РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.11.2019Справа № 910/12281/19

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Владар Україна»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення суми боргу 157 320,00 грн.

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

Мухіна Я.І.

Представники: без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Владар Україна» (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (відповідач) про стягнення 157 320,00 грн. основного боргу на підставі Договору № ОД/НХ-18-77НЮ від 20.08.2018.

Позовні вимоги обгрунтовані не здійсненням відповідачем оплати за товар (з урахуванням зменшення основного грошового зобов`язання в розмірі 188 784,00 грн на суму податкового кредиту в розмірі 31 464,00 грн), який позивач поставив відповідачу згідно видаткової накладної № 126 від 30.11.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.09.2019 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Владар Україна» прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/12281/19 та ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ ГПК України.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін від останніх до суду не надходило.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 ГПК України).

Суд повідомляв позивача та відповідача про відкриття провадження у справі.

В матеріалах справи наявні докази отримання позивачем та відповідачем ухвали Господарського суду міста Києва від 13.09.2019 про відкриття провадження у справі № 910/12281/19.

Відповідачем без поважних причин відзив на позовну заяву у встановлений строк до суду не подано.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву та додані до неї докази.

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, відповідно до ст.ст. 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, та дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

20.08.2018 між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» (далі - замовник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Владар Україна» (далі - постачальник, позивач) було укладено Договір поставки № ОД/НХ-18-778НЮ (далі - Договір або Договір № ОД/НХ-18-77НЮ від 20.08.2018).

Відповідно до п. 1.1, 1.2 Договору, постачальник передає у власність замовника, а замовник оплачує товар, визначений в асортименті, кількості та за цінами (далі - товар), які зазначені у специфікації (Додаток № 1), що додається до договору про закупівлю і є його невід`ємною частиною. Постачальник передає у власність замовника товар на умовах, зазначених в договорі. Найменування товару: клей.

Згідно п. 3.1 Договору кількість та асортимент товару визначається у Специфікації (Додаток № 1), яка є невід`ємною частиною Договору.

Пунктами 6.1, 6.2 та 6.4 Договору сторони погодили, що замовник оплачує поставлений постачальником товар за ціною, вказаною у Специфікації. Ціни в накладних і в рахунках-фактурах вказуються в національній валюті України. Загальна сума по договору 976 452,00 грн., у тому числі ПДВ 20% 162 742,00 грн.

Відповідно до п. 7.1, 7.2 Договору, розрахунки за поставлений товар здійснюються у безготівковій формі. Розрахунки за поставлений товар здійснюються замовником протягом 30 календарних днів з дати поставки товару, але не раніше дати реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування з операцій по постачанню товару, який підлягає оплаті, в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) у встановлених чинним законодавством порядку та строки. У разі реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН з порушенням граничних строків їх реєстрації, встановлених чинним законодавством, оплата здійснюється протягом 10 банківських днів після реєстрації податкових накладних в ЄРПН.

Згідно п. 7.3 Договору днем отримання товару вважається день підписання сторонами або їх уповноваженими представниками видаткової накладної.

Сторони Договору дійшли згоди, що, у разі втрати замовником права на податковий кредит внаслідок порушення постачальником обов`язку, визначеного п. 11.4 цього Договору, розмір грошового зобов`язання замовника з оплати поставленого товару за цим Договором зменшується на суму податкового кредиту, право на який було втрачено замовником (п. 7.4 Договору).

Пунктом 9.5 Договору сторони погодили, що підтвердженням про одержання товару замовником є видаткова накладна, підписана уповноваженими представниками Сторін.

Відповідно до п. 11.4 Договору, постачальник зобов`язаний на дату виникнення податкових зобов`язань з ПДВ (за операціями із цього Договору) скласти в електронній формі подакову накладну/розрахунок з дотриманням вимог чинного законодавства щодо порядку складання та форми податкових накладних та зареєструвати її у встановлені чинним законодавством строки в ЄРПН.

У разі ненадання постачальником податкових накладних/розрахунків коригування, визначених п. 11.4 цього Договору, до ЄРПН в електронному вигляді, вілмови в їх реєстрації, або неподання постачальником пояснень та/або копії документів, достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН (у разі зупинення їх реєстрації), постачальник зобов`язаний відшкодувати замовнику збитки, пов`язані із втратою права на податковий кредит.

Пунктом 16.2 Договору передбачено, що строк дії даного договору встановлюється сторонами з моменту його підписання і до 31.12.2018, а в частині виконання обов`язків щодо розрахунків по договору - до закінчення місяця наступного за місяцем, у якому закінчується строк реєстрації податкових накладних/розрахунків в ЄРПН за операціями із цього Договору.

До матеріалів справи додано Специфікацію № 1 (Додаток № 1 до Договору № ОД/НХ-18-778НЮ від 20.08.2018), в якій визначено найменування товару, який має бути поставлений за Договором, його кількість, а також вартість за одиницю без ПДВ, з ПДВ та загальна сума з ПДВ. Загальна вартість товару згідно Специфікації № 1 становить 976 452,00 грн., з урахуванням ПДВ 20% 162 742,00 грн.

07.09.2018 сторони уклали Додаткову угоду № 1 до Договору № ОД/НХ-18-778НЮ від 20.08.2018, відповідно до якої сторони погодили вважати Специфікацію № 1 на суму 976 452,00 грн. до Договору № ОД/НХ-18-778НЮ від 20.08.2018 такою, що втратила чинність та ввели в дію Специфікацію № 2 (Додаток № 3) на суму 974 922,00 грн. Вказаною Додатковою угодою № 1 від 07.09.2018 сторони також погодили викласти п. 1.1, 3.1 та 6.4 в наступних редакціях:

« 1.1. Постачальник передає у власність замовника, а замовник оплачує товар, визначений в асортименті, кількості та за цінами (далі - товар), які зазначені у специфікації (Додаток № 3), що додається до договору про закупівлю і є його невід`ємною частиною. Постачальник передає у власність замовника товар на умовах, зазначених в договорі.

3.1. Кількість та асортимент товару визначається у Специфікації (Додаток № 3), яка є невід`ємною частиною Договору.

6.4. Загальна сума договору 974 922,00 грн, у тому числі ПДВ 20% 162 487,00 грн».

На виконання умов Договору позивачем було поставлено відповідачу передбачений умовами Договору товар, що підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними № 125 від 14.11.2018, № 126 від 30.11.2018, а також товарно-транспортними накладними № Р125 від 14.11.2018 та № Р126 від 30.11.2018.

Також суду надано копії довіреностей від 14.11.2018 зі строком дії до 23.11.2018 та № 773/1 від 27.11.2018 зі строком дії до 06.12.2018 на підтвердження повноважень представника покупця на отримання товару від постачальника.

Позивачем за поставкою товару згідно видаткової накладної № 125 від 14.11.2018 було складено у електронному виглядi податкову накладну вiд 14.11.2018 № 3, яка в Єдиному реєстрi податкових накладних була зареєстрована за № .

21.11.2018 ДФС України направило в адресу позивача квитанцiю, зі змісту якої вбачається, що податкова накладна є прийнятою, але реєстрацiя зупинена на пiдставi п. 201.16 Податкового кодексу України. Також позивачу було рекомендовано надати пояснення та копії документів.

18.01.2019 позивач подав повідомлення № 7 про надання пояснень та копiй документiв, на підтвердження чого було отримано квитанцiю № 2 вiд 18.01.2019.

22.01.2019 ГУ ДФС у Запорiзькiй областi винесло рішення № 1056901/39290839, відповідно до якого відмовило позивачу в реєстрації податкової накладної.

01.02.2019 позивачем було подано до ДФС України скаргу на рішення № 1056901/39290839 від 22.01.2019.

11.02.2019 рiшенням кoмiciї з питань розгляду скарг, зазначена скарга позивача була задоволена.

Матеріали справи також містять рахунок на оплату № 15 від 14.11.2018 на загальну суму 229 728,00 грн.

Платіжними дорученнями № 1667513 від 19.03.2019 та № 1978922 від 11.07.2019 відповідачем було перераховано позивачу грошові кошти в загальному розмірі 229 728,00 грн. згідно рахунку на оплату № 15 від 14.11.2018 за поставлений згідно видаткової накладної № 125 від 14.11.2018 товар.

Позивачем за поставкою товару згідно видаткової накладної № 126 від 30.11.2018 було складено в електронному виглядi податкову накладну № 5 вiд 30.11.2018, яка в Єдиному реєстрi податкових накладних була зареєстрована за № .

14.12.2018 ДФС України направило на адресу позивача квитанцiю, зі змісту якої вбачається, що податкова накладна є прийнятою, але реєстрацiя зупинена на пiдставi п. 201.16 Податкового кодексу України. Також позивачу було рекомендовано надати пояснення та копії документів.

05.02.2019 позивач подав повідомлення № 1 про надання пояснень та копiй документiв, на підтвердження чого було отримано квитанцiю № 2 вiд 06.02.2019.

12.02.2019 ГУ ДФС у Запорiзькiй областi винесло рiшення № 1074753/39290839, відповідно до якого вiдмовило позивачу в реєстрацiї податкової накладної.

12.02.2019 позивачем було подано до ДФС України скаргу на рішення № 1074753/39290839 від 12.02.2019.

22.02.2019 рiшенням кoмiciї з питань розгляду скарг, зазначена скарга позивача була залишена без задоволення.

З огляду на зазначене, вiдповiдач за даною операцiєю втратив право на податковий кредит в сумi 31 464,00 грн.

Враховуючи, що відповідач не здійснив оплати за товар, поставлений позивачем на підставі Договору № ОД/НХ-18-778НЮ від 20.08.2018 згідно видаткової накладної № 126 від 30.11.2018, позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з відповідача 157 320,00 грн. основного боргу на підставі Договору № ОД/НХ-18-77НЮ від 20.08.2018 (з урахуванням зменшення основного грошового зобов`язання в розмірі 188 784,00 грн на суму податкового кредиту в розмірі 31 464,00 грн).

Розглянувши доводи позивача, на яких ґрунтується позовна заява, господарський суд зазначає наступне.

За змістом статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі статтею 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає Договір № ОД/НХ-18-778НЮ від 20.08.2018 як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

За своїм змістом та правовою природою укладений сторонами Договір № ОД/НХ-18-778НЮ від 20.08.2018 є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм статті 712 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно п. 7.3 Договору днем отримання товару вважається день підписання сторонами або їх уповноваженими представниками видаткової накладної.

Матеріалами справи (підписаними сторонами видатковими накладними № 125 від 14.11.2018, № 126 від 30.11.2018 та товарно-транспортними накладними № Р125 від 14.11.2018, № Р126 від 30.11.2018) підтверджується факт поставкти позивачем товару на загальну суму 418 512,00 грн, внаслідок чого у відповідача виникло зобов`язання поставлений товар оплатити.

Згідно з ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 7.1, 7.2 Договору, розрахунки за поставлений товар здійснюються у безготівковій формі. Розрахунки за поставлений товар здійснюються замовником протягом 30 календарних днів з дати поставки товару, але не раніше дати реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування з операцій по постачанню товару, який підлягає оплаті, в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) у встановлених чинним законодавством порядку та строки. У разі реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН з порушенням граничних строків їх реєстрації, встановлених чинним законодавством, оплата здійснюється протягом 10 банківських днів після реєстрації податкових накладних в ЄРПН.

Матеріали справи свідчать, що оплату товару було здійснено відповідачем частково, а саме: відповідачем платіжними дорученнями № 1667513 від 19.03.2019 та № 1978922 від 11.07.2019 було перераховано позивачу грошові кошти в загальному розмірі 229 728,00 грн. згідно рахунку на оплату № 15 від 14.11.2018 за поставлений згідно видаткової накладної № 125 від 14.11.2018 товар.

Матеріали справи не містять доказів здійснення відповідачем оплати товару згідно рахунку на оплату № 16 від 30.11.2018 за поставлений згідно видаткової накладної № 126 від 30.11.2018 товар.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) стаття 610 Цивільного кодексу України кваліфікує як порушення зобов`язання.

Отже, судом встановлено, що відповідачем у встановлений строк свого обов`язку з оплати поставленого товару згідно видаткової накладної № 126 від 30.11.2018 не виконано, чим допущено прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням зобов`язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Судом також встановлено, що при визначенні розміру основного боргу на підставі Договору № ОД/НХ-18-77НЮ від 20.08.2018 в розмірі 157 320,00 грн., позивачем було враховано положення п. 7.4 Договору та зменшено розмір основного боргу - 188 784,00 грн. на 31 464,00 грн. податкового кредиту, право на який відповідач втратив з вини позивача.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав, обставини, повідомлені позивачем не спростував, належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача, до суду не подав та не надіслав.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на наявні в матеріалах справи докази, враховуючи наведені положення чинного законодавства України та умови укладеного між позивачем та відповідачем Договору № ОД/НХ-18-778НЮ від 20.08.2018, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача 157 320,00 грн. (188 784,00 грн. (вартість поставленого товару згідно видаткової накладної № 126 від 30.11.2018) - 31 464,00 грн. (розмір неотриманого відповідачем податкового кредити)) основного боргу на підставі Договору № ОД/НХ-18-77НЮ від 20.08.2018 підлягає задоволенню.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. При цьому частиною 2 наведеної статті ГПК України передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Позивачем в позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розмір суми судових витрат.

Відповідач попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, до суду не подав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача.

З огляду на повне задоволення позовних вимог, судовий збір в розмірі 2 359,80 грн. покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 56, 58, 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236-238, 241, 327 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Владар Україна» (69032, м. Запоріжжя, вул. Рекордна, буд. 9; ідентифікаційний код 39290839) 157 320,00 грн. (сто п`ятдесят сім тисяч триста двадцять гривень 00 коп.) основного боргу на підставі Договору № ОД/НХ-18-77НЮ від 20.08.2018, 2 359,80 грн. (дві тисячі триста п`ятдесят дев`ять гривень 80 коп.) судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 04.11.2019.

Суддя Гумега О.В.