ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року

м. Київ

Справа № 914/2150/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Огородніка К. М. - головуючого, Ткаченко Н. Г., Львова Б. Ю.,

за участю секретаря судового засідання: Ксензової Г. Є.,

представники сторін у судове засідання не з`явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "БГ БАНК" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "БГ БАНК"

на постанову Західного апеляційного господарського суду від 25.06.2019

та рішення Господарського суду Львівської області від 18.03.2019

у справі № 914/2150/18

за позовом: Публічного акціонерного товариства "БГ БАНК" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "БГ БАНК"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПТІМУС+",

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору державного реєстратора приватного нотаріуса Корпало Г.В.,

про застосування наслідків недійсності, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Публічне акціонерне товариство "БГ БАНК" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладення фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "БГ БАНК" Луньо І.В. (далі - ПАТ "БГ Банк") звернулося до Господарського суду Львівської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптімус+" (далі - ТОВ "Оптімус+") про застосування наслідків недійсності правочину, а саме: про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 9623076 від 27.12.2013 та скасування запису про проведення державної реєстрації права власності, номер запису 4111803 від 27.12.2013.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами у справі укладено договір купівлі-продажу, який є нікчемним в силу положень Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Підставою визнання нікчемним правочину вказує п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а саме: банк відмовився від власних майнових вимог. Посилається при цьому на те, що мало місце умисне заниження балансової вартості об`єкту нерухомості на 85% початкової балансової вартості, а правочин щодо зменшення балансової вартості об`єкту нерухомості, оформлений протоколом № 86/1 від 20.12.2013 містить ознаки нікчемності.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

Рішенням Господарського суду Львівської області від 18.03.2019 у справі № 914/2150/18 в позові Публічного акціонерного товариства "БГ БАНК" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "БГ БАНК" Луньо І.В. відмовлено.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 25.06.2019 у задоволенні апеляційної скарги ПАТ "БГ БАНК" за № 04/125 від 18.04.2019 відмовлено, рішення Господарського суду Львівської області від 18.03.2019 у справі № 914/2150/18 залишено без змін.

Правова позиція судів першої та апеляційної інстанції

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач є добросовісним набувачем, який набув майно відповідно до договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 27.12.2013; а відтак, підстави нікчемності правочинів, зазначені в ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", не підлягають застосуванню до оспорюваного правочину.

Суд апеляційної інстанції, посилаючись на положення статей 15, 16, 203, 215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статтю 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", зазначив, що позовна вимога про застосування наслідків недійсності правочину, а саме: скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 9623076 від 27.12.2013 та скасування запису про проведення державної реєстрації права власності, номер запису 4111803 від 27.12.2013, не може бути задоволена, оскільки позивач просив застосувати неналежний спосіб захисту. Враховуючи вимоги статті 277 ГПК України, апеляційний господарський суд у мотивувальній частині своєї постанови зазначив власну кваліфікацію спірних правовідносин та правову оцінку обставин справи та, враховуючи, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, не скасовуючи рішення суду першої інстанції, змінив мотивувальну частину та обґрунтування безпідставності позовних вимог.

Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій

27.12.2013 між Публічного акціонерного товариства "БАНК ПЕРШИЙ" (правонаступником якого є ПАТ "БГ БАНК" (продавець) та ТОВ "Оптімус+" (покупець) було укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень (надалі - Договір), посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Корпало Г. В., зареєстрований у реєстрі за № 5281, згідно з умовами якого позивач передав у власність відповідача належні йому на праві власності: нежитлові приміщення, загальною площею 4 571,2 кв. м, що розташовані у м. Львові на вул. Героїв УПА, будинок №73.

Відповідно до пункту 1.2 Договору нежитлові приміщення належать продавцю на праві власності на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 26.08.2009, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стоцком Т. Л., зареєстрованого в реєстрі за № 1913.

Державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомості за продавцем в реєстрі прав власності на нерухоме майно проведено за індексним номером 14049688 від 28.08.2009 року.

Відповідно до п. 1.4. Договору, загальна вартість нежитлового приміщення, згідно Довідки про балансову вартість об`єкта нерухомого майна №25-1900, виданої продавцем 26.12.2013, становить 2 390 180,00 грн без ПДВ.

Згідно з п. 1.4., п. 1.4.1. Договору, Сторони домовились, що погоджена Сторонами загальна вартість продажу Нежитлових приміщень складає 2 391666,67 грн, окрім того ПДВ 20% - 47 833,33 грн, разом з ПДВ - 2 870 000,00 грн. Покупець зобов`язується оплатити Продавцю 160 000,00 грн, в т. ч. 26 666,67 грн податок на додану вартість в день підписання цього Договору, а 2 710 000,00 грн в тому числі 451 666,66 грн податок на додану вартість до 30.12.2013, шляхом їх сплати на рахунок Продавця № 373948002, відкритий у ПАТ "БАНК ПЕРШИЙ" м. Київ, Код , код Банку: (МФО) 320995.

Відповідно до п. 1.5. Договору, правові наслідки укриття розміру дійсної продажної ціни відчужуваного майна продавцеві та покупцеві нотаріусом роз`яснено.

Згідно з п. 6.11., п. 6.12. Договору право власності на Нежитлові приміщення виникає у Покупця відповідно до ст. ст. 182, 334 ЦК України з дня державної реєстрації прав власності на нього в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, але не раніше повної сплати Покупцем Продавцю суми загальної вартості продажу Нежитлових приміщень, встановленої в п. 1.4. Договору. Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками Продавця і Покупця та нотаріального посвідчення.

Як вбачається із Інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 27.12.2013 проведено державну реєстрацію права власності згідно Договору від 27.12.2013.

27.11.2014 прийнято рішення виконавчою дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 131 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "БГ Банк".

Постановою Правління Національного банку України від 26.02.2015 №134 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "БГ БАНК" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) прийнято рішення від 27.02.2015 № 43 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "БГ Банк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "БГ БАНК" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "БГ БАНК" Новікову Марію Миколаївну строком на 1 рік з 27.02.2015 до 26.02.2016 включно.

Рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 146 від 11.02.2016 "Про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ "БГ БАНК" та делегування повноважень ліквідатора" продовжено строки здійснення ліквідації ПАТ "БГ Банк" на два роки до 26.02.2018 включно.

Рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 2214 від 31.05.2017 "Про зміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ "БГ БАНК" відкликано всі повноваження у Новікової М.М. та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "БГ Банк" Луньо Іллю Вікторовича, якому делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ "БГ Банк".

Рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 305 від 01.02.2018 продовжено строк ліквідації ПАТ "БГ БАНК" до 26.02.2019 року.

06.09.2018 ПАТ "БГ БАНК" направило на адресу відповідача повідомлення про нікчемність правочину в порядку ст. ст. 37, 38 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

ТОВ "Оптімус+" вимоги про повернення ПАТ "БГ БАНК" об`єкта нерухомості не виконало протягом семи днів з дня отримання повідомлення.

Невиконання відповідачем вказаної вище вимоги ПАТ "БГ БАНК" та не повернення належного, на думку позивача майна, стало підставою для звернення позивача до суду.

Короткий зміст вимог касаційної скарги. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу та виклад позиції інших учасників справи.

У касаційній скарзі ПАТ "БГ БАНК" просить скасувати постанову Західного апеляційного господарського суду від 25.06.2019 та рішення Господарського суду Львівської області від 18.03.2019 у справі № 914/2150/18 та направити справу № 914/2150/18 до Господарського суду Львівської області на новий розгляд.

Касаційну скаргу мотивовано порушенням судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, зокрема, статей 11, 15, 16, 21, 215, 216, 236 ЦК України, статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", ст. ст. 2, 5, 277 ГПК України.

Скаржник зазначає, що відмова у задоволенні позову через "неналежний спосіб захисту" у цій справі є безпідставною, оскільки спір у цій справі є спором про право цивільне. Наголошує, що звертаючись із цим позовом, ПАТ "БГ БАНК" просило застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину та повернути майно, яке вибуло від нього унаслідок нікчемного правочину, а тому під час вирішення такого спору, скаржник вважає, що з`ясуванню підлягають обставини щодо підстав набуття юридичною особою права власності на об`єкт нерухомості. Крім того, ПАТ "БГ БАНК" зазначає, що судом апеляційної інстанції взагалі не надано оцінки доводам позивача щодо нікчемності правочину.

Скаржник наголошує, що рішення про державну реєстрацію права власності та реєстрація права власності ТОВ "Оптімус+" на об`єкт нерухомості - нежитлові приміщення, загальною площею 4 571,2 кв. м, розташовані в м. Львові на вул. Героїв УПА, 73, вчинені на підставі нікчемного правочину. З огляду на викладене, скаржник вважає, що право власності на таке майно належить ПАТ "БГ БАНК", а позовні вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію права власності та реєстрацію права власності є належним способом захисту прав ПАТ "БГ БАНК" в розумінні статті 216 ЦК України.

ПАТ "БГ Банк" зазначає, що суд апеляційної інстанції порушив ст.277 ГПК України, оскільки висновки суду вказані в мотивувальній частині постанови не відповідають резолютивній частині постанови з огляду на те, що апеляційну скаргу суд фактично задовольнив частково та змінив рішення суду першої інстанції, натомість резолютивна частина постанови таких висновків не містить.

ПАТ "БГ БАНК" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Луньо І. В. звернулося з клопотанням про залучення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні ПАТ "БГ БАНК" у справі № 914/2150/18 на підставі ст.50 ГПК України.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб подав заяву про залучення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні ПАТ "БГ БАНК" у справі № 914/2150/18 на підставі ст.50 ГПК України.

Враховуючи повноваження суду касаційної інстанції, визначені ст.300 ГПК України та порядок залучення до участі у справі третіх осіб, встановлений ст.50 ГПК України, клопотання ПАТ "БГ БАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Луньо І. В. та заява Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задоволенню не підлягають з огляду на те, що дослідження, перевірка і переоцінка нових доводів, і, як наслідок, встановлення фактичних обставин справи в силу положень ч. 2 ст. 300 ГПК України не відноситься до повноважень суду касаційної інстанції. Однак, вказані особи не позбавлені можливості заявити клопотання про вступ у справу у якості третьої особи в суді першої інстанції, дотримуючись при цьому процедури, визначеної ст. 50 ГПК України.

Касаційне провадження

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "БГ БАНК" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "БГ БАНК" у справі № 914/2150/18 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Огороднік К.М., суддя - Ткаченко Н. Г., суддя- Жуков С. В., що підтверджується витягом із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.08.2019.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.08.2019 відкрито касаційне провадження у справі № 914/2150/18 за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "БГ БАНК" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "БГ БАНК", датою проведення судового засідання визначено 02.10.2019.

У зв`язку з відпусткою судді Жукова С. В. автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "БГ БАНК" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "БГ БАНК" у справі № 914/2150/18, було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Огороднік К.М., суддя - Ткаченко Н. Г., суддя - Львов Б. Ю., що підтверджується витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.10.2019.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 02.10.2019 розгляд касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "БГ БАНК" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "БГ БАНК" на постанову Західного апеляційного господарського суду від 25.06.2019 та рішення Господарського суду Львівської області від 18.03.2019 у справі № 914/2150/18 відкладено до 16 жовтня 2019 року.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

З урахуванням меж розгляду справи судом касаційної інстанції, визначених ст. 300 ГПК України, не можуть бути взяті до уваги аргументи скаржника про необхідність встановлення обставин справи, про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з компетенцією, визначеною законом, Верховний Суд в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Щодо суті касаційної скарги

Предметом спору у цій справі є вимоги позивача застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину шляхом скасування рішення про державну реєстрацію права власності та реєстрації права власності на об`єкт нерухомості, який є предметом договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 27.12.2013. Правовими підставами позову є положення ч.3 ст.38 Закону України "Про гарантування вкладів фізичних осіб", ст. ст. 203, 215, 236 ЦК України.

Спірні правовідносини виникли на підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 27.12.2013, який укладений протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, внаслідок якого банк відмовився від власних майнових вимог, а тому на виконання ст. ст. 37, 38 Закону України "Про гарантування вкладів фізичних осіб" позивач звернувся з вимогою до відповідача про повернення об`єкта нерухомості, яка не була виконана відповідачем.

Суд першої інстанції, посилаючись на ст. ст. 203, 204, 215, 207, 638 ЦК України, ст. 38 Закону України "Про гарантування вкладів фізичних осіб", ст. ст. 76-78 ГПК України, зазначив, що відповідач є добросовісним набувачем, який набув майно відповідно до Договору і підстави нікчемності правочинів, зазначені у ст. 38 Закону України "Про гарантування вкладів фізичних осіб", не підлягають застосуванню. Виходячи з того, що позивач не обґрунтував правових підстав позову (до матеріалів справи не долучено звіт про незалежну оцінку та Протокол № 86/1, на які посилався позивач як на підтвердження своїх позовних вимог), дійшов висновку, що факт порушення сторонами при укладенні оспорюваного договору вимог чинного законодавства не підтверджується.

Суд апеляційної інстанції не погодився з висновками суду першої інстанції та, не змінюючи рішення, виходив з того, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту, який не призведе до відновлення порушених прав позивача. Судом зазначено, що оскільки банк стверджує, що договір купівлі-продажу нежитлових приміщень є нікчемним, наслідком такої нікчемності є повернення у власність позивача права власності на нежитлові приміщення, то спір стосується наявності чи відсутності прав власності ПАТ "БГ БАНК", а тому належним способом захисту інтересів позивача є визнання права власності.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність установлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Правочином є правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія суб`єкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. Правомірність є конститутивною ознакою правочину як юридичного факту. Цивільні правочини, які порушують публічний порядок, є нікчемними, і водночас такі правочини можуть бути визнані недійсними.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі №916/3156/17 зазначено, що за наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

Отже, з урахуванням викладеного та з огляду на положення частин 1, 2 ст.300 ГПК України, Верховним Судом у даній справі перевіряється правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального чи процесуального права в частині доводів сторін щодо нікчемності спірного договору, а також наявності правових підстав для застосування наслідків такого нікчемного правочину.

Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" установлені правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами. Цим Законом також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

За статтею 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд (уповноважена особа) зобов`язаний забезпечити збереження активів і документації банку, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Вказаною статтею визначено підстави для визнання нікчемними правочинів, укладених між банком та контрагентами у підозрілий період.

За результатами перевірки, здійсненої відповідно до статті 38 цього Закону, виявляються правочини, які є нікчемними в силу приписів (на підставі) закону. При виявленні таких правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати або встановлювати правочини нікчемними.

Відповідний правочин є нікчемним не за рішенням уповноваженої особи Фонду, а відповідно до закону. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення на підставі частини другої статті 215 Цивільного кодексу України та частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Рішення уповноваженої особи Фонду не є підставою для застосування таких наслідків. Таке рішення є внутрішнім розпорядчим документом, прийнятим уповноваженою особою, що здійснює повноваження органу управління банку.

У цій справі позивачем заявлено вимоги не про визнання правочину нікчемним, а про застосування наслідків нікчемності правочину шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення, натомість, суд першої інстанції обмежився тим, що відповідач є добросовісним набувачем спірного майна, втім не перевірив доводів позивача з огляду на норми про нечинність правочинів, встановлені спеціальним законом - Законом України "Про гарантування вкладів фізичних осіб". А суд апеляційної інстанції, не з`ясувавши обставин набуття відповідачем спірного майна та не перевіривши доводів позивача дійшов висновку про неналежний спосіб захисту. При цьому не взяв до уваги, що відповідно до статей 3, 37, 38 Закону України "Про гарантування вкладів фізичних осіб" майно, яке є об`єктом правочинів, визнаних нікчемними Фондом гарантування вкладів, може бути повернуто у примусовому порядку лише на підставі рішення суду. Отже, для застосування наслідків нікчемного правочину, банк, як сторона правочину, повинен звернутися з відповідним позовом до суду.

Крім того, у цій справі суд апеляційної інстанції, зазначивши, що рішення суду першої інстанції необґрунтоване, в порушення частин 1, 2 статті 269 ГПК України не надав власної належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, не підтвердив висновків суду першої інстанції, що призвело до порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 236 ГПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Колегія суддів наголошує на недопустимості порушення одного з основоположних принципів правосуддя, що його було сформульовано Європейським судом з прав людини у рішенні у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium) від 26.10.1984 - має не лише здійснюватися правосуддя, ще має бути видно, що воно здійснюється.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 308 ГПК України, суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

В силу приписів ч. 2 ст. 300 ГПК України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Згідно з пунктів 1, 2 ч. 3 ст. 310 ГПК України, підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є, зокрема, порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази, або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

В частині 4 даної статті закріплено, що справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Зважаючи на вищенаведені обставини, колегія суддів дійшла висновку про те, що порушено принцип повноти оцінки доказів та їх відображення у судовому рішенні, яким вирішувався спір по суті, а Верховний Суд, діючи в межах повноважень, встановлених статтею 300 ГПК України, не може встановлювати обставини, збирати й перевіряти докази та надавати їм оцінку, що позбавляє його можливості ухвалити нове рішення у справі. Тому справу слід передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду слід врахувати наведене, дослідити та об`єктивно оцінити аргументи учасників справи та всі зібрані у справі докази в їх сукупності, всебічно і повно з`ясувати фактичні обставини справи та, залежно від встановленого, прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Судові витрати

У зв`язку зі скасуванням постанови апеляційного господарського суду і передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, розподіл судового збору у справі здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 304, 308, 310, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "БГ БАНК" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "БГ БАНК" задовольнити.

2. Постанову Західного апеляційного господарського суду від 25.06.2019 та рішення Господарського суду Львівської області від 18.03.2019 у справі №914/2150/18 скасувати.

3. Справу №914/2150/18 направити до Господарського суду Львівської області на новий розгляд.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Огороднік К.М.

Судді Ткаченко Н.Г.

Львов Б.Ю.