ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2019 р. Справа№ 910/13382/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Дідиченко М.А.

за участю секретаря судового засідання - Реуцька Т.О.

за участю представників сторін:

від позивача: представник Озерна М.О. (довіреність б/н від 19.02.2019),

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Соммельє"

на рішення господарського суду міста Києва від 25.03.2019 р.

у справі № 910/13382/18 (суддя - Трофименко Т.Ю.)

за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Граве Україна"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Соммельє"

про відшкодування шкоди в розмірі 88 357,20 грн., -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2018 року приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Граве Україна" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Соммельє" про відшкодування шкоди в розмірі 88 357,20 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 25.03.2019 р. позов задоволено повністю: стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Соммельє" (04071, м. Київ, вул. Електриків, б. 15, ідентифікаційний код 35877773) на користь приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Граве Україна" (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 65, ідентифікаційний код 19243047) страхове відшкодування у розмірі 88 357 (вісімдесят вісім тисяч триста п`ятдесят сім) грн. 20 коп. та судовий збір у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

Мотивуючи судове рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що ТОВ "Соммельє" не спростувало той факт, що його працівник ОСОБА_1 є винним у ДТП та завдав майнової шкоди страхувальнику позивача. Отже відповідач є особою, відповідальною за заподіяну шкоду, як роботодавець ОСОБА_1 та як власник джерела підвищеної небезпеки - субсідіарно, в розмірі, не покритому лімітом відповідальності за полісом АЕ/ 004329911 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а саме у сумі 88 357,20 грн., яка становить різницу між виплаченою позивачем сумою страхового відшкодування та сумою, яка була відшкодована позивачу приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна». При цьому зазначив, що відповідачем не доведено, що проведення оцінки автомобіля «IVECO DAILY», д.н.з. НОМЕР_2 у звіті № 510 від 22.12.2015 року на основі розцінок ПАТ «Київська виробнича компанія «Рапід» є порушенням вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Спільним Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092.

Не погоджуючись рішенням суду першої інстанції, відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю "Соммельє" звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить рішення господарського суду міста Києва від 25.03.2019 р. у справі № 910/13382/18 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач вказав на те, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги що огляд пошкодженого автомобіля «IVECO DAILY», д.н.з. НОМЕР_2 , був проведений без виклику зацікавлених сторін, тобто з порушенням п.5.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (Методика), затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 №142/5/2092. Також вказав на те, що до протоколу огляду було включено ряд пошкоджень, зокрема пошкодження кришки капоту та внутрішніх деталей автомобіля, які не були і не могли бути спричинені ДТП, що трапилась 14.12.2015 року.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.07.2019 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 03.09.2019 року.

15.07.2019 року через відділ документального забезпечення суду від представника позивача, надійшов відзив на апеляційну скаргу.

15.10.2019 року у судовому засіданні представник позивача заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, як свідчать матеріали справи, про час та місце розгляду справи всі представники сторін були повідомлені належним чином. (а.с. 196).

Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Пунктом 2 ч.3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, явка представника позивача обов`язковою не визнавалась, за клопотанням представника відповідача слухання справи відкладалось, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутності представника відповідача за наявними у справі доказами.

Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги та відзиву, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 14.12.2015р. по вул. Сирецькій, 31, у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП), за участю застрахованого автомобіля "Iveco Daily", д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , вантажного фургона "ГАЗ", 3302, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 , та автомобіля "Mersedes-Benz", Sprinter 315 CDI, під керуванням ОСОБА_3. , що підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду № 83632930.(а.с.41)

Згідно із Постановою Подільського районного суду м. Києва від 05.02.2016 у справі №758/14881/15-п ДТП сталася внаслідок порушення водієм транспортного засобу "ГАЗ", д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_1 п. 15.7 Правил дорожнього руху України, у зв`язку з чим ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень. (а.с.40)

В результаті вказаної ДТП було пошкоджено застрахований позивачем автомобіль "Iveco Daily", д.р.н. НОМЕР_2 .

04.11.2015 року між приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ГРАВЕ УКРАЇНА" (страховик) та товариством з обмеженню відповідальністю "Техніка для бізнесу" (страхувальник) укладено договір 101023419 добровільного страхування "ГРАВЕ КАСКО" (далі також - Договір страхування), предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом, у тому числі причепом до нього, та всіма видами транспортних засобів спеціального призначення, вказаними у договорі, а саме, "Iveco Daily", С2, д.р.н. НОМЕР_2 , 2011 року виписку. (а.с.43)

Відповідно до Звіту № 510 про оцінку автомобіля "Iveco Daily", д.р.н. НОМЕР_2 , виконаного ФОП Кузьменком М. В . , вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 137 150,79 грн., а матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля - 83 692,07 грн. (а.с.25)

Згідно з рахунком-фактурою № РА000000062 від 10.02.2016, виставленим ПАТ "Київська виробнича компанія "Рапід", вартість ремонту автомобіля "Iveco Daily", д.р.н. НОМЕР_2 , становить 137 857,20 грн.(а.с.22)

За наслідками розгляду заяв страхувальника про виплату страхового відшкодування від 01.02.2016 та 24.02.2016 (а.с.21) страховиком складено Страховий акт № СНТ/101023419/1 (а.с.20) розмір страхового відшкодування складає 115 560,75 грн., та Страховий акт № СНТ/101023419/1 (доплата) (а.с.19) розмір страхового відшкодування складає 22 296,45 грн .

На виконання зобов`язань за договором страхування, ПАТ "Страхова компанія "ГРАВЕ УКРАЇНА" здійснила виплату страхового відшкодування на рахунок ПАТ "Київська виробнича компанія "Рапід" в загальному розмірі 137 857,20 грн., що підтверджується: платіжне доручення № 59238 від 12.02.2016 на суму 115 560,75 грн. (а.с. 18) та платіжне доручення № 59718 від 01.03.2016 на суму 22 296,45 грн. (а.с.18 зворот).

Відповідно до наявних у справі відомостей, цивільно-правова відповідальність власника транспортного "ГАЗ", д.н.з. НОМЕР_3 , на момент настання страхової події була застрахована ПАТ "Страхова компанія "Провідна" на підставі Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/004329911 (франшиза - 500,00 грн., ліміт за шкоду по майну - 50 000,00 грн.). (а.с.17)

Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Провідна" у зв`язку з указаним страховим випадком було перераховано позивачу 49 500,00 грн. страхового відшкодування. (а.с.16)

03.08.2018 ПАТ "Страхова компанія "ГРАВЕ УКРАЇНА" звернулося до відповідача з претензією про відшкодування шкоди, яка не відшкодована ПрАТ "СК "Провідна", у розмірі 88 357,20 грн., у задоволенні якої відповідач відмовив згідно з відповіддю № 0808/1 від 08.08.2018.(а.с.13,14)

Позивач звернувся з позовними вимогами на підставі того, що обов`язок по відшкодуванню шкоди у розмірі 88 357,20 грн, не покритої ПрАТ "СК "Провідна", покладається на відповідача як особу, з якою на момент ДТП перебував у трудових відносинах винуватець ДТП - ОСОБА_1 , та якій належить транспортний засіб "ГАЗ", д.н.з. НОМЕР_3 .

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що відповідач є особою, відповідальною за заподіяну шкоду, як роботодавець ОСОБА_1 та як власник джерела підвищеної небезпеки - субсідіарно, в розмірі, не покритому лімітом відповідальності за полісом АЕ/ 004329911 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а саме у сумі 88 357,20 грн., яка становить різницу між виплаченою позивачем сумою страхового відшкодування та сумою, яка була відшкодована позивачу приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна».

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

У відповідності до ст.22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Частиною 1 статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Разом з тим, відповідно до змісту частин 1 та 2 статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Як унормовано ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Як зазначалось вище, на момент настання страхової події цивільно-правова відповідальність відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю "Соммельє" була застрахована у ПАТ "Страхова компанія "Провідна" за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/004329911, відповідно до умов якого франшиза складає 500,00 грн., ліміт за шкоду по майну - 50 000,00 грн.

У зв`язку з виплатою страхового відшкодування позивачем страхувальнику, ПАТ "Страхова компанія "Провідна" було виплачено позивачу 49 500,00 грн страхового відшкодування., в межах полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АЕ/004329911.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

При цьому з аналізу змісту глави 82 Цивільного кодексу України вбачається, що законодавець розрізняє поняття "особа, яка завдала шкоду" та "особа, яка відповідає за шкоду". За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі ч. 1 ст.1191 Цивільного кодексу України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Отже шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у справі № 910/14685/17 від 05.05.2018.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, приймаючи до уваги вимоги статей 993, 1194 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування" колегія суддів приходить до висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Оскільки ТОВ "Соммельє" застрахувало свою цивільно-правову відповідальність, в силу вимог статті 1194 ЦК України на нього покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність як на власника джерела підвищеної небезпеки - учасника ДТП, яка настає лише у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з вини працівника відповідача ОСОБА_1 було скоєно дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої завдано майнову шкоду страхувальнику позивача, таким чином відповідач (як роботодавець та власник джерела підвищеної небезпеки) в розмірі, не покритому лімітом відповідальності за полісом АЕ/ 004329911 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а саме у сумі 88 357,20 грн., яка становить різницю між виплаченою позивачем сумою страхового відшкодування та сумою, яка була відшкодована позивачу приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Провідна" є відповідальною особою за заподіяну шкоду.

При цьому колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що огляд пошкодженого автомобіля «IVECO DAILY», д.н.з. НОМЕР_2 , був проведений без виклику зацікавлених сторін, з порушенням п.5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (Методика), затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 №142/5/2092, оскільки відповідно до вищевказаного пункту Методики передбачено, що у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату.

Як видно з матеріалів справи, огляд пошкодженого транспортного засобу було проведено без виклику відповідача, у зв`язку з відсутністю потреби у виклику, а тому вказані дії не порушують вимоги законодавства, зокрема п.5.2 Методики.

Разом з тим колегія суддів звертає увагу, що огляд пошкодженого транспортного засобу, який було проведено 16.12.2018 року, оцінювачем Ханджином О.О. , який має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача та внесений до державного реєстру оцінювачів на підставі свідоцтва Фонду державного майна про реєстрацію в державному реєстрі оцінювачів №4395 від 02.02.2006 року. При цьому проведення додаткового огляду було зумовлено тим, що пошкоджений ТЗ потребував додаткового огляду в умовах СТО, що було зазначено оцінювачем в Протоколі 510 К огляду транспортного засобу від 16.12.2015 року, а саме «Автомобіль потребує додаткової дифектації в умовах СТО» (а.с. 31). Відповідно 23.12.2015 року оцінювачем Ханджином О.О. було проведено додатковий огляд в умовах СТО. (а.с.25)

Згідно з п. 1.6 Методики відновлювальний ремонт - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісних транспортних засобів чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів, а вартість відновлювального ремонту дорожнього транспортного засобу відповідно до п. 2.3 Методики - це грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу.

Норми чинного законодавства не містять вимоги, за змістом якої розмір матеріального збитку, заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, може бути підтверджений виключно звітом про оцінку, складеним згідно з Законом України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". Перелік можливих доказів у даному випадку не є вичерпним, а визначальним є факт відповідності розрахунку суми матеріального збитку вимогам законодавства.

Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру, виходять з фактичної суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.03.2018 у справі №910/9396/17, від 06.07.2018 у справі №924/675/17, від 25.07.2018 у справі №922/4013/17). При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що клопотання відповідачем відносно призначення судом автотоварознавчої експертизи не заявлялось, висновків експертів або спеціалістів щодо розміру шкоди нанесеному автомобілю «IVECO DAILY», д.н.з. НОМЕР_2 під час скоєння дорожньо- транспортної пригоди 05 лютого 2016 року не надавалось.

Також колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта стосовно того, що транспортний засіб був в інших дорожньо-транспортних пригодах в проміжок часу з 11:00 14.12.2015 року (час ДТП) до 16.12.2015 року (дата оцінювання), оскільки скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених тверджень.

Стосовно доводів апелянта щодо протоколу огляду від 16.12.2015 та від 21.12.2015 року цілого ряду пошкоджень, які не були спричиненні ДТП, що трапилась 14.12.2015 року, а саме пошкодження кришки капоту та внутрішніх деталей автомобіля, колегія суддів зазначає, що оформлення обставин ДТП здійснювалось працівниками поліції, якими в довідці № 83632930 від 21.01.2016 року про ДТП зафіксовано пошкодження передньої правої частини та передньої центральної частини автомобіля.

Також як вбачається з фотоматеріалів, які додані до Звіту №510 про оцінку майна, кришка капоту ТЗ відноситься до передньої правої частини і до передньої центральної частини ТЗ, пошкодження внутрішніх деталей ТЗ, оскільки й вони попадають в зону удару і розташовані в зоні передньої правої частини та передньої центральної частини ТЗ.

Щодо доводів апеляційної скарги про розмір вартості відновлювального ремонту, колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до п.8.5.3 Методики, «вартість ремонтно-віднолювальних робіт може визначатись як добуток від трудомісткості ремонту в нормо-годинах і вартості нормо-години ремонтно-відновлювальних робіт регіональної». Згідно п.1.6 Методики «вартість нормо-годин ремонтно-відновлювальних робіт регіональна -вартість» , що отримана шляхом спостережень вартісних значень нормо-годин ремонтно-відновлювальних робіт КТЗ певної моделі на спеціалізованих підприємствах автомобільного сервісу в регіоні».

Як зазначено на офіційному сайті компанії концерну IVECO https://www.iveco.com/ukraine/network/pages/assistance_network.aspx., в його сервісну мережу входить сервісна станція ПАТ «Київської виробничої компанії «Рапід», таким чином зазначена станція є спеціалізованим підприємством автомобільного сервісу автомобілів IVECO в регіоні, зокрема в Києві.

Отже колегія суддів зазначає, що при визначенні вартості відновлювального ремонту оцінювачем правомірно використаний рахунок сервісної станції ПАТ «Київської виробничої компанія «Рапід», як спеціалізованого підприємства автомобільного сервісу автомобілів IVECO в регіоні.

Так фактичний розмір заподіяної шкоди (відновлювального ремонту ТЗ) позивачем встановлено як вартість відновлювального ремонту, визначеного згідно рахунку № РА000000062 від 10.02.2016 року, виданого ПАТ «Київської виробничої компанія «Рапід», та становить 137 857,20 грн. Крім того, виплату страхового відшкодування позивачем було здійснено шляхом перерахування коштів на рахунок ремонтної організації ПАТ «Київської виробничої компанія «Рапід», що підтверджується платіжними дорученнями №59238 від 12.02.2016 року та №59238 від 01.03.2016 року.

Аналізуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що розмір заподіяної шкоди обґрунтований та документально доведений, підтверджений розрахунками станції технічного обслуговування, де проводився відновлювальний ремонт транспортного засобу, та звітом оцінювача.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Відповідно до ст. ст. 73,74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду міста Києва від 25.03.2019 року у справі № 910/13382/18, отже підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Соммельє" на рішення господарського суду міста Києва від 25.03.2019 року у справі № 910/13382/18 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 25.03.2019 року у справі № 910/13382/18 залишити без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на відповідача (апелянта).

Матеріали справи № 910/13382/18 повернути до місцевого господарського суду .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287,288 ГПК України

Повний текст постанови складено 04.11.2019 р.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Дідиченко