжного доручення №242 від 27.12.2018 року про сплату Відповідачу за спожитий природний газ за грудень 2018 року за договором №3671/18-ТЕ-6 від 16.10.2018 р.(т.І, а.с. 64).

2.4 інші процесуальні дії у справі:

2.4.1. У судовому засіданні 28 жовтня 2019 року представник відповідача надав пояснення, в яких підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову - відмовити.

2.4.2. Представник позивача у судовому засіданні 28 жовтня 2019 року надав пояснення, в яких заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Мотивувальна частина.

3.ПОЗИЦІЯ СУДУ:

3.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини;

3.1.1. 16.10.2018р. ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", як постачальником та Обласним комунальним підприємством "Донецьктеплокомуненерго", як споживачем укладено Договір №3671/18-ТЕ-6 постачання природного газу, за умовами якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2018 році природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору (т.І, а.с. 23-28).

3.1.2. Відповідно до п. 1.2. договору, природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

3.1.3. Згідно з п. 12.1. договору, останній набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2018 р. до 17 жовтня 2018 р. (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

3.1.4. У пп. 1 п. 11.3. договору сторони погодили порядок внесення змін до договору, зокрема, зазначивши, що усі зміни і доповнення до цього договору оформлюються письмово у формі додаткової угоди про внесення змін до цього договору та підписуються уповноваженими представниками сторін.

3.1.5. Зміни до договору, викладені не у формі додаткового договору або додаткової угоди про внесення змін до цього договору, не можуть бути застосовані до відносин сторін за цим договором (пп. 2 п.11.3. договору).

3.1.6. Між сторонами справи укладено Додаткову угоду № 1 від 26.10.2018р., Додаткову угоду № 2 від 29.10.2018р., Додаткову угоду № 3 від 12.11.2018р. до Договору постачання природного газу від 16 жовтня 2018 р. №3671/18-ТЕ-6, якими зокрема, внесено зміни до обсягів природного газу, що підлягав постачанню за договором та пролонговано строк дії договору (та реалізації природного газу) до 30 листопада 2018 р. (включно). Всі додаткові угоди укладені за ініціативою ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (т.І, а.с. 34, 35, 40).

3.1.7. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 867 від 19.10.2018р. на електронну адресу позивача відповідачем направлено проект Додаткової угоди № 4, щодо пролонгації строку дії договору до 30.04.2019 р. (включно) (т.І, а.с. 36-37).

3.1.8. 28.11.2018р. позивач надіслав підписаний проект Додаткової угоди №4 на адресу відповідача листом за вих. № юр/2943 (т.І, а.с. 49, 50-54).

3.1.9. Відповідач листом від 05.12.2018р. за вих. № 26-7710/1.2-8 повернув проект додаткової угоди № 4 без підписання, посилаючись на те, що НАК "Нафтогаз України" не було постачальником природного газу в жовтні-листопаді 2018 року для ОКП "Донецьктеплокомуненерго"(т.І, а.с. 55-56).

3.1.10. 27.12.2018р. позивач повторно надіслав відповідачу для підписання доопрацьовану Додаткову угоду № 4 до Договору постачання природного газу від 16.10.2018 р. №3671/18-ТЕ-6 та просив надати номінацію на грудень (т.І, а.с. 57, 58-62).

3.1.11. Листом від 29.12.2018р. за № 26-8408/1.2-18 відповідач повторно повернув без підписання проект додаткової угоди № 4, посилаючись на відсутність правових підстав для встановлення договірних відносин з позивачем, оскільки підприємству у грудні 2018 року не надавались номінації та постачання природного газу не здійснювалось (т.І, а.с. 63).

3.2 обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначених відповідно до них правовідносин;

3.2.1. Спір у даній справі виник у зв`язку з відмовою відповідача підписати Додаткову угоду № 4 до Договору постачання природного газу від 16 жовтня 2018 р. № 3671/18-ТЕ-6, якою продовжується строк дії договору до 30.04.2019р. (включно) та яку відповідач зобов`язаний укласти в силу закону.

3.2.2. У п. 2.1. Договору у первісній редакції визначено, що постачальник передає споживачу з 01.10.2018 р. по 17.10.2018 р. природний газ орієнтовним обсягом до 820 тис.куб.м.

3.2.3. У п. 2.1. Договору в редакції додаткової угоди №1 від 26.10.2018 визначено, що постачальник передає споживачу з 01.10.2018 р. по 26.10.2018 р. природний газ орієнтовним обсягом до 2168 тис.куб.м.

3.2.4. У п. 2.1. Договору в редакції додаткової угоди №2 від 29.10.2018 визначено, що постачальник передає споживачу з 01.10.2018 р. по 31.10.2018 р. природний газ орієнтовним обсягом до 4336 тис.куб.м.

3.2.5. Додатковою угодою №3 від 12.11.2018 п. 2.1. Договору доповнено абзацом у наступній редакції: "Постачальник передає споживачу з 01.11.2018 р. по 30.11.2018 р. природний газ орієнтовним обсягом до 18998 тис.куб.м.

3.3 доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції;

3.3.1. Надавши оцінку обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

3.3.2. Частиною 1 ст. 11 Закону України "Про ринок природного газу" передбачено, що з метою забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу на суб`єктів ринку природного газу у виключних випадках та на визначений строк можуть покладатися спеціальні обов`язки в обсязі та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України після консультацій із Секретаріатом Енергетичного Співтовариства.

3.3.3. Постачальники природного газу, на яких покладені спеціальні обов`язки, та їх структурні підрозділи у двомісячний строк укладають із споживачами нові договори (додаткові угоди) із зазначенням відповідного поточного рахунку із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ, виключно на такий рахунок (ч. 6 ст. 11 Закону України "Про ринок природного газу").

3.3.4. Постановою Кабінету Міністрів України № 867 від 19.10.2018 затверджено Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, яким на ПАТ "НАК "Нафтогаз України" покладено спеціальні обов`язки, зокрема, постачати природний газ на умовах та у порядку, що визначені цим Положенням, виробникам теплової енергії, які здійснюють виробництво теплової енергії для всіх категорій споживачів (фізичні або юридичні особи, які використовують теплову енергію на підставі договору).

3.3.5. Згідно з положеннями Статуту ОКП "Донецьктеплокомуненерго", метою діяльності підприємства є виробництво теплової енергії (крім діяльності з виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках), транспортування її магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами та постачання теплової енергії у вигляді пари та гарячої води споживачам, у порядку, встановленому законодавством.

3.3.6. В силу положень п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу" позивач є захищеним споживачем, тобто підприємством, що здійснює надання важливих суспільних послуг та є виробником теплової енергії для потреб таких споживачів або підприємств, установ, організацій за умови, що виробництво теплової енергії для потреб таких споживачів або підприємств, установ, організацій здійснюється за допомогою об`єктів, не пристосованих до зміни палива та приєднаних до газотранспортної або газорозподільної системи.

3.3.7. Предметом Договору постачання природного газу від 16 жовтня 2018 р. №3671/18-ТЕ-6 та додаткових угод до нього є постачання природного газу для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

3.3.8. Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 717-р від 03.10.2018 "Деякі питання опалювального сезону 2018/2019 року" встановлено обов`язок: "ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" з метою забезпечення своєчасного початку та сталого проходження опалювального сезону 2018/2019 року укласти до 15.10.2018 договори із суб`єктами господарювання, що здійснюють виробництво теплової енергії для надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води населенню та/або виробництва теплової енергії для релігійних організацій з дотриманням вимог Примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2016 р. № 357 (Офіційний вісник України, 2016 р., № 46, ст. 1666), та принципу недискримінації".

3.3.9. Обов`язковість до виконання розпоряджень Кабінету Міністрів України визначено ст. 117 Конституції України.

3.3.10. При цьому положеннями п. 8 Розділу ІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015 визначено, що постачальники із спеціальними обов`язками, на яких в установленому порядку покладений обов`язок постачати природний газ певній категорії споживачів, яким у даному випадку є відповідач, не мають права відмовити таким споживачам в укладанні договору постачання природного газу за умови дотримання цими споживачами вимог цих Правил та чинного законодавства України.

3.3.11. Про дотримання позивачем вимог цих Правил та чинного законодавства України свідчить факт укладення сторонами Договору №3671/18-ТЕ-6 постачання природного газу та трьох додаткових угод до нього, останньою з яких пролонговано його дію по 30.11.2018 р.

3.3.12. Слід зазначити, що положення Правил постачання природного газу (затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015 р.) не містять переліку документів, які мають бути подані споживачем з метою пролонгації вже укладеного з відповідним постачальником (яким у даному випадку є відповідач) договором.

3.3.13. Таким чином мотивована з посиланням на те, що позивачем не надано підписану діючим постачальником довідку (акт звірки взаєморозрахунків) про відсутність простроченої заборгованості позивача за поставлений природний газ перед діючим постачальником, відмова відповідача від підписання додаткової угоди про продовження дії договору є необґрунтованого та такою, що суперечить Правилам постачання природного газу з урахуванням Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 717-р від 03.10.2018 "Деякі питання опалювального сезону 2018/2019 року", яким встановлено обов`язок ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" укласти договори із суб`єктами господарювання, що здійснюють виробництво теплової енергії з метою забезпечення в т.ч. сталого проходження опалювального сезону 2018/2019 року, доказів закінчення якого в листопаді 2018 р. - відповідачем не надано.

3.3.14. Доказів виконання відповідачем вимог ч.ч. 3, 4 ст. 181 ГК України щодо складення відповідачем протоколу розбіжностей або направлення обґрунтованих заперечень щодо наданого позивачем проекту спірної додаткової угоди до договору - матеріали справи не містять.

3.3.15. Зі змісту розпорядження Кабінету Міністрів України від 03.10.2018р. №717-р вбачається, що укладений ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" договір на постачання природного газу має охоплювати весь період опалювального сезону 2018/2019, у зв`язку з чим позивачем у спірній правомірній угоді правомірно визначено строк дії договору до 30 квітня 2019 року.

3.3.16. При цьому, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вимога позивача про визнання договору постачання природного газу № 3671/18-ТЕ-6 від 16.10.2018р. поновленим на строк з 01.12.2018р. до 30.04.2019р. (включно) не є ефективним способом захисту порушених прав позивача, оскільки встановлює юридичний факт, тоді як відновлення прав позивача можливе шляхом встановлення певного правовідносини, що виникає на підставі відповідного правочину.

3.3.17. Виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, меж здійснення особою цивільних прав і виконання цивільних обов`язків (ст. ст. 3, 6, 12-15, 20 ЦК України), колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що у разі невизнання особою права на укладення договору, таке право підлягає захисту судом на підставі ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України шляхом визнання договору, укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов`язкової дії.

3.4. чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси за захистом яких мало місце звернення до суду:

3.4.1. Позивачем доведено порушення відповідачем обов`язку з укладення додаткової угоди № 4 до договору постачання природного газу № 3671/18-ТЕ-6 від 16.10.2018р. в редакції позивача на строк з 01.12.2018р. до 30.04.2019р. включно.

ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА:

4.1. висновки за результатами розгляду матеріалів справи

4.1.1. Враховуючи те, що позивачем доведено порушення відповідачем обов`язку з укладення додаткової угоди, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

4.2. посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції:

4.2.1. У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

4.2.2. За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

4.2.3. Статтею 3 Цивільного кодексу України визначено, що однією із загальних засад цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та інтересу.

4.2.4. Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд (частина 1 статті 12 Цивільного кодексу України).

4.2.5. Відповідно до частини 1 статті 13 Цивільного кодексу України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

4.2.6. Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

4.2.7. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

4.2.8. Спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом (ст. 187 ГК України).

4.2.9. Статтею 5 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

4.2.10. У відповідності зі ст. 173 ГК України та ст. 509 ЦК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

4.2.11. Відповідно до статті 67 Господарського кодексу України, відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

4.2.12. Частиною 1 статті 174 Господарського кодексу України передбачено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

4.2.13. У відповідності до частин 3, 4 статті 181 Господарського кодексу України сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

4.2.14. Відповідно до частини 3 статті 179 Господарського кодексу України, укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

4.2.15. Правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу визначені Законом України "Про ринок природного газу".

4.2.16. Частиною 1 статті 11 Закону України "Про ринок природного газу" передбачено, що з метою забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу на суб`єктів ринку природного газу у виключних випадках та на визначений строк можуть покладатися спеціальні обов`язки в обсязі та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України після консультацій із Секретаріатом Енергетичного Співтовариства.

4.2.17. Згідно з частиною 4 статті 11 Закону України "Про ринок природного газу", рішення Кабінету Міністрів України про покладання спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу має визначати: 1) загальносуспільний інтерес у процесі функціонування ринку природного газу, для забезпечення якого покладаються спеціальні обов`язки на суб`єктів ринку природного газу; 2) обсяг спеціальних обов`язків; 3) коло суб`єктів ринку природного газу, на яких покладаються спеціальні обов`язки; 4) обсяг прав суб`єктів ринку природного газу, на яких покладаються спеціальні обов`язки, необхідних для виконання таких обов`язків; 5) категорії споживачів, яких стосуються спеціальні обов`язки; 6) територію та строк виконання спеціальних обов`язків; 7) джерела фінансування та порядок визначення компенсації, що надається суб`єктам ринку природного газу, на яких покладаються спеціальні обов`язки, з урахуванням положення частини сьомої цієї статті.

4.2.18. Постачальники природного газу, на яких покладені спеціальні обов`язки, та їх структурні підрозділи у двомісячний строк укладають із споживачами нові договори (додаткові угоди) із зазначенням відповідного поточного рахунку із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ, виключно на такий рахунок (частина 6 статті 11 Закону України "Про ринок природного газу").

4.2.19. Постановою Кабінету Міністрів України № 867 від 19.10.2018р. затверджено Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, яке визначає обсяг та умови виконання спеціальних обов`язків, що покладаються на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, зокрема для забезпечення стабільності, належної якості та доступності природного газу, підтримання належного рівня безпеки його постачання споживачам без загрози першочерговій цілі створення повноцінного ринку природного газу, заснованого на засадах вільної конкуренції з дотриманням принципів пропорційності, прозорості та недискримінації.

Цим Положенням покладаються такі спеціальні обов`язки на ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", зокрема, постачати природний газ на умовах та у порядку, що визначені цим Положенням, виробникам теплової енергії, а саме виробникам теплової енергії, які здійснюють виробництво теплової енергії для всіх категорій споживачів (фізичні або юридичні особи, які використовують теплову енергію на підставі договору).

4.2.20. Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 717-р від 03.10.2018 "Деякі питання опалювального сезону 2018/2019 року" встановлено обов`язок з метою забезпечення своєчасного початку та сталого проходження опалювального сезону 2018/2019 року Публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" укласти до 15 жовтня 2018 року договори із суб`єктами господарювання, що здійснюють виробництво теплової енергії для надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води населенню та/або виробництва теплової енергії для релігійних організацій.

4.2.21. Статтею 117 Конституції України передбачено, що Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

4.2.22. Положеннями частини 1 статті 12 Закону України "Про ринок природного газу" передбачено, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

4.2.23. Відповідно до абзацу 13 пункту 5 розділу І Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015р. № 2496, постачальник із спеціальними обов`язками - суб`єкт господарювання, на якого відповідно до статті 11 Закону України "Про ринок природного газу" Кабінетом Міністрів України покладені спеціальні обов`язки з постачання природного газу певній категорії споживачів та який не має права відмовити таким споживачам в укладенні договору постачання природного газу.

4.2.24. Постачальники із спеціальними обов`язками, на яких в установленому порядку покладений обов`язок постачати природний газ певній категорії споживачів, у тому числі в певних обсягах, не мають права відмовити таким споживачам, об`єкти яких знаходяться на закріпленій території цих постачальників, в укладанні договору постачання природного газу (з урахуванням певних обсягів та цін, якщо вони будуть встановлені для постачальника) за умови дотримання цими споживачами вимог цих Правил та чинного законодавства України (пункт 8 Розділу ІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 №2496).

4.2.25. Згідно з пунктом 27 частини 1 статті 1 Закону України "Про ринок природного газу" постачальник природного газу - це суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу.

Отже, норми спеціального закону в сфері постачання природного газу (Закон України "Про ринок природного газу") унеможливлюють закупівлю природного газу в постачальника, який не має відповідної ліцензії.

4.2.26. Серед обов`язків споживачів відповідно до пункту 1 частини 2 статті 13 Закону України "Про ринок природного газу" є укладення договору про постачання природного газу.

4.2.27. Підпунктом 3 пункту 1 розділу 2 Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496 (далі - Правила) передбачено, що підставою для постачання природного газу є наявність у споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу та дотримання його умов.

4.2.28. Згідно з пунктом 2 розділу 2 Правил, постачання природного газу споживачу здійснюється за договором постачання природного газу, який укладається відповідно до вимог цього розділу, за яким постачальник зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

4.2.29. Таким чином, відповідач наділений спеціальними обов`язками (щодо постачання природного газу виробникам теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню), відтак будучи ліцензіатом та монополістом з постачання природного газу, зобов`язаний здійснювати постачання природного газу для вироблення теплової енергії іншим категоріям споживачів, у тому числі бюджетних установ та організацій.

4.2.30. При цьому, пунктом 10 частини 1 статті 1 Закону України "Про ринок природного газу" передбачено, що позивач є захищеним споживачем, тобто підприємством, що здійснює надання важливих суспільних послуг та є виробником теплової енергії для потреб таких споживачів або підприємств, установ, організацій за умови, що виробництво теплової енергії для потреб таких споживачів або підприємств, установ, організацій здійснюється за допомогою об`єктів, не пристосованих до зміни палива та приєднаних до газотранспортної або газорозподільної системи.

4.2.31. Відповідно до частин 3, 4 ст. 179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону, щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

4.2.32. Таким чином, наведені приписи законодавства є імперативними та визначають, що постачання природного газу відбувається виключно на підставі укладеного договору. У зв`язку з цим, укладення договору на постачання природного газу є обов`язковим.

4.2.33. Однією із підстав для постачання природного газу споживачу згідно з пунктом 1 розділу 2 Правил постачання природного газу є відсутність простроченої заборгованості споживача за поставлений природний газ перед діючим постачальником (за його наявності), що має підтверджуватися письмовою довідкою діючого постачальника або складеним з ним актом звірки взаєморозрахунків.

4.2.34. Укладення договору постачання природного газу здійснюється з урахуванням таких вимог: споживач має право укласти договір постачання природного газу з будь-яким постачальником за умови відсутності простроченої заборгованості за поставлений природний газ перед діючим постачальником (пункт 3 Розділу 2 Правил постачання природного газу).

4.2.35. Пунктом 4 Розділу 2 Правил постачання природного газу передбачено, що для укладення договору постачання природного газу споживач має надати постачальнику такі документи, зокрема довідку (акт звірки розрахунків) про відсутність простроченої заборгованості споживача за поставлений газ перед діючим постачальником за поставлений природний газ, підписану діючим постачальником (за його наявності).

4.2.36. Згідно з ч. 3 ст. 653 Цивільного кодексу України, якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

4.2.37. Відповідно до ч. 2 ст. 187 Господарського кодексу України, день набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

5. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ:

5.1. мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу

5.1.1. Твердження відповідача про неналежність обраного способу захисту спростовується викладеною у постановах Верховного Суду України від 10.10.2012 у справі № 6-110цс12 та постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.06.2018 у справі № 910/9105/17 та від 12.02.2019 р. у справі №910/2531/18 правовою позицією, відповідно до якої у разі невизнання особою права на укладення договору, таке право підлягає захисту судом на підставі ч. 2 ст. 16 ЦК України шляхом визнання договору, укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов`язкової дії.

При цьому, відповідно до ч. ст. 5 ГПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

5.1.2. Твердження відповідача щодо необов`язковості укладення Договору про постачання природного газу спростовуються тим, що розпорядження Кабінету Міністрів України від 03.10.2018р. №717-р, виконання якого є обов`язковим в силу положень ст. 117 Конституції України, було встановлено обов`язок ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" з метою забезпечення своєчасного початку та сталого проходження опалювального сезону 2018/2019 року укласти до 15.10.2018 договори із суб`єктами господарювання, що здійснюють виробництво теплової енергії для надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води населенню та/або виробництва теплової енергії для релігійних організацій з дотриманням вимог Примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2016 р. № 357.

Враховуючи викладене, з урахуванням положень ст. 117 Конституції України, ст. 179 ГК України, Закону України "Про ринок природного газу" та п. 3 Положення № 867 укладення такого договору є обов`язковим для відповідача.

При цьому, зміст розпорядження №717-р свідчить про те, що укладений відповідачем договір на постачання природного газу має охоплювати весь період опалювального сезону 2018/2019, натомість договір, додаткову угодо до якого визнано укладеною судом першої інстанції, весь опалювальний період не охоплював та, з урахуванням змін, встановлював строк дії до 30.11.2018 р., а тому визнання укладеною додаткової угоди до договору постачання природного газу у судовому порядку є правомірним та таким, що відповідає положенням чинного законодавства.

5.1.3. Не спростовують правильних висновків суду першої інстанції і твердження відповідача про те, що позивачем не надано відповідачу визначених Правилами постачання природного газу документів, оскільки перелік документів, на який посилається відповідач стосується укладення нового договору, а не додаткової угоди до вже укладеного.

5.1.4. Додатково щодо відмов відповідача від укладення додаткової угоди №4 слід зазначити наступне.

Перше (у грудні 2018 р.) повернення додаткової угоди №4 на доопрацювання здійснено відповідачем з посиланням на те, що він не був постачальником природного газу для позивача у жовтні та листопаді 2018 р. та на наявність у позивача заборгованості, друге (у грудні 2018 р.) - з посиланням на ненадання підтвердження відсутності простроченої заборгованості за поставлений ПрАТ "ВК "Укрнафтобуріння" газ, третє (у січні 2019 р.) - з посиланням на те, що у грудні 2018 р. відповідач не надав позивачу номінацій та не здійснював постачання газу.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач повідомляв відповідача про те, що з ПрАТ "Видобувна компанія "Укрнафтабуріння" укладався Договір № ПГ-С/18-011/18 від 06.11.2018р. на постачання природного газу виключно для власних потреб та за поставлений природний газ підприємство повністю розрахувалось на підтвердження чого відповідачу був поданий відповідний пакет документів.

Долученою відповідачем до матеріалів справи копією листа позивача від 21.12.2018 р. №юр/3155 підтверджується надання позивачем відповідачу копію довідки про відсутність заборгованості перед ПАТ "Донецькоблгаз" від 11.12.2018 р., акту звіряння розрахунків з ТОВ "Маргаз" від 12.12.2018 р., договору на постачання природного газу №ПГ-С/18-011/16 від 06.11.2018 р. з ПрАТ "Укрнафтобуріння", акту приймання-передачі природного газу від 30.11.2018 р. на обсяг газу 50,865 тис.куб.м з ПрАТ "ВК "Укрнафтобуріння", рахунку з ПрАТ "ВК" Укрнафтобуріння" на оплату №ПГ-С/18-011/16 від 23.11.2018 р. на суму 651074,04 грн., листа ОКП "Донецьктеплокомуненерго" від 14.12.2018 р. №м юр/3063 із додатками на адресу ПрАТ "Укрнафтобуріння", платіжних доручень про проведену оплату ОКП "Донецьктеплокомуненерго" за договором №ПГ-С/18-011/16 від 06.11.2018 р. (т.І, а.с. 160-161).

У відзиві на позов разом з яким відповідачем додано копію листа позивача від 21.12.2018 р. №юр/3155, відповідач факт отримання вказаних у додатку до нього документів не заперечує.

При цьому, як вірно зазначено судом першої інстанції обов`язку споживача підтвердити відсутність заборгованості за поставлений газ перед попереднім постачальником шляхом надання довідки такого постачальника має кореспондувати обов`язок постачальника надати споживачу таку довідку або підписати акт звірки взаєморозрахунків. Водночас, обов`язок постачальника природного газу надати споживачу довідку про відсутність заборгованості за поставлений природний газ або підписати акт взаєморозрахунків законодавчо не встановлений.

Таким чином, у зв`язку з представленням відповідачу підтверджуючих документів щодо здійснення розрахунку за поставлений природний газ, посилання відповідача на не надання позивачем довідки ПрАТ "Видобувна компанія "Укрнафтабуріння" про відсутність у позивача заборгованості, є необґрунтованими та такими, що не відповідають нормам чинного законодавства України, що регулюють відповідні правовідносини. Неповноти розрахунків позивача перед ПрАТ "Видобувна компанія "Укрнафтабуріння" не підтверджено.

У абз. 2 п. 8 Правил постачання природного газу визначено, визначено, що при укладанні такими споживачами договору постачання природного газу з іншим постачальником (відмінним від постачальника із спеціальними обов`язками) договір постачання природного газу з постачальником із спеціальними обов`язками (за його наявності) на період постачання газу новим постачальником не розривається, а лише призупиняється в частині постачання природного газу на період поставки газу новим постачальником.

У разі невиконання зобов`язань з постачання природного газу споживачу діючим постачальником (за умови відсутності простроченої заборгованості споживача перед цим постачальником) постачання природного газу споживачу постачальником із спеціальними обов`язками відновлюється у повному обсязі з першого дня, наступного після дня припинення виконання зобов`язань діючим постачальником.

Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів того, що у позивача крім відповідача протягом жовтня-листопада 2018 року був діючий постачальник природного газу, який придбавався з метою виробництва теплової енергії для надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води населенню та відповідний постачальник природного газу у грудні 2018 р. колегія суддів зазначає про недоведеність відповідачем обставин за яких він міг відмовити позивачу в укладенні додаткової угоди №4 до договору.

5.1.5. Колегія суддів зазначає про безпідставність тверджень позивача про неправомірність застосування умов спірної додаткової угоди до договору про постачання природного газу на період до її фактичного укладення, оскільки чинним законодавством України не заборонено сторонам укладати правочини щодо урегулювання своїх правовідносин, які вже мали місце, а також враховуючи наявність у матеріалах справи копії платіжного доручення №242 від 27.12.2018 р. про сплату позивачем відповідачу за спожитий природний газ за грудень 2018 року за договором №3671/18-ТЕ-6 від 16.10.2018 р.(т.І, а.с. 64).

5.1.6. Зазначення судом у п. 2.1 та п. 7.3 відмінної від визначеної позивачем редакції додаткової угоди №4 не призвело до прийняття неправильного по суті рішення та відповідно, в силу абз. 2 ч. 2 ст. 277 ГПК України не є підставою для його скасування з огляду на наступне.

5.1.7. В п. 2.1 редакції додаткової угоди №4, визнаної укладеною оскаржуваним рішенням, зазначено замість визначеного позивачем з "01 жовтня 2018 року" - "01 грудня 2018 року". Оскільки вказана дата встановлює початок строку передачі постачальником споживачу газу, з урахуванням того, що в розрахункових періодах "жовтня 2018" та "листопада 2018" зазначено обсяг, що дорівнює "0", що відповідає правовідносинам сторін, якими не заперечується факт відсутності передачі у період з 01.10.2018 р. по 30.11.2018 р. природного газу на виконання договору відповідачем позивачу, колегія суддів зазначає, що зазначення судом у п. 2.1 та п. 7.3 відмінної від визначеної позивачем редакції додаткової угоди №4 не призвело до прийняття неправильного по суті рішення та відповідно, в силу абз. 2 ч. 2 ст. 277 ГПК України не є підставою для його скасування.

5.1.8. Пункт 7.3. редакції додаткової угоди №4, визнаної укладеною оскаржуваним рішенням, після слів "Сторони погодили, що з урахуванням що з урахуванням пункту 10.3. цього Договору підписання" містить доповнення "будь-яких договорів (або інших документів) про організацію взаєморозрахунків з різниці в тарифах відповідно до механізму, затвердженого постановами Кабінету Міністрів України (до 01.01.2019 - відповідно до постанови КМУ від 14.02.18 № 110), а також підписання Споживачем", яке по суті відповідає визначеним у п. 10.3 положенням, п. 43 форми Примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2016 р. № 357, з конкретизацією акту, на підставі якого такий механізм передбачено.

6. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ:

6.1.1. Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

6.1.2. Рішення Господарського суду міста Києва 06 червня 2019 року у справі №905/204/19 підлягає залишенню без змін.

6.1.3. Апеляційна скарга Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду міста Києва 06 червня 2019 року у справі № 905/204/19 задоволенню не підлягає.

7. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ:

7.1.1. Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду міста Києва 06 червня 2019 року у справі №905/204/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва 06 червня 2019 року у справі №905/204/19 залишити без змін.

3. Судові витрати у вигляді витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

4. Справу № 905/204/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено - 31.10.2019 р.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді О.О. Хрипун

Т.П. Козир