ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2019 року

м. Київ

Справа № 917/1185/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Огородніка К.М.- головуючого, Банаська О.О., Пєскова В.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод"

на ухвалу Cхідного апеляційного господарського суду від 12.08.2019

у справі № 917/1185/18

за заявою:

1) Приватного сільськогосподарського підприємства "Агрофірма "Прогрес",

2) Торгового дому "Пальміра" Дочірнього підприємства компанії "Палма Груп С.А." (Швейцарія)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод"

про визнання банкрутом,-

ВСТАНОВИВ:

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанції

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 19.03.2019 у справі №917/1185/18 порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод" (далі - ТзОВ "Лозівський молочний завод", боржник); визнано кредиторські вимоги Приватного сільськогосподарського підприємства "Агрофірма "Прогрес" в сумі 1625201,61грн.; заяву Торгового дому "Пальміра" Дочірнього підприємства компанії "Палма груп С.А." (Швейцарія) про визнання кредиторських вимог у сумі 1252113,63грн. залишено без розгляду; постановлено ввести мораторій на задоволення вимог кредиторів ТзОВ "Лозівський молочний завод"; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном ТзОВ «Лозівський молочний завод"; відхилено кандидатури арбітражних керуючих Сиволобова М.М., Потупало Н.І. і Чичви О.С.; розпорядником майна ТзОВ "Лозівський молочний завод" призначено арбітражного керуючого Польянова Євгена Олександровича.

ТзОВ "Лозівський молочний завод" з ухвалою місцевого господарського суду не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило її скасувати в частині порушення провадження у справі про банкрутство ТзОВ "Лозівський молочний завод" та ухвалити нове рішення у вказаній частині, яким у задоволенні заяви ПСП "Агрофірма "Прогрес" про порушення провадження у справі про банкрутство відмовити.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 09.04.2019 апеляційну скаргу ТзОВ "Лозівський молочний завод" залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків апеляційної скарги: надати докази оплати судового збору у встановленому порядку та розмірі та докази надсилання апеляційної скарги розпоряднику майна арбітражному керуючому Польянову Є.О.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 07.05.2019 апеляційну скаргу ТзОВ "Лозівський молочний завод" повернуто заявникові, оскільки у встановлений строк недоліки апеляційної скарги усунуто не було.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.07.2019 апеляційну скаргу ТзОВ "Лозівський молочний завод" залишено без руху, встановлено строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання йому можливості звернутися до суду із заявою про поновлення строків на апеляційне оскарження, вказавши інші підстави для поновлення строку.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.08.2019 відмовлено ТзОВ «Лозівський молочний завод» у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 19.03.2019 у справі №917/1185/18.

Ухвала прийнята з мотивів недоведеності обґрунтованих підстав, які унеможливлювали б ТзОВ «Лозівський молочний завод» своєчасно (в тому числі повторно) звернутися з апеляційною скаргою до суду, а значний пропуск строку на подання апеляційної скарги зумовлений лише його суб`єктивною поведінкою.

Апеляційний суд зазначив, що поновлення ТзОВ "Лозівський молочний завод" через значний період часу пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали господарського суду Полтавської області від 19.03.2019 у справі №917/1185/18 матиме наслідком необґрунтоване втручання суду у принцип правової визначеності, порушуватиме права інших учасників провадження на справедливий судовий розгляд в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими доводами особи, яка подала касаційну скаргу

До Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ТзОВ ТзОВ "Лозівський молочний завод" на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 12.08.2019 №917/1185/18, в якій скаржник просить скасувати вищевказану ухвалу, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Вимоги касаційної скарги обґрунтовані порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального законодавства, зокрема статей 254, 256 та 261 ГПК України, внаслідок чого протиправно відмовлено скаржнику у відкритті апеляційного провадження та позбавлено гарантованого Конституцією України та ГПК України права на апеляційне оскарження судового рішення.

Доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу

У відзиві на касаційну скаргу розпорядник майна ТзОВ "Лозівський молочний завод" арбітражний керуючий Польянов Є.О., посилаючись на необґрунтованість доводів касаційної скарги, просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанцій - без змін.

Вважає, що обставини, на які посилається боржник не є поважними обставинами пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки зумовлені суб`єктивною поведінкою скаржника. Неодноразові звернення боржника з неналежно оформленими апеляційними скаргами на ухвалу суду першої інстанції свідчать про зловживання скаржником своїми процесуальними правами.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду апеляційної інстанції з посиланням на норми права

Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

Предметом касаційного перегляду у даній справі є ухвала суду апеляційної інстанції, якою відповідачу відмовлено у поновленні пропущеного строку на подання апеляційної скарги та відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТзОВ "Лозівський молочний завод" на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 19.03.2019.

Здійснивши перевірку правильності застосування апеляційним господарським судом норм процесуального права при винесенні оскаржуваної ухвали та оцінивши доводи касаційної скарги, колегія суддів касаційної інстанції дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Положення статті 129 Конституції України визначають, що основними засадами судочинства, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Отже, держава гарантує право на апеляційний перегляд справи, який здійснюється після її розгляду в суді першої інстанції, а касаційне оскарження допускається у визначених законом випадках.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Суд зазначає, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права (рішення ЄСПЛ від 12.07.2001 у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини").

Відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Пунктом 4 частини першої статті 261 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами справи, з даною (повторною) апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 19.03.2019 ТзОВ "Лозівський молочний завод" звернулося лише 21.06.2019, про що свідчить відповідна відмітка господарського суду Полтавської області, тобто майже через три місяці після винесення оскаржуваної ухвали від 19.03.2019 (повний текст ухвали складено 29.03.2019). Одночасно було заявлено з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.07.2019 вказані у клопотанні ТзОВ "Лозівський молочний завод" підстави поновлення строку на подання апеляційної скарги визнані неповажними, у зв`язку з чим, апеляційну скаргу залишено без руху; встановлено ТзОВ "Лозівський молочний завод" десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків апеляційної скарги, шляхом надання йому можливості звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строків на апеляційне оскарження, вказавши інші підстави для поновлення строку; зазначено, що наслідки не усунення недоліків, визначених цією ухвалою, у строк, встановлений судом, передбачені статтями 174, 260, 261 ГПК України.

У встановлений судом десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху від ТОВ "Лозівський молочний завод" надійшло клопотання про поновлення строку для подання апеляційної скарги (вх.№7412 від 07.08.2019).

В клопотанні заявник, зокрема, зазначає, що про повернення Східним апеляційним господарським судом ухвалою від 07.05.2019 раніше поданої ним апеляційної скарги, він дізнався 22.05.2019, виправив допущені недоліки і здійснив доплату судового збору. Після сплати судового збору він з метою з`ясування причин повернення апеляційним господарським судом апеляційної скарги намагався ознайомитися із матеріалами справи. Стверджує, що у зв`язку із знаходженням судді у відпустці, він зміг ознайомитися із повним текстом ухвали Східного апеляційного господарського суду від 07.05.2019 лише 17.06.2019.

Після цього 21.06.2019 ТОВ "Лозівський молочний завод" повторно звернувся із апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду Полтавської області від 19.03.2019 у справі №917/1185/18.

Судом апеляційної інстанції зазначено, що ухвала Східного апеляційного господарського суду від 07.05.2019 про повернення вперше поданої апеляційної скарги була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 08.05.2019, а тому заявник апеляційної скарги мав можливість з 08.05.2019 дізнатись про постановлення ухвали про повернення апеляційної скарги від 07.05.2019, а також підстави її повернення.

22.05.2019 як зазначає апелянт, він вже був обізнаний про повернення його попередньої апеляційної скарги, та 23.05.2019 здійснив доплату судового збору (платіжним дорученням №12758 від 23.05.2019 на суму 22059,00 грн.).

В той же час, з даною апеляційною скаргою ТзОВ "Лозівський молочний завод" звернулося лише 21.06.2019, про що свідчить відповідна відмітка Господарського суду Полтавської області.

Тобто, будучи обізнаним про наявність процесуального документа від 07.05.2019, скаржником більше місяця не вчинялися дії, направлені на усунення недоліків вперше поданої апеляційної скарги (сплату судового збору), та подання повторної апеляційної скарги, що, на думку Суду, свідчить про недобросовісну суб`єктивну поведінку скаржника.

В рішенні Європейського суду з прав людини "Пономарьов проти України" зроблено висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

За таких обставин, колегія суддів не вбачає порушення або неправильного застосування судом апеляційної інстанції положень частини першої статті 261 Господарського процесуального кодексу України та погоджується із законним та обґрунтованим висновком суду апеляційної інстанції про відмову в поновленні ТзОВ «Лозівський молочний завод» строку на апеляційне оскарження та у відкритті апеляційного провадження.

Колегія суддів звертає увагу, що Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України", заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Враховуючи те, що апеляційна скарга подана скаржником до суду апеляційної інстанції через три місяці з моменту винесення оскаржуваної ухвали господарського суду Господарського суду Полтавської області від 19.03.2019 у справі №917/1185/18, і скаржником не наведено обґрунтованих підстав, які унеможливлювали б йому своєчасно (в тому числі повторно) звернутися з апеляційною скаргою до суду, колегія суддів вважає вірним висновок апеляційного господарського суду про відмову у відкритті апеляційного провадження відповідно до частини першої статті 261 Господарського процесуального кодексу України.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За змістом частини 3 статті 304 Господарського процесуального кодексу України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Відповідно до приписів пункту 1 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України, суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з положеннями статті 309 ГПК України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції, зважаючи на обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції, які не спростовані доводами касаційної скарги, колегія суддів вважає, що ухвала суду апеляційної інстанції прийнята з додержанням норм процесуального права, тому підстав для її зміни чи скасування немає.

Судові витрати

Оскільки суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає і підстав для скасування оскаржуваних судових рішень не вбачається, судові витрати відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на заявника касаційної скарги.

Керуючись статтями 236, 238, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд -

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 12.08.2019 у справі №917/1185/18.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Огороднік К. М.

Судді Банасько О.О.

Пєсков В.Г.