ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2019 р. Справа№ 910/3054/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Буравльова С.І.

Зубець Л.П.

при секретарі Гуцал О.В.

за участю представників

від позивача: не з'явився

від відповідача: Кривоспицька А.Ю. довіреність № б/н від 13.11.18

розглянувши у відкритому судовому

засіданні апеляційну

скаргу Іноземного підприємства "АІС-Запоріжжя"

на рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2019 р.

у справі № 910/3054/19 (суддя Р.Б. Сташків)

за позовом Іноземного підприємства "АІС-Запоріжжя"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житловий комплекс "Воздвиженка"

про витребування рухомого майна з чужого незаконного володіння на загальну суму 449045 грн.

ВСТАНОВИВ:

Іноземне підприємство "АІС-Запоріжжя" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житловий комплекс "Воздвиженка" про витребування з чужого незаконного володіння відповідача рухомого майна у кількості 600 одиниць, згідно наведеного у позові переліку, на загальну суму 449045,00 грн., що на праві власності належить позивачу та про зобов'язання відповідача передати позивачу рухоме майно, що залишилося за адресою: м. Запоріжжя, Південне шосе, б. 8, на загальну суму 449045,00 грн. у кількості 600 одиниць, згідно наведеного у позові переліку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно не допускає позивача до приміщень забрати з них належне позивачу на праві власності рухоме майно.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.07.2019 року у справі № 910/3054/19 у позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Іноземне підприємство "АІС-Запоріжжя" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2019 року у справі № 910/3054/19 повністю та ухвалити нове рішення по суті справи №910/3054/19, яким позовні вимоги Іноземного підприємства "АІС-Запоріжжя" задовольнити в повному обсязі.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.08.2019 р. апеляційну скаргу Іноземного підприємства "АІС-Запоріжжя" передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І. (головуючий суддя), Зубець Л.П., Пашкіна С.А.

07.08.2019 р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшла заява на усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.08.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Іноземного підприємства "АІС-Запоріжжя", розгляд справи призначено на 11.09.2019 року.

30.08.2019 р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

10.09.2019 р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника позивача надійшли пояснення щодо відзиву на позовну заяву та клопотання про відкладення розгляду справи.

Розпорядження № 09.1-08/3592/19 Північного апеляційного господарського суду від 11.09.2019р., у зв`язку з перебуванням судді Пашкіної С.А., у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/3054/19.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 11.09.2019р апеляційну скаргу у справі №910/3054/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Калатай Н.Ф., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.09.2019 року справу № 910/3054/19 прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.09.2019 року розгляд апеляційної скарги відкладено на 23.10.2019 року.

Розпорядженням № 09.1-08/4263/19 Північного апеляційного господарського суду від 23.10.2019 р. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв'язку з перебуванням судді Калатай Н.Ф.. у відпустці.

Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2019 р. для розгляду справи № 910/3054/19 сформовано колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Зубець Л.П., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.10.2019 року справу №910/3054/19 прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.

Представник відповідача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував та просив відмовити в її задоволенні.

Встановлено, що 23.10.2019р. представник позивача у судове засідання не з'явився. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника позивача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Іноземне підприємство "АІС-Запоріжжя" на підставі Договору суборенди нерухомого майна №САН/НА-56 від 19.03.2018 року укладеного з ТОВ "НОВІ АВТО" орендувало нерухоме майно за адресою: м. Запоріжжя, Південне шосе, б.8, а саме: нежитлові приміщення загальною площею 4237,7 кв.м.

Зазначений договір укладено ТОВ "НОВІ АВТО" на підставі Договору оренди нерухомого майна №Ч/А005-06 від 19.03.2018 укладеного з ІП "ЧЕРНОМОР" та Договору оренди нерухомого майна №ОП/А005-54 від 01.04.2017 з ТОВ "ОПУС ПЛЮС".

10.02.2017 між позивачем та ТОВ "НОВІ АВТО" укладено договір суборенди №СА/НА-04, відповідно до якого позивачу було передано майно, факт передачі якого було оформлено актами приймання-передачі основних засобів.

Згідно Договору управління майном (активами) від 06.09.2018, зі змінами внесеними 11.09.2018 Додатковим Договором про внесення змін до Договору управління майном (активами), укладеним між Національним агентством України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (Національне агентство) та відповідачам - Товариством з обмеженою відповідальністю "Житловий комплекс "Воздвиженка" (Управитель) та Акту приймання-передачі об'єкту нерухомого майна від 03.10.2018 Національне агентство передало, а Управитель прийняв об'єкт нерухомого майна, а саме: адмін. будівлю літ. А, будівлю СТО літ. Б, гараж літ. В, склад літ. Е, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01, місцезнаходження: м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд. 8, загальна площа 3900, 9 кв.м.

10.12.2018 між ТОВ "НД-України" та позивачем укладено договір купівлі-продажу основних засобів за №НД/П00-14, згідно Додатків №1 та №2 "Специфікація товару" та видаткових накладних №57 від 17.12.2018 та №13 від 22.01.2019 ІП "АІС-ЗАПОРІЖЖЯ" придбало майно, зокрема те, яке просить витребувати у відповідача.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що починаючи з 11.10.2018 намагається вивезти належне йому майно з приміщення автосалону, СТО та інших приміщень, однак, весь час мають місце перешкоди з боку представників відповідача, в зв'язку з чим він неодноразово звертався до відповідача з листами про організацію допуску до приміщень, де залишилося майно, що на праві володіння належить позивачу з метою вивозу зазначеного рухомого майна, але останні залишилися без відповіді.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 ст. 317 Цивільного кодексу України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Аналіз вказаної норми та зміст позовних вимог за даним позовом свідчить про те, що даний позов відноситься до віндикаційних позовів (витребування майна з чужого незаконного володіння).

Віндикаційним позовом захищаються права власності в цілому, оскільки він пред'являється в тих випадках, коли порушені права володіння користування та розпорядження одночасно. Однак право власності за власником зберігається, тому що може бути підтвердженим правовстановлюючими документами, або іншими письмовими доказами.

Позивачем за віндикаційним позовом є неволодіючий власник. Відповідачем за віндикаційним позовом виступає незаконний володілець майна, який може і не знати про неправомірність і незаконність свого володіння та утримання такого майна. Незаконним володільцем визнається така особа, яка здійснює володіння майном без належних правових підстав.

Предметом доказування у справах за позовами про витребування майна з чужого незаконного володіння становлять обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому індивідуально-визначеного майна з чужого незаконного володіння, як то факти, що підтверджують право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, перебування його в натурі у відповідача та інше.

Підставою віндикаційного позову є обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна із чужого незаконного володіння, зокрема факти, що підтверджують право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, знаходження його в натурі у відповідача, які і становлять предмет доказування.

Аналіз ст. 387 Цивільного кодексу України свідчить про те, що віндикаційний позов ґрунтується передусім на тому, що право власності на річ є абсолютним і слідує за річчю, зберігаючись навіть у випадку незаконного вибуття з володіння власника та в період перебування в незаконному володінні іншої особи. Тому віндикаційна вимога може бути заявлена щодо витребування лише індивідуально-визначеної речі.

Таким чином, звертаючись з даним позовом, позивач має надати докази на підтвердження права власності на спірне майно , має довести індивідуальні ознаки майна, що витребовується, наявність майна у незаконному володінні відповідача, а також відсутність в останнього правових підстав для володіння цим майном.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить витребувати з чужого незаконного володіння відповідача рухоме майно, згідно переліку у кількості 600 одиниць та зобов'язати останнього передати йому зазначене майно.

Згідно ст. 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Таким чином, майном у розумінні Цивільного кодексу є речі та майнові права і обов'язки.

Відповідно до ст. 179 Цивільного кодексу України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 184 Цивільного кодексу України речі можуть бути з родовими ознаками та з індивідуальними. Зазначеною нормою визначено, що річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними. Річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою. Річ, що має лише родові ознаки, є замінною.

Поділ речей на речі, визначені індивідуальними ознаками, та речі, визначені родовими ознаками, пов'язаний як з природними властивостями речей, так і з способами їхньої індивідуалізації. Поряд із предметами, єдиними у своєму роді (наприклад, картиною), до речей, визначених індивідуальними ознаками, можуть бути віднесені речі, певним способом виокремлені учасниками правочину з маси однорідних речей. Якщо ж річ визначена тільки кількісно (числом, вагою, мірою) і характеризується ознаками, спільними для всіх речей такого роду, - це річ, визначена родовими ознаками.

Як вказувалось вище об'єктом віндикаційного позову може бути індивідуально визначене майно, яке існує в натурі на момент подання позову.

Суд вважає, що майно перелічене в позові, яке є предметом спору, не визначено певними індивідуальними ознаками, майно не має кольору, дату виготовлення, матеріал, власні параметри (висота, ширина, довжина), пакувальні, цифрові, номерні та інші характерні позначки тощо, а тому, у розумінні ст. 184 Цивільного кодексу України, є замінним майном аналогічного виду.

Відповідно до ст. 387 Цивільного кодексу України витребуваною може бути тільки індивідуально-визначена річ, оскільки призначенням такого позову є повернення лише того майна, яке було у власності особи.

Враховуючи, що позивачем не зазначено будь-які описи, ознаки та характеристики заявленого до повернення майна (що виключає можливість його ідентифікації та індивідуалізації) можливість встановлення і витребування такого майна із чужого незаконного володіння виключається.

Позивачем не надано доказів того, що на момент взяття в управління нерухомого майна зазначене позивачем рухоме майно перебувало у вказаних приміщеннях за адресою: м. Запоріжжя, Південне шосе, б. 8.

Позивачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається в обґрунтування своїх позовних вимог.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2019р. у справі № 910/3054/19 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 129, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Іноземного підприємства "АІС-Запоріжжя" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2019 р. у справі № 910/3054/19 - без змін.

2. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Іноземне підприємство "АІС-Запоріжжя".

3. Матеріали справи № 910/3054/19 повернути до Господарського суду м. Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 11.11.2019р.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді С.І. Буравльов

Л.П. Зубець