УХВАЛА

м. Київ

08.11.2019Справа № 910/15682/19

Суддя Кирилюк Т.Ю., розглянувши

позовну заяву Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву

до Фізичної особи-підприємця Туза Олександра Григоровича

про стягнення 4 235, 54 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Туза Олександра Григоровича заборгованості за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, від 23.02.2010 № 5098 у розмірі 4 235, 54 грн., з яких: 1 759, 53 грн. - орендна плата, 264, 64 грн. - пеня, 38, 06 грн. - інфляційні втрати, 52, 79 грн. - штраф, 2 120, 52 грн. - неустойка.

Разом з позовною заявою Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву було подано клопотання, в якому останнє з посиланням на недостатність у позивача грошових коштів просило відстрочити сплату судового збору до набрання судовим рішенням у даній справі законної сили.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суддя дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, зважаючи на наступне.

Пунктом 8 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначено, що позовна заява має містити, зокрема, зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Проте судом встановлено, що матеріали позовної заяви не містять жодних підтверджень про наявність у Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву або у іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до позову.

Крім того, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з положеннями статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" станом на 1 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі становить 1 921,00 грн.

За умовами пункту 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зі змісту поданої Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву позовної заяви вбачається, що позивачем було заявлено вимогу майнового характеру про стягнення з Фізичної особи-підприємця Туза Олександра Григоровича заборгованості у загальному розмірі 4 235, 54 грн.

Відтак, Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву мало сплатити за подання до суду цієї позовної заяви судовий збір у розмірі 1 921, 00 грн.

Однак, позивачем всупереч пункту 2 частини 1 статті 164 ГПК України до матеріалів його позовної заяви жодних документів, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, додано не було.

Докази того, що позивач у встановленому законом порядку звільнений від сплати судового збору в матеріалах даної позовної заяви відсутні.

У той же час, як вже було зазначено, разом з позовною заявою Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву було подано клопотання, в якому останнє з посиланням на недостатність у позивача грошових коштів просило відстрочити сплату судового збору до набрання судовим рішенням у даній справі законної сили.

Розглянувши вищезазначене клопотання про відстрочення сплати судового збору, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для його задоволення з огляду на таке.

Згідно з частиною 2 статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за наявності перелічених умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік;

2) позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена;

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

У той же час суд звертає увагу, що приписи наведеної норми містять вичерпний перелік підстав, за яких суд може задовольнити клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Проте клопотання позивача щодо відстрочення сплати судового збору жодною з підстав, передбачених частиною 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір", у встановленому законом порядку не обґрунтовано та не доведено жодними доказами.

Водночас суд звертає увагу на те, що відсутність у Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву грошових коштів для сплати судового збору не є підставами для відстрочення сплати судового збору в розумінні статті 8 Закону України "Про судовий збір". Більше того, позивачем у порушення статей 76-79 ГПК України не було надано доказів, що підтверджують вищенаведені обставини відсутності відповідних коштів на оплату встановленої законом мінімальної ставки судового збору в розмірі 1 921,00 грн.

Крім того, враховуючи встановлений статтею 129 Конституції України принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а також положення статей 5, 8 Закону України "Про судовий збір", суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні, у тому числі в питанні відстрочення сплати судового збору.

Вибіркове надання господарським судом суб`єктивних переваг одним учасникам процесу перед іншими учасниками судового процесу шляхом звільнення чи відстрочення сплати судового збору, окрім випадків, встановлених статтею 8 Закону України "Про судовий збір", призведе до порушення вищевказаного конституційного принципу, що є неприпустимим.

Слід зазначити, що доступ до правосуддя у контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19 червня 2001 року зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

У рішеннях Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року в справі "Пелевін проти України" та від 30 травня 2013 року в справі "Наталія Михайленко проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на імперативні приписи статті 8 Закону України "Про судовий збір", суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву про відстрочення сплати судового збору.

Відповідно до частини першої та другої статті 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин позовна заява Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву підлягає залишенню без руху.

Керуючись статтями 162, 164, 174, частиною другою статті 232, статтями 233, 234 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву про відстрочення сплати судового збору відмовити.

2. Позовну заяву Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву залишити без руху.

3. Встановити Регіональному відділенню Фонду державного майна України по м. Києву спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду:

- доказів сплати судового збору в сумі 1 921, 00 грн. у встановленому законом порядку;

- підтвердження про наявність у Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву чи іншої особи оригіналів документів, копії яких додані до позовної заяви.

4. Встановити позивачу строк для усунення недоліків 5 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

5. Роз`яснити позивачу, що відповідно до частини четвертої статті 174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

6. Згідно частини першої статті 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Т.Ю.Кирилюк