ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"28" жовтня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2816/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г.

при секретарі судового засідання Аганін В.Ю.

розглянувши справу №916/2816/19

За позовом: Державного підприємства „Адміністрація морських портів України, в особі Ренійської філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України (Адміністрація Ренійського морського порту) (68800, Одеська обл., Ренійський район, м.Рені, вул. Дунайська, 188; )

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „ДСЛ Україна (68800, Одеська обл., Ренійський район, м. Рені, вул. Дунайська, 188-В; )

Про стягнення 11021,28 грн.

Представники:

від позивача: Арабаджи І.А., представник за довіреністю

від відповідача: не з`явився

Встановив: Позивач Державне підприємство „Адміністрація морських портів України, в особі Ренійської філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України (Адміністрація Ренійського морського порту) звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю „ДСЛ Україна про стягнення 11021,28 грн.

Позовні вимоги позивача у справі обґрунтовано неналежним виконанням з боку Товариства з обмеженою відповідальністю „ДСЛ Україна прийнятих на себе зобов`язань за умовами Договору №96-П-РЕФ-17 від 01.12.2017р. та направлено на стягнення заборгованості у розмірі 9018,91 грн. та пені у розмірі 2002,37 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 25.09.2019р. прийнято позовну заяву Державного підприємства „Адміністрація морських портів України, в особі Ренійської філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України (Адміністрація Ренійського морського порту) до розгляду та відкрито провадження у справі №916/2816/19. Справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на "28" жовтня 2019 р. о 10:30. Запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві відзив на позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив із урахуванням вимог ст. 166 ГПК України протягом 10 днів з дня отримання відзиву. Встановлено відповідачу строк для подання заперечень із урахуванням вимог 167 ГПК України, протягом 10 днів з дня отримання відповіді на відзив. Викликано учасників справи у засідання на 28.10.2019р. о 10:30. Повідомлено учасників справи про відсутність у суду технічної можливості забезпечення учасникам справи права брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду до затвердження Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю „ДСЛ Україна відзиву на позовну заяву не надано, відповідач свого права на захист не використав, хоча відповідача було належним чином повідомлено про дату, час та місце проведення засідання суду, шляхом скерування на його юридичну адресу ухвали суду, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про вручення (вх. № ГСОО 43433/19 від 04.10.2019р.).

У судове засідання 28.10.2019р. представник відповідача не з`явився, про поважність причин відсутності суд не повідомив.

Згідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Приймаючи до уваги, що судове відправлення скеровувалось судом на адресу реєстрації відповідача, а також відсутність жодних клопотань з боку відповідача про відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача, за наявними в ній матеріалами відповідно до п.9 ст.165 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив.

01 грудня 2016р. між Державним підприємством „Адміністрація морських портів України, в особі Ренійської філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України (Адміністрація Ренійського морського порту) (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю „ДСЛ Україна (Споживач) було укладено Договір №96-П-РЕФ-16 на відшкодування витрат водопостачання та водовідведення (надалі Договір), за умовами якого постачальник здійснює водопостачання та водовідведення об`єктів споживача відповідно до встановлений цим договором умов, а споживач своєчасно здійснює відшкодування витрат за водопостачання і водовідведення, та сплачує вартість відшкодування витрат на утримання мереж водопостачання та водовідведення. Подача холодної води здійснюється в межах нормативів якості, яка відповідає Державним санітарним нормам, що діють, і правилам „Гігієнічні вимоги до питної води, призначеної для споживання людиною, затверджених Міністерством охорони здоров`я України. Прийом стічних вод здійснюється в межах якості для споживача „Правилами прийому стічних вод.

Відповідно до п. 4.1. Договору, розрахунковим періодом для визначення обсягу спожитої кількості води і кількість стічних вод приймається місць з першого числа по останнє число звітного місяця.

Умовами п. 4.2. Договору визначено, що споживач до 5 числа розрахункового місяця повинен: надати постачальнику (очікуваний) обсяг споживання води на розрахунковий місяць. Здійснити оплату на відшкодування витрат водопостачання та водовідведення самостійно авансовим платежем 100% вартості величини очікуваного водопостачання та водовідведення в розрахунковому періоді, та вартості витрат, пов`язаних з обслуговуванням мереж водопостачання та водовідведення. Розмір суми платежу розраховується споживачем самостійно, як суми добутків рівнів цін на відшкодування витрат водопостачання та водовідведення на очікуваний обсяг споживання води та водовідведення, визначених на поточний розрахунковий період, та вартості витрат пов`язаних з обслуговуванням мереж водопостачання та водовідведення на очікуваний обсяг споживання води та водовідведення, визначених на поточний розрахунковий період.

Згідно до п. 4.3. Договору, тариф на відшкодування витрат водовідведення встановлюються на підставі Рішення Ренійської міської ради №22 від 27.02.2015р. водовідведення для інших категорій споживачів 9,0833 грн. без ПДВ.

Умовами п. 4.5. Договору визначено, що постачальник здійснює виставлення рахунків за звітний місяць протягом 3-х перших днів місяця наступного за звітний. Споживач одержує у Постачальника рахунки для сплати послуг за звітний місяць та два примірника акта виконаних робіт (надання послуг) наступним чином: за поштовою адресою, вказаною в умовах цього договору, безпосередньо уповноваженим представником споживача під підпис у журналі виставлення рахунків.

Відповідно до п. 4.6. Договору, протягом 10 днів з дати виставлення рахунку споживач самостійно повинен зробити остаточний розрахунок на відшкодування витрат водопостачання та водовідведення, за перевищення договірних величин споживання води, оплату нарахувань по протоколах порушень при користуванні водою, інші платежі, згідно з умовами цього договору та повернути постачальнику один примірник належним чином оформленого акту виконання робіт (надання послуг), який підтверджує факт виконання робіт (надання послуг).

Згідно до п. 4.7. Договору, нарахування ПДВ здійснюється згідно з чинним податковим законодавством України. Датою сплати за договором є дата зарахування коштів на банківський розрахунок постачальника. (п. 4.8. Договору).

На виконання умов укладеного правочину, постачальником на користь споживача були надані обумовлені Договором №96-П-РЕФ-16 на відшкодування витрат водопостачання та водовідведення від 01 грудня 2016р. послуги, що підтверджується актами виконаних робіт (наданих послуг), які підписані сторонами, а саме: від 30.06.2018р., 31.07.2018р., 31.08.2018р., 30.09.2018р., 31.10.2018р., 30.11.2018р., 31.12.2018р., 31.01.2019р., 28.02.2019р., 31.03.2019р., 30.04.2019р., 31.05.2019р., 30.06.2019р., 31.07.2019р., 31.08.2019р. та з урахуванням положень п. 4.5. Договору, позивачем на користь відповідача були вистелені відповідні рахунки на оплату.

Проте, як зазначає позивач, станом на момент подання позовної заяви до суду та станом на момент розгляду справи, заборгованість за надані послуги, відповідачем оплачена не була.

Також позивачем було зазначено суду, що Державним підприємством „Адміністрація морських портів України, в особі Ренійської філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України (Адміністрація Ренійського морського порту) на адресу споживача було скеровано претензії з вимогою оплати заборгованості, які були відповідачем залишені без задоволення.

Відповідно до п. 5.3. Договору, у випадку невчасної оплати платежів, Споживач виплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожну добу прострочення.

Позивачем було здійснено нарахування пені на суму 2002,37 грн.

Умовами п. 8.1. Договору даний Договір діє до 31.12.2016р. і вступає в силу з моменту підписання. Договір вважається щорічно автоматично продовженим на рік, якщо за 1 місяць до закінчення терміну дії цього договору жодна із сторін не заявить письмово про необхідність його зміни або розірвання.

Також сторонами було укладено Додаткову угоду №2 від 28.12.2017р., Додаткову угоду №3 від 23.05.2018р., Додаткову угоду №4 від 01.11.2018р., Додаткову угоду №5 від 11.03.2019р., Додаткову угоду №6 від 30.05.2019р., Додаткову угоду №7 від 20.06.2019р.

Позовні вимоги позивача у справі обґрунтовано неналежним виконанням з боку відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю „ДСЛ Україна прийнятих на себе зобов`язань за умовами Договору №96-П-РЕФ-16 на відшкодування витрат водопостачання та водовідведення від 01 грудня 2016р. та направлено на стягнення заборгованості у розмірі 9018,91 грн. та пені у розмірі 2002,37 грн.

Суд, розглянувши матеріали справи, вислухавши у судових засіданнях пояснення представника позивача, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Крім того, відповідно до частини першої статті 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено судом, правовідносини між Державним підприємством „Адміністрація морських портів України, в особі Ренійської філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України (Адміністрація Ренійського морського порту) та Товариством з обмеженою відповідальністю „ДСЛ Україна виникли на підставі укладеного між ними 01 грудня 2016р. Договору №96-П-РЕФ-16 на відшкодування витрат водопостачання та водовідведення.

Відповідно до ч.1 ст. 901 Цивільного кодексу України, договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1. ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Дослідивши обставини спору, судом було встановлено факт неналежного виконання Товариством з обмеженою відповідальністю „ДСЛ Україна прийнятих на себе зобов`язань за умовами Договору №96-П-РЕФ-16 на відшкодування витрат водопостачання та водовідведення від 01 грудня 2016р. щодо оплати відшкодування витрат водопостачання та водовідведення, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, у зв`язку з чим, позовні вимоги про стягнення з відповідача за Договором №96-П-РЕФ-16 на відшкодування витрат водопостачання та водовідведення від 01 грудня 2016р. заборгованості у розмірі 9018,91 грн. - є обґрунтованими, підтверджені відповідними доказами і підлягають задоволенню судом.

Відповідно до ст. 230 Господарського Кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Статтею 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Позивачем було здійснено нарахування пені, окремо за періодами, за якими виникла відповідна заборгованість, так відповідно до такого розрахунку боргу зі сплати пені становить грошову суму у розмірі 2002,37 грн. Суд, переривши розрахунок позивача щодо сплати відповідачем пені у розмірі 2002,37 грн., вважає такий розрахунок вірним, а вимоги про її стягнення правомірними.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п. 1 ст. 86 Господарського процесуального Кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог Державного підприємства „Адміністрація морських портів України, в особі Ренійської філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України (Адміністрація Ренійського морського порту) в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати у розмірі 1921,00 грн. покладаються на відповідача, у зв`язку з задоволенням позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України

ВИРІШИВ:

1.Позовну заяву Державного підприємства „Адміністрація морських портів України, в особі Ренійської філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України (Адміністрація Ренійського морського порту) задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „ДСЛ Україна (68800, Одеська обл., Ренійський район, м. Рені, вул. Дунайська, 188-В; ) на користь Державного підприємства „Адміністрація морських портів України, в особі Ренійської філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України (Адміністрація Ренійського морського порту) (68800, Одеська обл., Ренійський район, м.Рені, вул. Дунайська, 188; ) заборгованість у розмірі 9018 (дев`ять тисяч вісімнадцять) грн. 91 коп., пеню у розмірі 2002 (дві тисячі дві) грн. 37 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одну) грн. 00 коп.

Повний текст рішення складено 30 жовтня 2019 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.Г. Д`яченко