Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" жовтня 2019 р. м. Рівне Справа № 918/653/19

Господарський суд Рівненської області у складі судді Заголдної Я.В. при секретарі судового засідання В`юненко І.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (34400, м. Вараш, Рівненська обл., ) до Фізичної особи-підприємця Гаврилюк Оксани Василівни ( АДРЕСА_1 а, і.н. НОМЕР_1 ) про стягнення 1 726,61 грн.

За участю представників сторін:

- від позивача - Деркач В.В., довіреність № НОВ 574016 від 25.10.19 р.

- відповідач: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

16 вересня 2019 року Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовом до Фізичної особи-підприємця Гаврилюк Оксани Василівни, в якому просить, посилаючись на ст.ст. 193, 525, 526, 530, 549, 610, 611, 612, 629, 712 Цивільного кодексу України, стягнути 1 726,61 грн., з яких - 477 грн. 78 коп. штрафу та 1 248 грн. 83 коп. пені.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 17.09.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 918/653/19, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 16.10.2019 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 16.10.2019 року оголошено перерву в судовому засіданні з розгляду справи № 918/653/19 по суті до 29.10.2019 року.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Судом встановлено, що представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час, дату та місце його проведення, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення - 18.10.2019 року.

Представник позивача у справі проти проведення судового засідання по суті за відсутності відповідача не заперечував.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Зважаючи на те, що неявка відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

У судовому засіданні 29.10.2019 року представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Судом встановлено, що відповідач у справі не скористався своїм процесуальним правом на подання письмового відзиву на позовну заяву у строки, встановлені ГПК України.

У пункті 6 резолютивної частини ухвали господарського суду Рівненської області від 17.10.2019 року судом визначено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів, а саме - відповідно до ст. 165 ГПК України протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання даної ухвали.

Судом встановлено, що ухвалу господарського суду від 17.10.2019 року відповідач отримав 19.09.2019 року, відтак 04.10.2019 року - був останнім днем для подання відзиву у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Окрім того, відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

На підставі п. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Заяви та клопотання у справі

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 17.09.2019 року визначено відповідачу строк для подання заяви з запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - шість днів з дня вручення даної ухвали; запропоновано сторонам: а) позивачу: подати суду будь-які додаткові докази в обґрунтування позовних вимог (у разі їх наявності); б) відповідачу: подати суду відповідно до ст. 165 ГПК України протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання даної ухвали відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), одночасно надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду; в) позивачу: відповідно до ст. 166 ГПК України подати суду відповідь на відзив у 5-денний строк з дня отримання відзиву; одночасно надіслати відповідь на відзив відповідачу та надати суду докази такого скерування відповідачу; г) відповідачу: у строк протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив подати до суду заперечення на відповідь на відзив з урахуванням вимог ст. 167 ГПК України, одночасно надіслати заперечення позивачу та надати суду докази такого скерування позивачу. Крім того, роз`яснено позивачу, що відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір вимог до початку першого судового засідання якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, а також відповідно до ч. 3 ст. 46 ГПК України позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі, що розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Судом встановлено, що сторонами у справі не подано додаткових заяв, доказів чи документів, окрім позовної заяви та клопотання представника позивача про розгляд справи 16.10.2019 року за відсутності представника Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція".

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Дослідивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

За результатами закупівлі UA-2018-05-07-001125-b згідно з Законом України "Про публічні закупівлі" (процедура закупівлі - відкриті торги) між ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Рівненська АЕС" (Замовник) та ФОП Гаврилюк О.В. (Постачальник) було укладено договір поставки № 781 від 11.06.2018 року (№ 53-122-01-18-06485 від 21.06.2018 р.) на суму 107 000 грн 00 коп., згідно з умовами якого ФОП Гаврилюк О .В. було взяте на себе зобов`язання поставити на ВП "Рівненська АЕС" продукцію згідно специфікації № 1 до Договору протягом 30 календарних днів з моменту отримання Постачальником заявки від Замовника (п. 3.1. договору).

Відповідно до п. 1.1. - 1.3. Договору, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, "Постачальник" зобов`язується поставити і передати у власність "Замовника" певну продукцію, а "Замовник", в свою чергу, зобов`язується оплатити продукцію за кількістю та за цінами, що передбачені у специфікації №1 (додаток №1 до договору).

Предметом поставки по даному договору є 14210000-6 (відсів, щебінь), які передбачені специфікацією № 1 до даного Договору. Умови цього Договору викладені "Сторонами" у відповідності до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення правил "Інкотермс" (в редакції 2000 року), які застосовуються із урахуванням особливостей, пов`язаних із внутрішньодержавним характером цього договору, а також тих особливостей, що випливають із умов цього Договору.

Згідно з п. 2 договору ціна продукції, що поставляється за цим Договором складає 107 000 грн. 00 коп. без ПДВ. Загальна сума договору складає 107000 грн. 00 коп. без ПДВ. Ціна на продукцію є остаточною і змінам не підлягає. До ціни продукції включена вартість упакування, маркування, страхування, доставки та інші понесені "Постачальником" витрати на умовах поставки DDP Інкотермс - 2000.

Сторонами погоджено, що продукція поставляється "Постачальником" на умовах: DDP Інкотермс-2000, в строк 30 календарних днів з моменту отримання "Постачальником" заявки від "Замовника". Місце поставки та вантажоотримувач - поставка буде здійснена автомобільним транспортом - 34400, м. Вараш Рівненської області, ВП "Рівненська АЕС" ДП "НАЕК "Енергоатом". Реквізити Постачальника для направлення заявки: поштова адреса: 34550, Рівненська обл.. Сарненський р-н, смт. Клесів, вул. Коцюбинського, 1а, ФОП Гаврилюк О.В . Заявка на поставку продукції направляється Замовником рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу (поштові реквізити) Постачальника, що вказана Постачальником у п. 3.1. даного договору. Відповідальність за достовірність реквізитів за якими направляється заявка несе Постачальник (п.п. 3.1. - 3.2. Договору).

Пунктом 4.1. Договору сторони погодили, що кількість та асортимент продукції визначається у специфікації № 1 (додаток 1 до договору).

Відповідно до п. 6.1. Договору оплата за поставлену продукцію здійснюється Замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника згідно видаткової накладної або накладної протягом 45 календарних днів з дати поставки.

У випадку порушення строків поставки, "Постачальник" зобов`язується сплатити "Замовнику" пеню в розмірі 0,1% від суми непоставленої (недопоставленої) продукції за кожен день прострочки, при цьому, у випадку прострочки поставки (недопоставки) продукції понад тридцять діб, "Постачальник" додатково сплачує "Замовнику" штраф у розмірі 7% від суми непоставленої (недопоставленої) продукції. У випадку порушення "Постачальником" взятих на себе зобов`язань по поставці продукції відносно якості та/або комплектності, "Постачальник" сплачує "Замовнику" штраф у розмірі 20% вартості неякісної (некомплектної) продукції. Сплата вказаних штрафних санкцій не звільняє "Постачальника" від виконання зобов`язань по договору (п. 9.1. Договору).

Згідно з п. 11.1. Договору, Договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками (для контрагентів які застосовують печатку). Строк дії даного договору - по 31.12.2018 р.

Вказаний Договір підписаний повноважними представниками сторін та скріплено відбитками печаток останніх.

На виконання умов Договору № 781 від 11.06.2018 р. Відповідач поставив Позивачу продукцію на загальну суму 93 595 грн 84 коп., що підтверджується підписаними та скріпленими печаткою сторін накладними: накладна № 8 від 24.07.2018 року на суму 37062 грн 55 коп.; накладна № 9 від 31.07.2018 року на суму 36797 грн 49 коп.; накладна № 11 від 27.09.2018 року на суму 19 735 грн. 80 коп..

06.09.2018 року Позивачем на адресу Відповідача було направлено заявку № 041-5-19/8442 на поставку по договору № 781 від 11.06.2018 року з проханням здійснити поставку відсіву, щебеню в повному обсязі, згідно специфікації до даного договору. Дана заявка була отримана 09.09.2018 року Відповідачем, що підтверджується підписом на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення № 750.

Відповідно перебіг строку поставки закінчився 09.10.2018 року.

Разом з тим, продукція на суму 6 578 грн 60 коп. поставлена з порушенням встановленого пунктом 3.1. договору строку поставки, а саме: поставка 11.10.2019 року на суму 6 578 грн. 60 коп. за накладною № 13 прострочена на 1 день.

Доказів поставки Позивачу продукції (відсів, щебінь) Відповідачем відповідно до п. 2.2. Договору на загальну суму 6 825 грн 56 коп. суду не надано.

Відтак, суд розцінює товар за Договором на суму 6 825 грн 56 коп. як непоставлений (недопоставлений) постачальником.

Пунктом 9.1. договору передбачено обов`язок Постачальника сплатити Замовнику пеню у розмірі 0,1 % від суми непоставленої (недопоставленої) продукції за кожен день прострочки, а за прострочку поставки понад тридцять діб додатково сплатити штраф у розмірі 7 % від суми непоставленої (недопоставленої) продукції.

Згідно з п. 9.2. Договору усі спори, що виникають з цього Договору або пов`язані з ним, вирішуються шляхом переговорів між сторонами.

Відтак, ВП "Рівненська АЕС" ДП "НАЕК "Енергоатом" було направлено на адресу ФОП Гаврилюк О. В. претензію № 4095/001 від 19.03.2019 року.

У своїй відповіді № 3 від 16.04.2019 року на претензію ВП "Рівненська АЕС" ДП "НАЕК "Енергоатом", відповідач не заперечує факт прострочення поставки, але посилається на прострочення оплати поставленої продукції, у зв`язку з чим Фізична особа-підприємець Гаврилюк Оксана Василівна не мала можливості здійснити наступні поставки товару.

Враховуючи, що Відповідач припустив ся прострочення поставки продукції на суму 6 578 грн 60 коп. на 1 день та не поставив (недопоставив) продукцію на суму 6 825 грн 56 коп. позивач відповідно до п. 9.1. Договору просить суд стягнути з останнього 1 726,61 грн., з яких - 477 грн. 78 коп. штрафу та 1 248 грн. 83 коп. пені.

За таких обставин, враховуючи, що Відповідач припустився прострочення поставки продукції та не поставив (недопоставив) продукцію, а нарахування пені та штрафу сторони обумовили в укладеному Договорі, господарський суд перевіривши подані позивачем розрахунки та періоди нарахування пені та штрафу, встановив, що останні не перевищують обрахованого судом розміру.

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.

Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини з поставки товару на підставі укладеного Договору в силу статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), судом враховано законодавство що встановлює та регулює договірні зобов`язання, які виникають на підставі договору поставки.

Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 179 ГК України визначено, що майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

За змістом ч. 1 ст. 509 ЦК України та ч. 1 ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються з приписами ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України)

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Положеннями ст. 525, ч. 1 ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 2 ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Також судом взято до уваги положення чинного законодавства що регулюють порядок застосування забезпечення виконання зобов`язання у вигляді пені, а також відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Згідно з положеннями пункту 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як унормовано положеннями частини 2 статті 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтями 546, 549 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

За приписами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція) (лист Верховного Суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.1997 року № 62-97 року.

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу.

Висновки суду за результатами вирішення спору.

За результатами з`ясування обставин, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, підтверджених поданими позивачем доказами, суд дійшов висновку про доведеність факту порушення відповідачем строків поставки продукції, обумовлених Договором № 781 від 11.06.2018 року, що є підставою для застосування до останнього господарських санкцій, визначених п. 9.1 цієї угоди.

Заперечення відповідача (які містяться у відповіді на претензію № 3 від 16.04.2019 року) про прострочення строків оплати з боку позивача за попередні поставки не можуть бути прийняті судом як підстава для відмови у позові, оскільки, згідно з умовами Договору № 781 від 11.06.2018 року вказана обставина не є підставою для звільнення від відповідальності Постачальника за взяті на себе зобов`язання.

За таких обставин, суд, перевіривши подані позивачем розрахунки, дійшов висновку про обґрунтованість позову про стягнення з відповідача на користь позивача 1 726,61 грн., з яких - 477 грн. 78 коп. штрафу та 1 248 грн. 83 коп. пені.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (ч. 9 ст. 129 ГПК України).

Як встановлено судом, спір у цій справі виник внаслідок неправильних дій Фізичної особи-підприємця Гаврилюк Оксани Василівни, а тому судові витрати у справі покладаються саме на цю особу.

Зважаючи на викладене, керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 233, 238, 241,247-251 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Гаврилюк Оксани Василівни ( АДРЕСА_1 а, і.н. НОМЕР_1 ) на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (34400, м. Вараш, Рівненська обл., ) 477,78 грн. - штрафу, 1 248,83 грн. пені та 1921 грн. 00 коп. - судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: https://court.gov.ua/sud5019/.

Повне рішення складено 30 жовтня 2019 року.

Суддя Заголдна Я.В.