УХВАЛА

31 жовтня 2019 року

м. Київ

Справа № 913/229/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Пількова К. М. - головуючого, Багай Н. О., Чумака Ю. Я.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду Луганської області від 25.06.2019 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 29.08.2019 у справі

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства "Первомайськтеплокомуненерго" Первомайської міської ради

про стягнення 792 055,10 грн,

ВСТАНОВИВ:

27.09.2019 Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - АТ "НАК "Нафтогаз України") звернулося з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Луганської області від 25.06.2019 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 29.08.2019 у справі № 913/229/19, яка надійшла на адресу Касаційного господарського суду 21.10.2019.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд вважає, що підстави для відкриття касаційного провадження відсутні, зважаючи на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, АТ "НАК "Нафтогаз України" звернулось до Гсподарського суду Луганської області з позовом до Комунального підприємства "Первомайськтеплокомуненерго" Первомайської міської ради (далі - КП "Первомайськтеплокомуненерго") про стягнення пені у сумі 441 168,65 грн за період з 16.02.2016 по 25.11.2016, 3% річних у сумі 68 296,56 грн за період з 16.02.2016 по 19.04.2017 та інфляційних втрат в розмірі 282 589,89 грн за період з березня 2016 по березень 2017, посилаючись на неналежне виконання КП "Первомайськтеплокомуненерго" умов договору купівлі - продажу природного газу №1341/16-БО-20 від 21.12.2015, зокрема, несвоєчасну оплату отриманого у 2016 році газу на суму 2 441 147,46 грн.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 25.06.2019 у справі №913/229/19 позов задоволено частково; стягнуто з КП "Первомайськтеплокомуненерго" на користь АТ "НАК "Нафтогаз України" 3% річних в сумі 68 296,56 грн за період з 16.02.2016 по 19.04.2017, інфляційні втрати в сумі 282 589,89 грн за загальний період з березня 2016 по березень 2017, витрати на судовий збір у сумі 5 263,30 грн; в решті позову відмовлено.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 29.08.2019 апеляційну скаргу АТ "НАК "Нафтогаз України" залишено без задоволення; рішення Господарського суду Луганської області від 25.06.2019 у справі № 913/229/19 залишено без змін.

Cуди попередніх інстанцій з посиланням на правову позицію об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладену у постанові від 18.01.2019 у справі №922/3412/17, зокрема, зазначили, що в силу приписів чинного законодавства АТ "НАК "Нафтогаз України" є енергопостачальною компанією в розумінні статті 2 Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси".

Тобто, мораторій на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій на період проведення антитерористичної операції триває до завершення АТО.

Крім того, з посиланням на правову позицію об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладену у постанові від 15.05.2019 у справі №905/1308/18, Cуди попередніх інстанцій дійшли висновку про відхилення як необґрунтованих доводів АТ "НАК "Нафтогаз України" про те, що норми Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси" не можуть бути застосовані до скаржника, оскільки він не був і не є енергопостачальною компанією відповідно до визначення, яке міститься в пункті 27 статті 1 Закону України "Про ринок природного газу", а природний газ не є предметом договору постачання енергоресурсів, відповідно до положень статті 275 Господарського кодексу України, статті 714 Цивільного кодексу України.

АТ "НАК "Нафтогаз України" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Луганської області від 25.06.2019 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 29.08.2019 у справі № 913/229/19, в якій просить скасувати оскаржувані рішення та постанову в частині відмови у стягненні 441 168,65 грн пені та прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити зазначені позовні вимоги.

У касаційній скарзі скаржник зазначає що, оскаржувані судові рішення прийняті без дослідження істотних обставин справи та їх недоведеності, та посилається на порушення та неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, а саме: статей 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України); статті 2 Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси"; пункту 27 статті 1 Закону України "Про ринок природного газу"; статті 1 Закону України "Про електроенергетику".

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Аналогічні положення закріплено і в частині першій статті 17 ГПК України за якими учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

За приписами пункту 1 частини другої статті 293 ГПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд вже викладав у своїй постанові висновок щодо питання правильного застосування норми права, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку.

Приймаючи оскаржувані рішення Господарського суду Луганської області від 25.06.2019 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 29.08.2019 у цій справі (мотивування наведено вище) суди керувалися правовими висновками Верховного Суду, зокрема, об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладену у постанові від 18.01.2019 у справі № 922/3412/17 та об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладену у постанові від 15.05.2019 у справі №905/1308/18.

Застосування таких правових висновків під час прийняття оскаржуваної постанови повністю відповідає вимогам пункту 1 частини другої статті 45 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та частини шостої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", яка кореспондується з частиною четвертої статті 236 ГПК України.

При цьому, розглянувши доводи касаційної скарги, проаналізувавши текст оскаржуваних судових рішень та враховуючи зміст правовідносин, що склалися між сторонами у даній справі, які є подібними тим, що існували між сторонами спорів у яких приймалися постанови Верховного Суду, Суд вважає, що оскаржувані рішення попередніх інстанцій прийняті відповідно до висновків суду касаційної інстанції, викладених у зазначених вище постановах.

Так як ціна позову у справі № 913/229/19 (792 055,10 грн) не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, ця справа не належить до категорії справ, що в обов`язковому порядку розглядаються за правилами загального позовного провадження, а касаційна скарга АТ "НАК "Нафтогаз України" в розумінні положень пункту 1 частини другої статті 293 ГПК України є необґрунтованою, Суд, враховуючи також принцип остаточності судового рішення, відмовляє у відкритті касаційного провадження.

Суд вважає за необхідне звернути увагу скаржника на те, що переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію "суду права", що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави. Тим самим Верховний Суд за допомогою загальної правозастосовчої діяльності дозволяє досягнути індивідуального блага.

Згідно з імперативними вимогами статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та статті 236 ГПК України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Таким чином, призначення Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні - це, у першу чергу, сформувати обґрунтовану правову позицію стосовно застосування всіма судами у подальшій роботі конкретної норми матеріального права або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом і таким чином спрямувати судову практику в єдине і правильне правозастосування (вказати напрямок у якому слід здійснювати вибір правової норми); на прикладі конкретної справи роз`яснити зміст акта законодавства в аспекті його розуміння та реалізації на практиці в інших справах з вказівкою на обставини, що потрібно враховувати при застосуванні тієї чи іншої правової норми, але не нав`язуючи, при цьому, нижчестоящим судам результат вирішення конкретної судової справи.

Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх осіб перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.

Враховуючи викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою АТ "НАК "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Луганської області від 25.06.2019 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 29.08.2019 у справі № 913/229/19 має бути відмовлено.

За таких обставин, керуючись статтями 234, 235, пункту 1 частини другої статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Луганської області від 25.06.2019 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 29.08.2019 у справі №913/229/19.

2. Направити Акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" копію цієї ухвали та касаційну скаргу разом з доданими до скарги матеріалами, в тому числі оригінал платіжного доручення № 7008914 від 24.09.2019 на суму 13 235,07 грн на 17 аркушах; копія касаційної скарги залишається в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя К. М. Пільков

Судді Н. О. Багай

Ю. Я. Чумак