ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2019 р. Справа №909/1073/17

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Кордюк Г.Т.

суддів Кравчук Н.М.

Мирутенка О.Л.

Секретар судового засідання Андреюк Х.В.

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Сав`юка Дмитра Олександровича б/н від 22.08.2019 (вх. ЗАГС 01-05/3318/19 від 05.09.2019)

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 26.07.2019 (суддя Рочняк О.В., повний текст винесено та підписано 08.08.2019)

у справі №909/1073/17

за позовом: Приватного акціонерного товариства "ЖЛК-Україна", м. Біла Церква, Київської області

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Сав`юка Дмитра Олександровича, м.Снятин, Івано-Франківської області

про стягнення 208 228, 56 грн.

За участю представників від:

позивача: Добрівська А.В. - представник;

відповідача: Сав`юк Д.О. - підприємець; Візінський В.В. - адвокат;

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року Приватне акціонерне товариство "ЖЛК-Україна" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області із позовною заявою про стягнення з Фізичної особи - підприємця Сав`юка Дмитра Олександровича заборгованості в сумі 255 751,68 грн., з яких: 232 915,64 грн. - борг, 16 520,07 грн. - пеня, 4 420,74 грн. - інфляційне збільшення, 1 895,23 грн. - 3% річних.

Підставою для звернення з даним позовом слугувало неналежне невиконання відповідачем своїх зобов`язань перед позивачем за договором купівлі-продажу морозива №ВІ-021 від 12.04.2017 щодо оплати за отриманий товар.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 05.12.2017 у справі №909/1073/17 позов задоволено. Присуджено до стягнення з Фізичної особи - підприємця Сав`юка Дмитра Олександровича на користь Приватного акціонерного товариства "ЖЛК-Україна" заборгованості в сумі 255751,68 грн., а саме: 23 2915,64 грн. - боргу, 16 520,07 грн.- пені, 4 420,74 грн. - інфляційного збільшення, 1 895,23 грн. - 3% річних та 3 836,28 грн. -судового збору.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 06.02.2018 апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Сав`юка Дмитра Олександровича задоволено, рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 05.12.2017 у справі № 909/1073/17 скасовано та прийнято нове рішення, яким присуджено до стягнення Фізичної особи - підприємця Сав`юка Дмитра Олександровича на користь Приватного акціонерного товариства "ЖЛК-Україна" заборгованості в сумі 255 751,68 грн., а саме: 23 2915,64 грн. - боргу, 16 520,07 грн. - пені, 4 420,74 грн. - інфляційного збільшення, 1 895,23 грн. - 3% річних та 3 836,28 грн. - судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

Приймаючи вказану постанову, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення прийняте без належного дотримання норм процесуального права, що є підставою згідно ст.277 ГПК України для його скасування.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.06.2018 постанову Львівського апеляційного господарського суду від 06.02.2018 та рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 05.12.2017 у справі №909/1073/17 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Підставою для прийняття вказаної постанови судом касаційної інстанції слугувало повідомлення апеляційним судом відповідача з порушенням вимог ч.3 ст.120 ГПК.

В процесі нового розгляду справи, позивач подав суду першої інстанції відповідь на відзив №369 від 12.09.2018 (вх.№13999/18), в якому зазначив, що сума боргу за поставлену продукцію зменшилась у зв`язку з поверненням відповідачем частини нереалізованої продукції та становить 185 392 грн. 52 коп., в зв`язку з чим просив суд стягнути з відповідача заборгованість, з врахуванням її зменшення.

Суд прийняв клопотання позивача про зменшення розміру позовних вимог до розгляду, про що зазначено в ухвалі Господарського суду Івано-Франківської області від 02.10.2018 у даній справі.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 26.07.2019 в справі №909/1073/17 позов задоволено повністю. Присуджено до стягнення з Фізичної особи - підприємця Сав`юка Дмитра Олександровича на користь Приватного акціонерного товариства "ЖЛК-Україна" 185 392, 52 грн. основної заборгованості, 16 520, 07 грн. пені, 4 420, 74 грн. інфляційних втрат, 1 895, 03 грн. 3 % річних та 3 123, 43 грн. судового збору.

Приймаючи вказане рішення у справі, місцевий господарський суд виходив з того, що наявними в матеріалах справи видатковими накладними підтверджено факт поставки позивачем товару відповідачу за період з квітня по липень 2017 року на загальну суму 700 765 грн. 64 коп., а відповідно до наявних в матеріалах справи банківських виписок за період з 25.04.2017 по 02.08.2017 відповідач провів оплату за поставлений товар в загальному розмірі 467 850 грн. та повернув товару на загальну суму 47 523 грн. 12 коп. Доказів виконання зобов`язань перед позивачем на суму 185 392 грн. 52 коп. відповідач суду не надав. З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі.

Відхиляючи заперечення відповідача з приводу прийняття товару від позивача за окремими видатковими накладними, суд першої інстанції зазначив, що всі накладні, які містяться в матеріалах справи, підписані обома сторонами та скріплені печатками сторін, відповідачем не доведено фактів протиправності використання своєї печатки чи доказів її втрати, а наявні в матеріалах справи банківські виписки свідчать про те, що відповідачем частково оплачено товар за накладними, які за його доводами, ним не підписувались, що в будь-якому випадку свідчить про його обізнаність щодо поставки йому позивачем товару та схвалення дій щодо його прийняття.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Фізична особа - підприємця Сав`юк Дмитро Олександрович звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 26.07.2019 у даній справі скасувати з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення, яким в задоволені позовних вимог відмовити повністю.

Обґрунтовуючи подану апеляційну скаргу відповідач зазначає, що шість видаткових накладних на загальну суму 297 816,56 грн., стягнення за якими є предметом позову у даній справі, не підписувалися ні Фізичною особою - підприємцем Сав`юком Дмитром Олександровичем, ні його дружиною - ОСОБА_4 , що підтверджено висновком експертизи у даній справі. Відтак, апелянт заперечує факт отримання від позивача товару за такими накладними.

Окрім того, апелянт зазначає, що присуджені до стягнення з відповідача на користь позивача оскаржуваним рішенням суду першої інстанці інфляційні, 3% річних та пеня розраховані позивачем при поданні позовної заяви, виходячи з основної суми заборгованості 255 751,68 грн. В процесі розгляду справи позивачем було зменшено суму основної заборгованості до 185 392,52 грн., проте ні позивач, ні суд першої інстанції не здійснив перерахунку інфляційних, 3% річних та пені виходячи із зменшеної суми основної заборгованості.

29.09.2019 до суду від Приватного акціонерного товариства "ЖЛК-Україна" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 26.07.2019 у даній справі залишити без змін з підстав його законності та обгрунтованості, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Автоматизованою системою документообігу суду справу № 909/1073/17 розподілено до розгляду судді доповідачу Кордюк Г.Т. Введено до складу судової колегії суддів Кравчук Н.М. та Плотніцького Б.Д., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.09.2019.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 10.09.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця Сав`юка Дмитра Олександровича б/н від 22.08.2019.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 01.10.2019 розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 28.10.2019.

У зв`язку з перебуванням у відрядженні судді-члена колегії Плотніцького Б.Д., розпорядженням керівника апарату Західного апеляційного господарського суду від 28.10.2019 призначено проведення автоматизованої заміни складу колегії суддів, за результатами якого справу №909/1073/17 розподілено колегії суддів у складі: головуючого судді Кордюк Г.Т., суддів Мирутенка О.Л. та Кравчук Н.М., що підтверджується витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 28.10.2019.

В судовому засіданні представники сторін підтримали доводи та заперечення, викладені в апеляційній скарзі та у відзиві на апеляційну скаргу, висловили свої міркування з питань, що виникли в процесі розгляду апеляційної скарги.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права зазначає наступне:

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 12.04.2017 між Приватним акціонерним товариством "ЖЛК-Україна" (продавець) та Фізичною особою - підприємцем Сав`юком Дмитром Олександровичем (покупець) укладено договір купівлі-продажу морозива № ві-021, за умовами якого продавець зобов`язався на протязі дії строку договору виробляти та відпускати покупцю морозиво у розгорнутому асортименті в межах забезпеченості сировинними та матеріальними ресурсами в кількості та по ціні, які зазначаються в накладній, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити продукцію.

Відповідно до п.п.1.2, 1.3 договору купівля-продаж продукції здійснюється на підставі накладних згідно замовлення покупця, які є невід`ємною частиною даного договору; всі відносини, які стосуються будь-яких поставок продукції постачальником покупцю без посилання в накладній чи в іншому документі на даний договір, але поставлений в період дії даного договору, регулюються даним договором. Відсутність посилань в бухгалтерських документах на даний договір, у випадку, якщо поставка продукції мала місце в період дії даного договору не може бути підставою для визнання таких поставок товару бездоговірними.

Відповідно до п.3.4. договору перехід права власності і ризиків на продукцію визначаються моментом підписання та засвідчення печаткою або штемпелем уповноваженого представника продавця видаткової накладної.

Згідно з п.4.2 договору представники покупця, які здійснюють прийом продукції, що поставляється по даному договору до виконання відповідних операцій, зобов`язані надати продавцю завірену мокрою печаткою, а при відсутності печатки підписану уповноваженою особою, довіреність, яка дає право особі виконувати дану операцію. Покупець підтверджує, що у разі відсутності довіреності особи, які систематично проводять приймання поставленої продукції, в повній мірі наділені необхідними повноваженнями на таке отримання. В подальшому ці повноваження не можуть бути оскаржені покупцем.

Згідно з п.п.5.1.,5.3 договору покупець здійснює оплату продукції за цінами, вказаними в прайс-листах, що діють на момент отримання продукції та вказується у накладних з врахуванням ПДВ. Покупець проводить розрахунок шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця або внесенням їх готівкою в касу продавця: за кожну поставку в день отримання продукції; протягом 21 календарних днів з моменту поставки продукції; на умовах 100% передоплати (необхідне підкреслити) (вписано цифру 21).

Будь-які грошові кошти покупця, які він сплачує в рамках даного договору сторони вважають такими, що надійшли на погашення тієї заборгованості покупця перед постачальником, що виникла раніше, відповідно до календарної черговості її виникнення. У випадку, якщо неможливо встановити за яку конкретно продукцію здійснюється оплата, то постачальник має право зарахувати таку оплату в рахунок погашення заборгованості за продукцію, що була поставлена раніше, а в разі переплати, така оплата зараховується в якості попередньої оплати за майбутні поставки продукції (п.5.8 договору).

Відповідно до п. 8.2 договору він набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє до 31 грудня 2018 року. Договір вважається пролонгованим на наступний рік, якщо за два тижні до його закінчення жодна із сторін не заявить про свій намір розірвати його чи замінити його.

В матеріалах справи містяться оригінали видаткових накладних на загальну суму 700 765 грн. 64 коп., які підписані та скріплені відтисками печаток обох сторін, а саме:

- №ві -0114678 від 12.04.2017 на суму 34872 грн. 30 коп.;

- №ві- 0118429 від 01.05.2017 на суму 10512 грн.;

- №ві-0118428 від 01.05.2017 на суму 92878 грн. 20 коп.;

- №ві-0121503 від 12.05.2017 на суму 55408 грн. 56 коп.;

- №ві-013900 від 23.05.2017 на суму 53102 грн. 52 коп.;

- №ві-016571 від 02.06.2017 на суму 10512 грн.;

- №ві-016570 від 02.06.2017 на суму 130649 грн. 40 коп.;

- №ві -021139 від 20.06.2017 на суму 119611 грн. 20 коп.;

- №ві-022941 від 27.06.2017 на суму 34128 грн.;

- №ві-022952 від 27.06.2017 на суму 14016 грн.;

- №ві-0002616 від 08.07.2017 на суму 120575 грн. 16 коп.;

- №ві- 0002617 від 08.07.2017 на суму 24528 грн.

Відповідно до наявних в матеріалах справи банківських виписок за період з 25.04.2017 по 02.08.2017 відповідач здійснив оплату за поставлений товар (морозиво) частково - в загальному розмірі 467 850 грн.

Претензією №314 від 25.09.2017, адресованій відповідачу, позивач просив погасити заборгованість в сумі 232 915 грн. 64 коп., не оплачену відповідно до видаткових накладних: №ві -021139 від 20.06.2017 на суму 119611 грн. 20 коп. не оплачену в сумі 39668 грн. 48 коп.; №ві-022941 від 27.06.2017 на суму 34128 грн.; №ві-022952 від 27.06.2017 на суму 14016 грн.; №ві-0002616 від 08.07.2017 на суму 120575 грн. 16 коп.; №ві- 0002617 від 08.07.2017 на суму 24528 грн.

Однак, дана претензія не отримана відповідачем та повернулася до позивача з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Вказані обставини слугували підставою для звернення Приватного акціонерного товариства "ЖЛК-Україна" до Господарського суду Івано-Франківської області із позовною заявою про стягнення з Фізичної особи - підприємця Сав`юка Дмитра Олександровича заборгованості в сумі 255751,68 грн., з яких: 232915,64 грн. - борг, 16520,07 грн. - пеня, 4420,74 грн. - інфляційне збільшення, 1895,23 грн. - 3% річних.

Під час розгляду справи, відповідно до накладних на повернення №ві-024509 від 01.12.2017 на суму 11 674 грн. 20 коп. та №ві-024508 від 01.12.2017 на суму 35 848 грн.92 коп., відповідач повернув позивачу товар на загальну суму 47 523 грн. 12 коп.

З огляду на наведене, позивач зменшив розмір позовних вимог та просив стягнути з відповідача 185 392, 52 грн. основної заборгованості, 16 520, 07 грн. пені, 4 420, 74 грн. інфляційних втрат, 1 895, 03 грн. 3 % річних

Оцінивши матеріали справи та докази, що містяться у ній, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне:

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 1 статті 629 Цивільного кодексу України унормовано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст.692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як вбачається з умов укладеного між сторонами договору, а саме п.3.4., перехід права власності і ризиків на продукцію визначаються моментом підписання та засвідчення печаткою або штемпелем уповноваженого представника продавця видаткової накладної.

Відповідно до п.5.3 Договору покупець проводить розрахунок шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця або внесенням їх готівкою в касу продавця протягом 21 календарних днів з моменту поставки продукції.

Відповідно до п.5.8 Договору будь-які грошові кошти покупця, які він сплачує в рамках даного договору сторони вважають такими, що надійшли на погашення тієї заборгованості покупця перед постачальником, що виникла раніше, відповідно до календарної черговості її виникнення. У випадку, якщо неможливо встановити за яку конкретно продукцію здійснюється оплата, то постачальник має право зарахувати таку оплату в рахунок погашення заборгованості за продукцію, що була поставлена раніше, а в разі переплати, така оплата зараховується в якості попередньої оплати за майбутні поставки продукції.

Наявними в матеріалах справи видатковими накладними, підписаними та скріпленими відтисками печаток сторін без жодних зауважень та застережень, підтверджено факт поставки позивачем та отримання відповідачем товару за період з квітня по липень 2017 року на загальну суму 700 765 грн. 64 коп.

Відповідно до наявних в матеріалах справи банківських виписок за період з 25.04.2017 по 02.08.2017 відповідач оплатив поставлений позивачем товар на загальну суму 467 850 грн. Окрім того, на підставі накладних на повернення від 01.12.2017 відповідач повернув позивачу товар на загальну суму 47 523 грн. 12 коп.

Доказів виконання зобов`язань перед позивачем на суму 185 392 грн. 52 коп. відповідач суду не надав.

З приводу твердження апелянта про те, що шість видаткових накладних на загальну суму 297 816,56 грн., стягнення за якими є предметом позову у даній справі ( а саме: № ві-0121503 від 12.05.2017 на суму 55 408 грн.56 коп.; № ві-013900 від 23.05.2017 на суму 52 102 грн. 52 коп.; № ві-016571 від 02.06.2017 на суму 10 512 грн.; № ві-016570 від 02.06.2017 на суму 130 649 грн. 40 коп.; № ві-022941 від 27.06.2017 на суму 34 128 грн.; № ві-022952 від 27.06.2017 на суму 14 016 грн.), не підписувалися ні Фізичною особою - підприємцем Сав`юком Дмитром Олександровичем, ні його дружиною - ОСОБА_4 , колегія суддів зазначає наступне:

Під час розгляду даної справи судом першої інстанції призначалась судова почеркознавча експертиза.

Відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи №368/464/18-28 №253/257/258/19-28 від 05.03.2019, підписи у документах - видаткових накладних № ві-0121503 від 12.05.17 на суму 55408 грн. 56 коп., № ві-013900 від 23.05.17 на суму 53102 грн. 52 коп., № ві-016571 від 02.06.17 на суму 10512 грн., № ві-016570 від 02.06.17 на суму 130649 грн. 40 коп., № ві-022941 від 27.06.17 на суму 34128 грн., № ві-022952 від 27.06.17 на суму 14016 грн. в графі "отримав" виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки та застосування технічних засобів.

Підписи у видаткових накладних № ві-0121503 від 12.05.17 на суму 55408 грн. 56 коп., № ві-016571 від 02.06.17 на суму 10512 грн., № ві-016570 від 02.06.17 на суму 130649 грн. 40 коп., № ві-022941 від 27.06.17 на суму 34128 грн., № ві-022952 від 27.06.17 на суму 14016 грн. в графі "отримав" виконані не Сав`юком Дмитром Олександровичем та не ОСОБА_4 , а іншою особою.

Питання щодо виконання підпису у накладній № ві-013900 від 23.05.17 на суму 53102 грн. 52 коп. не вирішувалось через незіставність за транскрипцією.

У наявній в матеріалах справи заяві свідка ОСОБА_6 вказано, зокрема, що прийом продукції позивача здійснювався Сав`юком Дмитром Олександровичем , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 (сином). Підписи і печатки у документах ставилися ОСОБА_4 , у деяких випадках сином - ОСОБА_9 .

Однак, питання щодо приналежності підписів на спірних накладних сину відповідача - ОСОБА_8 перед експертом не ставилось та не досліджувалось.

Однак, відповідно до визначень термінів, що міститься в статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Частинами 1 та 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" ( в редакції, чинній на момент здійснення спірних поставок) визначено, що метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який

ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Підпунктом 2.1. пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 (в редакції, чинній станом на дату здійснення спірних поставок товару) визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні"( в редакції, чинній станом на дату здійснення спірних поставок) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Зазначений перелік обов`язкових реквізитів первинних документів кореспондується з пунктом 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, відповідно до якого первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Підпунктом 2.5 пункту 2 згаданого Положення передбачено, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

При цьому, колегія суддів зазначає, що неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію (в первинних документах), зокрема відсутність зазначення посади і прізвища особи, відповідальної за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, за наявності на документі підпису матеріально-відповідальної особи, відомостей про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо, не є підставою для визнання господарської операції такою, що не відбулась, за умови, що достовірність здійснення господарських операцій за такими первинними документами підтверджена іншими належними доказами у справі.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи спірних видаткових накладних (№ ві-0121503 від 12.05.2017 на суму 55 408 грн.56 коп.; № ві-013900 від 23.05.2017 на суму 52 102 грн. 52 коп.; № ві-016571 від 02.06.2017 на суму 10 512 грн.; № ві-016570 від 02.06.2017 на суму 130 649 грн. 40 коп.; № ві-022941 від 27.06.2017 на суму 34 128 грн.; № ві-022952 від 27.06.2017 на суму 14 016 грн.), в таких не було зазначено посадових осіб покупця, відповідальних за здійснення господарської операції з прийняття спірного товару та реквізитів довіреності на підставі яких ці особи діяли від імені відповідача.

Разом з тим, такі видаткові накладні містили такі обов`язкові реквізити як дату їх складання; назву підприємства, від імені якого складено документи і якому здійснюється поставка за цими накладними; зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції; особисті підписи в графі «відвантажив» та «отримав», які засвідчені відтиском печатки сторін.

Відсутність у видаткових накладних назви посади особи, яка отримала товар за цією накладною, за наявності підпису у цій накладній, який засвідчений відтиском печатки покупця, не може свідчить про те, що такі видаткові накладні є неналежними доказами у справі. Відтиск печатки на видаткових накладних є свідченням участі Фізичної особи - підприємця Сав`юка Дмитра Олександровича у здійсненні господарської операції за цими накладними (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.12.2018 у справі № 910/19702/17).

Відповідачем не доведено фактів протиправності використання своєї печатки чи доказів її втрати, так само як і не надано доказів звернення до правоохоронних органів у зв`язку з втратою чи викраденням печатки. Відтак, у суду відсутні підстави вважати, що печатка відповідача використовувалася проти його волі.

Окрім того, наявні в матеріалах справи банківські виписки свідчать про те, що відповідачем, окрім товару, поставленого за накладними, які не є спірними, а саме на суму 402 949 грн. 16 коп., також частково оплачено товар за накладними, які за його доводами, ним не підписувались, а саме на суму 64 900 грн. 84 коп., свідчить про його обізнаність щодо поставки йому позивачем товару та схвалення дій щодо його прийняття.

Водночас, відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження факту неотримання товару або спростування заявленого боргу.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апелянта про неотримання товару від позивача за окремими видатковими накладними на загальну суму 297 816,56 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до п.5.3 Договору покупець проводить розрахунок шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця або внесенням їх готівкою в касу продавця протягом 21 календарних днів з моменту поставки продукції.

Оскільки остання поставка продукції відповідачу відбулась згідно з видатковою накладною № ві-0002617 від 08.07.2017, останній термін розрахунку за товар у відповідності до договору - 29.07.2017. Останній платіж за отриманий товар здійснено відповідачем 02.08.2017. Станом на 02.08.2017 заборгованість відповідача перед позивачем становила 232 915,64 грн.

В силу ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною другою статті 625 ЦК України встановлений обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на наведене, окрім суми основного боргу, позивач просив стягнути з відповідача 1 895,23 грн. 3% річних ( нараховані за період з 03.08.2017 по 10.11.2017) та 4 420,74 грн. інфляційних втрат ( нараховані за період з серпня по жовтень 2017 року).

Перевіривши надані позивачем розрахунки позовних вимог, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про підставність та обгрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 1 895,23 грн. 3% річних та 4 420,74 грн. інфляційних втрат.

Окрім того, частиною 1 ст. 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися зокрема неустойкою.

Згідно з ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 4 ст. 231 ГК України встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до п.7.2 Договору в разі несвоєчасної оплати отриманої продукції покупець сплачує пеню в розмірі 0,5% від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 343 ГК України, ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" за прострочення платежу, платник сплачує на користь отримувача коштів пеню в розмірі, який встановлюється за угодою сторін (обчислюється від суми простроченого платежу), але не може перевищувати подвійну облікову ставку НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня.

З огляду на наведене, позивач просив стягнути з відповідача 16 520 грн. 07 коп. пені, нарахованої за період з 30.07.2017 по 10.11.2017, з врахуванням подвійної облікової ставки НБУ.

Перевіривши наданий позивачем розрахунки позовних вимог, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 16 520 грн. 07 коп. пені.

Покликання апелянта на те, що судом першої інстанції при розрахунку належних до стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних, 3% річних та пені не враховано зменшення позивачем суми основної заборгованості, судом апеляційної інстанції відхиляються як безпідставні та необгрунтовані, оскільки, як зазначалось вище, позивачем нараховано: 3% річних - за період з 03.08.2017 по 10.11.2017, інфляційні втрати - за період з серпня по жовтень 2017 року, пеня - за період з 30.07.2017 по 10.11.2017.

Станом на 30.07.2017 заборгованість відповідача перед позивачем складала 275 915,64 грн. Останній платіж за отриманий товар здійснено відповідачем 02.08.2017 на суму 43 000 грн. Відтак, станом на 02.08.2017 заборгованість відповідача перед позивачем становила 232 915,64 грн.

Позивачем зменшено розмір позовних вимог в частині стягнення основного боргу з відповідача до 185 392,52 грн. у зв`язку з поверненням відповідачем частини нереалізованого товару відповідно до накладних на повернення від 01.12.2017.

Відтак, зменшення позивачем розміру позовниих вимог в частині стягнення основного боргу не вплинуло на розмір нарахованих позивачем інфляційних, 3% річних та пені.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 26.07.2019 відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає.

Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на скаржника в порядку ст.ст.129, 282 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, -

Західний апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 26.07.2019 у справі №909/1073/17 залишити без змін, апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Сав`юка Дмитра Олександровича - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.

3. Порядок та строк оскарження встановлені ст. ст.288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя Кордюк Г.Т.

Суддя Кравчук Н.М.

Суддя Мирутенко О.Л.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 05.11.2019