ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2019 р. Справа№ 925/380/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Калатай Н.Ф.

суддів: Мартюк А.І.

Зубець Л.П.

за участю представників: не викликались

розглянувши апеляційну скаргу Заступника прокурора Черкаської області

на рішення Господарського суду Черкаської області, ухвалене 30.07.2019, повний текст якого складений 31.07.2019

у справі № 925/380/19 (суддя Скиба Г.М.)

за позовом Заступника керівника Смілянської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті

до Приватного підприємства «Хутір»

про стягнення 5 745,68 грн. плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про стягнення з відповідача на користь Державного бюджету України плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, у сумі 5 745,68 грн., що еквівалентно 170,00 євро відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України станом на 05.01.2018.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 30.07.2019, повний текст якого складений 31.07.2019, у справі № 925/380/19 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції послався на те, що надані на підтвердження факту вчинення відповідачем відповідного порушення (перевищення навантаження на осі автомобіля - примітка суду) докази не можуть вважатися належними доказами такого порушення.

Вказаних висновків суд першої інстанції дійшов виходячи з того, що:

- спірний Акт №005881 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 05.01.2018 (а.с. 16) - не містить зазначення часу його складання, відміток про оформлення акту відмови від підпису водія ОСОБА_1 , відміток про вручення примірника акту водію чи юридичній особі ПП «Хутір», доказів направлення цього акту відповідачеві;

- роздруківка принтера /чек/ №280922 від 05.01.2018 20:32:17 /час/ засвідчує навантаження на окрему вісь автомобіля «Сканія» держномер НОМЕР_1 . Жодних відміток про вручення примірника чеку водію чи юридичній особі ПП «Хутір», доказів направлення цього чеку відповідачеві - немає;

- акт №0014220 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 05.01.2018 (а.с. 18) не містить зазначення часу його складання, відміток про оформлення акту відмови від підпису водія ОСОБА_1 , відміток про вручення примірника акту водію чи юридичній особі ПП «Хутір», доказів направлення цього акту відповідачеві. Не вказано, яким приладом визначено навантаження на вісі автопоїзда;

- розрахунок плати за проїзд великовагових транспортних засобів до акту №0014220 (а.с. 19) виконано в односторонньому порядку, навіть без зазначення прізвища особи, що виконала даний розрахунок. Розрахунок не містить відміток про його направлення чи вручення відповідачеві.

Також суд першої інстанції зазначив про те, що він критично оцінює доводи прокурора та позивача про визнання відповідачем порушення норм безпеки на автотранспорті сплатою штрафу (а.с. 36-38), оскільки сплата штрафу юридичною особою не свідчить про визнання нею вини у скоєнні господарського правопорушення, адже при ухиленні від сплати для особи настають негативні наслідки - двократне збільшення суми штрафу, накладення арештів на майно та кошти, блокування господарської діяльності тощо та врахував:

- що штраф відповідачем сплачено тільки за відсутність на момент перевірки у водія документів на рух великовагового транспорту автомобільними дорогами загального користування;

- відсутність у позивача та прокурора оригіналів документів перевірки стосовно ПП «Хутір», не прийнявши до уваги пояснення позивача про вилучення цих документів слідчими ГСУ Національної поліції України (а.с. 152 - 161), оскільки вказані документи поліції та листування з нею не містять посилання на матеріали перевірки стосовно ПП «Хутір» та допущених останнім порушень безпеки на транспорті на дату 05.01.2018.

Не погоджуючись з рішенням, Заступник прокурора Черкаської області звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Черкаської області від 30.07.2019 у справі № 925/380/19 скасувати і прийняти нове рішення про задоволення позову.

В апеляційній скарзі прокурор послався на те, що:

- висновок суду щодо використання прокурором неналежного способу захисту у вигляді стягнення коштів є помилковим;

- оскільки рішення Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області не було оскаржено відповідачем в установленому порядку, є чинним та не скасованим, висновок суду першої інстанції про те, що в матеріалах справи відсутні докази, яким приладом визначено навантаження на вісі, є безпідставним;

- на підтвердження факту вилучення у позивача оригіналів документів перевірки стосовно ПП «Хутір» слідчими ГСУ Національної поліції України до суду надано копію акту, складеного Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області;

- судом першої інстанції не враховано те, що форма, наведена у додатку № 3 «Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів» до Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 422 від 20.05.2013, дійсно передбачає графу «підпис водія транспортного засобу», проте ані вказаний порядок, ані будь-який інший нормативно-правовий акт, що регламентує проведення перевірки та складення документів за результатами проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом, не містить вказівки на вчинення обов`язкових дій посадовими особами Укртрансбезпеки у разі відмови водія транспортного засобу від підпису документів, що є виключним правом водія;

- за кріплення вантажу, а також його зміщення під час руху транспортного засобу відповідає перевізник незалежно від виду вантажу, а відтак, посилання відповідача на ймовірне переміщення вантажу під час перевезення не може бути підставою для звільнення його від стягнення плати за проїзд.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.09.2019, справа № 925/380/19 передана на розгляд колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Зубець Л.П., Мартюк А.І.

Ухвалою від 05.09.2019 колегією суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Зубець Л.П., Мартюк А.І.:

- відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Заступника прокурора Черкаської області на рішення Господарського суду Черкаської області від 30.07.2019 у справі № 925/380/19;

- встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 23.09.2019;

- роз`яснено сторонам, що відповідно до приписів ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (ч. 1); заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2);

- роз`яснено сторонам, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.

Станом на 04.11.2019 інших відзивів, пояснень та клопотань до суду не надходило.

Частиною 1 ст. 270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються в порядку спрощеного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі (глава 1. Апеляційне провадження Розділу IV ГПК України - прим суду).

Частиною 10 ст. 270 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921*100=192 100 грн.), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

При розгляді справи № 925/380/19 колегія суддів враховує, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення суми, меншої за 192 100 грн., і розглядає справу без повідомлення учасників справи.

За правилом ч. 2 ст. 270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Частиною 1 статті 273 ГПК України встановлено, що апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Враховуючи те, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою Заступника прокурора Черкаської області на рішення Господарського суду Черкаської області від 30.07.2019 у справі № 925/380/19 відкрито 04.09.2019, з урахуванням вихідних та святкових днів, розгляд справи в суді апеляційної інстанції розпочався з 23.09.2019, а апеляційна скарга має бути розглянута по 04.11.2019 включно.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, з урахуванням правил ст. ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила таке.

Предметом спору у цій справі є стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом.

Частиною 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт»:

- автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення (ч. 1);

- документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством (ч. 2);

- у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків (ч. 4 в редакції, яка діяла станом на дату виникнення спірних правовідносин - примітка суду).

Єдині вимоги до проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів з вантажем або без нього автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами встановлені відповідними Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2001 (далі Правила № 30), якими визначено умови і режим проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів, порядок погодження маршрутів, вимоги до водіїв, обладнання, організації проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів і розміщення вантажів, а також порядок отримання дозволу.

В п. 4 Правил № 30 вказано, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданого перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Спір у цій справі стосується правильності здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу відповідача.

Постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.20017 затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі Порядок № 879), який визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування.

В Порядку № 879 встановлено, що великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (Офіційний вісник України, 2001 р., № 41, ст. 1852). При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки (п. 4).

Пунктом 22.1 Правил дорожнього руху України встановлено, що маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

За спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м (п. 22.45 Правил дорожнього руху України).

Габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів (п.п. 4 п. 2 Порядку № 879).

За приписами п. 3 Порядку № 879, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується Укртрансбезпекою, її територіальними органами, службами автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі і підприємствами, визначеними в установленому законодавством порядку (п. 4 Порядку № 879).

З матеріалів справи слідує, що наказом виконувача обов`язків голови Державної служби України з безпеки на транспорті від 28.12.2017 № 1266 «Про затвердження щотижневого графіку проведення рейдових перевірок, які здійснюються територіальними органами Державної служби України з безпеки на транспорті» (а.с. 25 т. 1) затверджено графік проведення рейдових перевірок, які здійснюються територіальними органами Державної служби України з безпеки на транспорті у період з 01.01.2018 по 07.01.2018 (а.с. 26-29 т. 1).

На виконання вказаного графіку посадовими особами управління Укртрансбезпеки в Одеській області 05.01.2018 на автодорозі Київ - Одеса, 451 км здійснений габаритно-ваговий контроль автомобіля (тягач) марки SCANIA модель 6410, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причіпом марки WIELTON модель NW3, реєстраційний номер НОМЕР_2 , які належать відповідачу відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів НОМЕР_3 та НОМЕР_4 відповідно (а.с. 22-23 т. 1).

За результатами проведення габаритно-вагового контролю вищевказаного транспортного засобу, 05.01.2018 складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0014220 (а.с. 18 т. 1), яким зафіксовано порушення вимог ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: перевезення вантажу - кукурудзи насипом по маршруту н/п Шпола - порт Южний, 425 км - із перевищенням осьових навантажень.

Вказаним актом № 0014220 зокрема встановлено, що:

- фактична маса становить 39880 кг;

- осьові навантаження на одну ось становлять - 7 340 кг, на іншу - 9 280 кг, на строєну ось - 8 020 кг, 7 520 кг, 7 720 кг, що разом становить 8020 + 7520 + 7720 = 23 260 кг = 23,26 тонни при нормативно-допустимому навантаженні на строєну ось - 22 тони.

Крім того, за результатами проведення вказаної перевірки, 05.01.2018 складено акт про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №005881 (а.с. 16 т. 1), відповідно до якого в ході перевірки виявлено порушення, що полягає у наданні послуг з перевезення вантажів без оформлення документів, перелік яких визначено ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме, відсутня плата за проїзд автомобільними дорогами.

Під час перевірки складено довідку про результати габаритно-вагового контролю від 05.01.2018 (а.с. 20 т. 1), у якій також відображено тип транспортного засобу (зі строєною віссю) та результати проведеного вагового контролю.

Згідно з п. 27 Порядку № 879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування справляється з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників, у тому числі тих, що визначені у статті 5 Закону України «Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України», справляється у разі виявлення факту перевищення їх фактичних параметрів над параметрами, які враховувалися під час встановлення розміру єдиного збору в пунктах пропуску через державний кордон, де відсутні вагові комплекси, та з транспортних засобів, які виїжджають за межі України і на які в установленому порядку не отримано дозвіл на рух або не внесено плату за проїзд. Плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

Плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень (п, 28 Порядку № 879).

Пунктом 30 Порядку № 879 визначено формулу нарахування плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу

Згідно з приписами Порядку № 879 проведений розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 05.01.2018 (а.с. 19), згідно з яким за перевищення нормативних параметрів відповідачу як власнику транспортного засобу нараховано до сплати 170,00 євро.

Відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним Банком України на день проведення розрахунку, а саме: 05.01.2018, курс гривні до євро складав 33,7981 грн.

Таким чином, загальний розмір плати за проїзд, нарахований відповідачу, становить 170,00 євро * 33,7981 грн., що в сумі складає 5 745,68 грн.

За приписами п. 31-1 Порядку № 879, перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Відповідач вказану плату не вніс, що стало причиною для звернення до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що надані на підтвердження факту вчинення відповідачем відповідного порушення не можуть вважатися належними доказами такого порушення зазначивши про те, що:

- Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №005881 від 05.01.2018 не містить зазначення часу його складання, відміток про оформлення акту відмови від підпису водія ОСОБА_1 , відміток про вручення примірника акту водію чи юридичній особі ПП «Хутір», доказів направлення цього акту відповідачеві;

- роздруківка принтера /чек/ №280922 від 05.01.2018 20:32:17 /час/ засвідчує навантаження на окрему вісь автомобіля «Сканія» держномер НОМЕР_1 . Жодних відміток про вручення примірника чеку водію чи юридичній особі ПП «Хутір», доказів направлення цього чеку відповідачеві - немає;

- акт №0014220 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 05.01.2018 (а.с. 18) не містить зазначення часу його складання, відміток про оформлення акту відмови від підпису водія ОСОБА_1 , відміток про вручення примірника акту водію чи юридичній особі ПП «Хутір», доказів направлення цього акту відповідачеві. Не вказано, яким приладом визначено навантаження на вісі автопоїзда;

- розрахунок плати за проїзд великовагових транспортних засобів до акту №0014220 (а.с. 19) виконано в односторонньому порядку, навіть без зазначення прізвища особи, що виконала даний розрахунок. Розрахунок не містить відміток про його направлення чи вручення відповідачеві.

Колегія суддів вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими, оскільки всі документи, які підтверджують перевищення при спірному перевезення транспортним засобом відповідача нормативних вагових параметрів, складені відповідно до приписів вищезгаданих нормативних актів.

Так, Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 (далі Порядок № 1567) встановлено, що:

- виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму (п. 20);

- у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3 (акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом - примітка суду). Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності) (п. 21);

- у разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис (п. 22);

- справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення (п. 25);

- справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням (п. 26);

- у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5 (п. 27);

- адміністративно-господарський штраф повинна бути перерахована суб`єктом господарювання на зазначений у постанові рахунок не пізніше ніж протягом п`ятнадцяти днів після отримання ним копії постанови про застосування адміністративно-господарських штрафів, про що повідомляється орган державного контролю, посадовою особою якого винесено відповідну постанову (п. 28);

- копія постанови видається не пізніше ніж протягом трьох днів після її винесення уповноваженій особі суб`єкта господарювання під розписку чи надсилається рекомендованим листом із повідомленням. У разі оскарження постанови про застосування адміністративно-господарських штрафів стягнення сплачується не пізніше ніж протягом п`ятнадцяти днів після отримання повідомлення про залишення скарги без задоволення (п. 29).

Порядком взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженим наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України № 1007/1207 від 10.12.2013 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04.02.2014 за № 215/24992 (далі Порядок № 1007/1207), серед іншого, встановлено, що:

- габаритно-ваговий контроль транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування проводиться посадовими особами Укртрансінспекції та працівниками відповідних підрозділів МВС (п. 3);

- посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю, серед іншого:

1. видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю (додаток 1);

2. складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю;

3. при здійсненні габаритно-вагового контролю перевіряють у водіїв великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів наявність дозволів на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформлених та виданих в установленому законодавством порядку;

4 у разі відсутності документів, визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», застосовують до автомобільних перевізників адміністративно-господарські штрафи, визначені статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Порядком зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 422 від 20.05.2013 (далі Порядок № 422), встановлено, що:

- у разі коли під час проведення перевірки виявлено порушення законодавства про автомобільний транспорт, складається акт та/або протокол про адміністративне правопорушення;

- у разі виявлення порушень правил перевезення великогабаритних, великовагових і небезпечних вантажів посадові особи складають акти за формою згідно з додатками 2 і 3 до цього Порядку (акт про перевищення транспортним засобом нормативно-габаритних параметрів та акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів) та повідомляють відповідний підрозділ Національної поліції про такі порушення.

З матеріалів справи слідує, що:

- спірне порушення зафіксовано складеним відповідно до додатку 3 до Порядку № 1567 актом проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 005881 від 05.01.2018;

- крім того, за результатами виявленого порушення відповідно до Порядку № 422 складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0014220 та довідку про результати габаритно-вагового контролю від 05.01.2018, складення якої передбачено Порядком № 1007/1207;

- після виявлення спірного порушення, для подальшого прийняття рішення та вжиття заходів за місцезнаходженням суб`єкта господарювання управлінням Укртрансбезпеки у Одеській області матеріали перевірки відносно відповідача 18.01.2018 направлено на адресу управління Укртрансбезпеки в Черкаській області;

- за результатами розгляду матеріалів, що надійшли з управління Укртрансбезпеки в Одеській області, управлінням Укртрансбезпеки в Черкаській області відносно відповідача винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №026785 від 16.02.2018 (а.с. 37 т. 1), якою, з огляду на порушення відповідачем положень законодавства, а саме надання послуг з перевезення вантажу з перевищення вагових обмежень без оформлення документів, перелік яких визначений Законом України «Про автомобільний транспорт», а саме відсутність документа про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів згідно з приписами абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», постановлено стягнути з відповідача штраф в розмірі 1 700,00 грн.;

- згідно з постановою про закінчення виконавчого провадження від 30.05.2018 ВП № 56395600 (а.с. 36 т. 1) виконавче провадження з примусового виконання постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №026785 від 16.02.2018 закінчено у зв`язку з фактичним повним виконання вказаної постанови відповідачем.

У матеріалах справи наявні всі передбачені вищезгаданими нормативними актами документи, які фіксують факт невідповідності при спірному перевезенні фактичних вагових параметрів нормам і правилам перевезення вантажу, зокрема акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 005881 від 05.01.2018, крім того, за результатами виявленого порушення складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0014220, довідка про результати габаритно-вагового контролю від 05.01.2018, що свідчить про те, що відповідач, в силу положень законодавства, має сплатити відповідну плату за проїзд.

При цьому порушення відповідачем законодавства, а саме надання послуг з перевезення вантажу з перевищення вагових обмежень без внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів встановлено постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу №026785 від 16.02.2018, яка є чинною та відповідачем не оскаржувалась.

Щодо висновків суду першої інстанції про те, що сплата штрафу юридичною особою не свідчить про визнання нею вини у скоєнні господарського правопорушення, колегія суддів зазначає про те, що визнання або невизнання відповідачем вини у скоєнні правопорушення не змінює того, що вказане правопорушення, а саме, перевезення вантажів без внесення плати за проїзд зафіксовано відповідними документами, а відтак, в силу приписів чинного законодавства відповідач зобов`язаний внести плату за такий проїзд.

Щодо відсутності у позивача та прокурора оригіналів документів перевірки стосовно відповідача колегія суддів зазначає про те, що матеріли справи містять належним чином засвідчені копії документів, достовірність яких учасниками судового процесу не заперечується.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріли справи не місять доказів виконання відповідачем свого обов`язку щодо внесення плати за проїзд в сумі 5 745,68 грн.

Щодо підстав звернення до суду з цим позовом прокурора колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Закон України «Про прокуратуру» визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно з ч. 4 ст. 53 ГПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі № 3-рн/99, «інтереси держави» є оціночним поняттям, тому прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов`язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об`єднань. Представництво в суді інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України та Національного банку України може здійснюватися прокурором Генеральної прокуратури України або регіональної прокуратури виключно за письмовою вказівкою чи наказом Генерального прокурора України або його першого заступника чи заступника відповідно до компетенції.

Аналізуючи зазначені вище положення, слід дійти висновку, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Підставою для звернення з даним позовом до суду прокурором вказано те, що наслідком несплати коштів є ненадходження коштів до Державного бюджету України, що, на думку прокурора, суттєво порушує інтереси держави, а тому є підстави для звернення до суду з позовом на захист інтересів держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті.

У той же час, як вказав прокурор, Державною службо України з безпеки на транспорті заходи щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами під час здійснення габаритно-вагового контролю з відповідача не вживалися, оскільки позивач не наділений правом на звернення до суду з позовом про стягнення плати за проїзд.

Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, відповідно до якого Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно з п.п. 15, 27 п. 5 вказаного Положення, Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює: габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

З наведеного вбачається, що позивач виконує функції габаритно-вагового контролю транспортних засобів та нараховує відповідну плату за перевищення нормативів допустимої ваги транспортного засобу.

Отже, нормами чинного законодавства визначені повноваження Укртрансбезпеки щодо контролю за рухом транспортних засобів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, а також порядок здійснення такого контролю.

За своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.06.2018 у справі № 820/1203/17 звернула увагу на те, що повноваження Укртрансбезпеки щодо плати за проїзд великовагових транспортних засобів обмежуються лише нарахуванням такої плати.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до наданих повноважень, Державна служба України з безпеки на транспорті та її територіальні органи є належним позивачем в даних правовідносинах.

Внаслідок несплати відповідачем плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, яка по суті є матеріальними збитками, завданими державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування, державний бюджет України, а саме державний дорожній фонд у його складі, недоотримує значну суму коштів, які є необхідними для фінансування ремонту автомобільних доріг загального користування та реалізації Державної цільової економічної програми розвитку автомобільних доріг загального користування державного значення на 2018 - 2022 роки, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 382 від 21.03.2018.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що в даному випадку прокурор правомірно звернувся до суду в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті та належним чином обґрунтував порушення інтересів держави, необхідність їх захисту та неналежного здійснення.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується факт несвоєчасного виконання відповідачем свого обов`язку щодо сплати за проїзд в сумі 5 745,68 грн., позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що при прийнятті оспореного рішення судом першої інстанції мале місце невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, тому рішення Господарського суду Черкаської області від 30.07.2019 у справі № 925/380/19 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення, яким позов задовольняється в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Заступника прокурора Черкаської області задовольняється повністю.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати прокурора по сплаті судового збору за подачу позову та апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 267-270, 273, 275-277, 281-284, 287 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Заступника прокурора Черкаської області на рішення Господарського суду Черкаської області від 30.07.2019 у справі № 925/380/19 задовольнити повністю.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 30.07.2019 у справі № 925/380/19 скасувати.

3. Позов задовольнити повністю.

4. Стягнути з Приватного підприємства «Хутір» (20603, Черкаська область, Шполянський район, м. Шпола, вул. Лебединська, 4, ідентифікаційний код 36037098) на користь Державного бюджету України (отримувач УК у Біляївському районі, р/р/ 5111 в ГУ ДСКУ у Одеській області, МФО 899998, ідентифікаційний код 37913781) плату за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, у сумі 5 745 (п`ять тисяч сімсот сорок п`ять) грн. 68 коп.

5. Стягнути з Приватного підприємства «Хутір» (20603, Черкаська область, Шполянський район, м. Шпола, вул. Лебединська, 4, ідентифікаційний код 36037098) на користь прокуратури Черкаської області (18015, м. Черкаси, бульвар Шевченка, 286, ідентифікаційний код 02911119) витрати по сплаті судового збору за подачу позову в сумі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. та витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 2 881 (дві тисячі вісімсот вісімдесят одна) грн. 50 коп.

6. Видачу наказів на виконання цієї постанови доручити Господарському суду Черкаської області.

7. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

8. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

9. Повернути до Господарського суду Черкаської області матеріали справи № 925/380/19.

Головуючий суддя Н.Ф. Калатай

Судді А.І. Мартюк

Л.П. Зубець