У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

06.11.2019 м. Київ Справа № 910/15605/19

Суддя Балац С.В., розглянувши

позовну заяву приватного підприємства "ТІ ЕР ЕС ЛІЗИНГ";

до: акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ";

про: витребування майна з чужого незаконного володіння.

В С Т А Н О В И В :

Приватне підприємство "ТІ ЕР ЕС ЛІЗИНГ" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" про витребування майна з чужого незаконного володіння, а саме:

- машина для планування баласту USP-200SWS;

- 09-32 CSMxDYN № 3332 машина для відправки колії зі стабілізатором баласту 09-32 CSMxDYN;

- укладальний кран УК-25/9-18 № 793;

- платформа моторна ПМ-2Д № 004;

- платформа моторна ПМ-2Д № 011;

- мотовоз МПТ-6 № 335;

- обладнання цифрових систем комунікації (Iskrstel, Словенія) ст. Попасна;

- обладнання другого рівня транспортної системи SDH-2 комплекти рівня STM-4;

- обладнання другого рівня транспортної системи SDH-2;

- автомобіль ЗИЛ-5301 МЕ НОМЕР_7;

- автомобіль ЗИЛ-5301 МЕ НОМЕР_9;

- автомобіль ЗИЛ-5301 МЕ НОМЕР_10;

- автомобіль ЗИЛ-5301 МЕ НОМЕР_12;

- автомобіль ЗИЛ-5301 МЕ НОМЕР_13;

- автомобіль ЗИЛ-5301 МЕ НОМЕР_1 ;

- автомобіль ЗИЛ-5301 МЕ НОМЕР_2 ;

- автомобіль ЗИЛ-5301 МЕ НОМЕР_23;

- автомобіль ЗИЛ-5301 МЕ НОМЕР_25;

- автомобіль ЗИЛ-5301 МЕ НОМЕР_26;

- автомобіль ЗИЛ-5301 МЕ НОМЕР_28;

- автомобіль ЗИЛ-5301 МЕ НОМЕР_3 ;

- шість цифрових телефонних станцій з вузлом автоматичної комутації;

- ДЕ-1 № 36 електровоз магістральний ДЕ-1;

- ДЕ-1 № 38 електровоз магістральний ДЕ-1;

- ДЕ-1 № 40 електровоз магістральний ДЕ-1;

- автомотриса 1АДМ-1,3 № 1411;

- вимикач 3,3 кВ типу ВАБ-49 48708, 48702, 48710, 48696, 48886, 48878, 48798, 48805, 48879, 48811;

- вимикач 3,3 кВ типу ВАБ-49 48796, 48808;

- вимикач 3,3 кВ типу ВАБ-49 48694, 48695, 48689, 48704, 48692, 48690, 48701, 48703, 48706, 48705; вимикач 3,3 кВ типу ВАБ-49 48877, 48863, 48885, 48876, 48803, 48793, 48804, 48795, 48814, 48865;

- виправочно підбивно-рихтовочна машина ВПР-02М № 27.

Приписами п. 2. ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

Положеннями частини 1 статті 173 Господарського процесуального кодексу України визначено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Таким чином, у зазначеній нормі процесуального права визначено право позивача об`єднати в одній позовній заяві декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

За своїм процесуальним призначенням інститут об`єднання позовних вимог забезпечує правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об`єднуються однорідністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же правовідносин.

Крім того, об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також унеможливити винесення різних рішень за однакових обставин.

Отже, порушенням правила об`єднання вимог, є об`єднання неоднорідних вимог, тобто таких, які не пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який є одночасно способом захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, які пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються.

Отже, дозволяється об`єднувати вимоги, пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку.

Доказами в господарському судочинстві є будь-які відомості, отримані у визначеному законом порядку, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, на яких обґрунтовуються вимоги і заперечення осіб, що беруть участь у справі, та інші обставини, які мають значення для правильного розгляду справи. Отже, можна об`єднати вимоги, якщо обставини, на яких вони ґрунтуються, підтверджуються тими самими доказами. Позивач має право об`єднати в одній позовній заяві не лише вимоги до одного відповідача, а й вимоги до кількох відповідачів за умови, що ці вимоги пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

В даному випадку, позивачем заявлені вимоги про витребування з чужого незаконного володіння відповідача 31 об`єктів рухомого майна.

При цьому, позивач зазначає, що між ним та ДП "Донецька залізниця" було укладено 13 договорів фінансового лізингу, а саме:

- договір фінансового лізингу № 16-ФЛ Д/П-071365/НЮ від 19.06.2007;

- договір фінансового лізингу № 35-ФЛ Д/П-071371/НЮ від 19.06.2007;

- договір фінансового лізингу № 88-ФЛ Д/Т-071443/НЮ від 02.07.2007;

- договір фінансового лізингу № 102-ФЛ Д/Е-071733/НЮ від 21.08.2007;

- договір фінансового лізингу № 103-ФЛ Д/Е-071732/НЮ від 21.08.2007;

- договір фінансового лізингу № 215-ФЛ Д/П-071746/НЮ від 21.08.2007;

- договір фінансового лізингу № 216-ФЛ Д/П-071745/НЮ від 21.08.2007;

- договір фінансового лізингу № 217-ФЛ Д/Ш-071719/НЮ від 20.08.2007;

- договір фінансового лізингу № 225-ФЛ Д/Ш-071835/НЮ від 14.09.2007;

- договір фінансового лізингу № 251-ФЛ/Д/Ш-071867/НЮ від 25.09.2007;

- договір фінансового лізингу № 254-ФЛ Д/П-072069/НЮ від 15.11.2007;

- договір фінансового лізингу № 265-ФЛ/Д/Ш-072335/НЮ від 25.12.2007;

- договір фінансового лізингу № Д/П-072307/НЮ від 20.12.2007.

За умовами вищевказаних договорів лізингу позивач як власник передав ДП "Донецька залізниця" у фінансовий лізинг наступне нерухоме майно: машину для планування баласту USP-200WS № 861, машину для відправки колії зі стабілізатором баласту 09-32 CSMxDYN № 3332 , укладальний кран УК-25/9-18 № 793, платформа моторна ПМ-2Д № 4, платформа моторна ПМ-2Д № 11, мотовоз МПТ-6 № 334 , мотовоз СПТ-6 № 335, обладнання цифрових систем комунікації, обладнання другого рівня транспортної системи SDH-2, автомобіль ЗИЛ-5301 МЕ НОМЕР_6 , автомобіль ЗИЛ-5301 МЕ НОМЕР_7 , автомобіль ЗИЛ-5301 МЕ НОМЕР_8 , автомобіль ЗИЛ-5301 МЕ НОМЕР_9 , автомобіль ЗИЛ-5301 МЕ НОМЕР_10 , автомобіль ЗИЛ-5301 МЕ НОМЕР_11 , автомобіль ЗИЛ-5301 МЕ НОМЕР_12 , автомобіль ЗИЛ-5301 МЕ НОМЕР_13 , автомобіль ЗИЛ-5301 МЕ НОМЕР_14 , автомобіль ЗИЛ-5301 МЕ НОМЕР_15 , автомобіль ЗИЛ-5301 МЕ НОМЕР_16 , автомобіль ЗИЛ-5301 МЕ НОМЕР_17 , автомобіль ЗИЛ-5301 МЕ НОМЕР_18 , автомобіль ЗИЛ-5301 МЕ НОМЕР_19 , автомобіль ЗИЛ-5301 МЕ НОМЕР_20 , автомобіль ЗИЛ-5301 МЕ НОМЕР_1 , автомобіль ЗИЛ-5301 МЕ НОМЕР_21 , автомобіль ЗИЛ-5301 МЕ НОМЕР_22 , автомобіль ЗИЛ-5301 МЕ НОМЕР_2 , автомобіль ЗИЛ-5301 МЕ НОМЕР_23 , автомобіль ЗИЛ-5301 МЕ НОМЕР_24 , автомобіль ЗИЛ-5301 МЕ НОМЕР_25 , автомобіль ЗИЛ-5301 МЕ НОМЕР_26 , автомобіль ЗИЛ-5301 МЕ НОМЕР_27 , автомобіль ЗИЛ-5301 МЕ НОМЕР_28 , автомобіль ЗИЛ-5301 МЕ НОМЕР_29 , автомобіль ЗИЛ-5301 МЕ НОМЕР_3 , цифрові телефонні станції з вузлом автоматичної комутації, електровоз магістрального типу ДЕ-1 № 36, електровоз магістрального типу ДЕ-1 № 38, електровоз магістрального типу ДЕ-1 № 40, автомотриси 1АДМ-1,3 № 1410, № 1411, № 1412; вимикачі 3,3 кВ типу ВАБ-49 48813, 48809, 48952, 48962, 48959, 48960, 48693, 48794, 48797, 48802, 48708, 48702, 48710, 48696, 48798, 48805, 48886, 48878, 48879, 48811, 48796, 48808, 48692, 48695, 48689, 48694, 48704, 48690, 48701, 48703, 48705, 48706, 48865, 48793, 48795, 48814, 48954, 48957, 48961, 48971, 48803, 48804, 48863, 48876, 48877, 48885, 48884, 48875, 48956, 48958; виправочно підбивно-рихтовочна машина ВПР-02М № 27.

Таким чином позивач стверджує, що виходячи із вищевказаних договорів лізингу, кінцевим лізингоодержувачем, якому передано рухоме майно, є ДП "Донецька залізниця", а власником цього майна є позивач.

Станом на 31.10.2019 строк лізингу закінчився.

Станом на 05.08.2019 загальна сума заборгованості ДП "Донецька залізниця" перед позивачем за договорами лізингу становить 126.093.719,83 грн.

Заявник вказує, що майно за вказаними вище договорами лізингу фактично перебуває у користуванні відповідача.

Відтак, за твердженнями заявника, відповідач в особі відокремлених підрозділів володіє та використовує без будь-яких правових підстав рухоме майно, що належить на праві власності позивачу.

Згідно зі статтею 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Як на тому наголосив Верховний Суд у постанові від 27.08.2019 у справі № 925/366/18 віндикацією є передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна або особи, яка має речове право на майно (титульний володілець), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу правомочностей.

Предмет віндикаційного позову становить вимога неволодіючого майном власника до незаконно володіючого цим майном не власника про повернення індивідуально визначеного майна з чужого незаконного володіння.

Предмет доказування у таких справах становлять обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння, як-от: факти, що підтверджують його право власності або інше суб`єктивне право титульного володільця на витребуване майно, факт вибуття майна з володіння позивача, наявність майна в натурі у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном.

Отже, за поданою позивачем позовною заявою суд, окрім іншого, з метою встановлення наявності чи відсутності у відповідача правових підстав володіння спірним рухомим майном, має дослідити та надати правову оцінку 13 договорам фінансового лізингу, укладених між позивачем та ДП "Донецька залізниця", в тому числі строк лізингу, чи були підстави для переходу права власності на рухоме майно від лізингодавця до лізингоодержувача тощо.

Положеннями статті 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачено, що фінансовий лізинг (далі - лізинг) - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Строк лізингу визначається сторонами договору лізингу відповідно до вимог цього Закону (частини 2 та 3 статті 6 Закону України "Про фінансовий лізинг".

Відповідно до статті 5 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачено, що сублізинг - це вид піднайму предмета лізингу, у відповідності з яким лізингоодержувач за договором лізингу передає третім особам (лізингоодержувачам за договором сублізингу) у користування за плату на погоджений строк відповідно до умов договору сублізингу предмет лізингу, отриманий раніше від лізингодавця за договором лізингу. У разі передачі предмета лізингу в сублізинг право вимоги до продавця (постачальника) переходить до лізингоодержувача за договором сублізингу. У разі передачі предмета лізингу в сублізинг обов`язковою умовою договору сублізингу є згода лізингодавця за договором лізингу, що надається в письмовій формі.

Отже, кожна передача спірного рухомого майна у лізинг є самостійним правовідношенням, яке відбулось на різних, не пов`язаних між собою, правових підставах.

Таким чином, передача спірного рухомого майна з володіння позивача відбулась за вищевказаними договорами фінансового лізингу, кожен з яких є окремим самостійним правочином, стан виконання яких засвідчується окремими (не спільними документами), складеними в рамках кожного з цих договорів. Отже, заявлені позовні вимоги не об`єднані поданими доказами.

Враховуючи вищевикладене, перевіривши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про витребування рухомого майна, переданого за окремими правочинами, не є такими, що пов`язані одна з одною ані підставами виникнення, ані поданими доказами в їх обґрунтування, що виключає можливість застосування положень статті 173 Господарського процесуального кодексу України щодо об`єднання даних позовних вимог в одній позовній заяві.

Одночасно суд наголошує, що відповідно до частини 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Суд зазначає, що об`єднання позовних вимог може мати негативні наслідки, оскільки перешкоджатиме з`ясуванню взаємних прав і обов`язків сторін та суттєво ускладнить вирішення спору через те, що у даному випадку під час розгляду справи суд повинен буде надати оцінку умовам кожного з укладених договорів та правової природи кожного з них, а також встановити обставини щодо виконання/невиконання сторонами умов вказаних договорів, мети та обставин укладення договорів, дотримання їх умов сторонами, а також правомірність заявлених до стягнення вимог про витребування рухомого майна, переданого за окремими договорами фінансового лізингу. Об`єднання позовних вимог у даному позові свідчить про те, що по кожному з договорів та по кожному окремому факту щодо неповернення рухомого майна, суду необхідно проводити окрему процесуальну процедуру з визначенням та дослідженням різного кола доказів, пов`язаних зі встановленням обставин, на які посилається позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, що також суттєво утруднить вирішення спору в межах однієї справи.

Таким чином, враховуючи викладене вище в сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог, що суперечить вимогам 173 Господарського процесуального кодексу України, внаслідок чого дана позовна заява підлягає поверненню.

Згідно ч. 8 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Керуючись п. 2 ч. 5 ст. 174, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В :

Повернути позовну заяву і додані до неї документи заявнику.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст.ст. 255, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Балац