ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" жовтня 2019 р. Справа№ 910/2615/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Тарасенко К.В.

Іоннікової І.А.

Секретар судового засідання: Майданевич Г.А.
За участю представників учасників процесу: згідно із протоколом судового засідання від 29.10.2019.
Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "Київгаз" та Акціонерного товариства "Київенерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 у справі № 910/2615/18 (суддя Щербаков С.О., м. Київ, повний текст рішення складено 18.02.2019)

за позовом публічного акціонерного товариства "Київгаз"

до 1) акціонерного товариства "Київенерго"

2) приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі"

3) комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго"

про стягнення 314 994 674,72 грн

За результатами розгляду апеляційної скарги Північний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 у справі № 910/2615/18 (суддя Щербаков С.О., м. Київ, повний текст рішення складено 18.02.2019) позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Київгаз" до Акціонерного товариства "Київенерго" задоволено частково; стягнуто з Акціонерного товариства "Київенерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Київгаз" 222 169 612,72 грн. - основного боргу, 24 429 580,10 грн. - пені, 5 022 280,07 грн. - 3% річних, 14 807 550,71 грн. - інфляційних втрат та 521 617,64 грн. - судового збору; у задоволенні решти позовних вимог до акціонерного товариства "Київенерго" - відмовлено; у задоволенні позовних вимог до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" відмовлено та Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що позивачем на виконання умов договору про розподіл природного газу затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015, були надані послуги з розподілу природного газу на загальну суму 438 411 734,71 грн., а першим відповідачем прийняті надані послуги, однак останній оплату наданих позивачем послуг провів не у повному обсязі, доказів зворотного суду не надав, внаслідок чого за Акціонерним товариством "Київенерго" утворилась заборгованість у розмірі 222 169 612,72 грн. Позивачем допущено помилки у визначені розміру нарахування пені, оскільки за розрахунком суду обґрунтованою визнається сумі пені в розмірі 24429580,10 грн. (розрахунок здійснений у правовому порталі України Ліга Закон) за загальний період з 11.10.2017 по 27.12.2018, нарахування здійснено по кожному акту приймання-передачі послуг з розподілу природного газу газорозподільною системою окремо, а тому вимога в цій частині підлягає задоволенню частково. а розрахунком суду, обґрунтованою є сума інфляційних втрат у розмірі 14807550,71 грн., яка розрахована з моменту виникнення прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 15.10.2017 по 15.11.2018, нарахування проведено по кожному акту приймання-передачі послуг з розподілу природного газу газорозподільною системою окремо, та сума 3% річних у розмірі 5 022 280,07 грн. за період з 11.10.2017 по 27.12.2018, нарахування також проведено по кожному акту приймання-передачі послуг з розподілу природного газу газорозподільною системою окремо, а тому вимога в цій частині підлягає задоволенню частково. Виділ ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» був здійснений на виконання вимог Закону України «Про ринок електричної енергії», АТ «Київенерго» використовує природний газ для виробництва теплової та електричної енергії на «ТЕЦ - 5», «ТЕЦ - 6» та котельнях, вказані об`єкти генерації електричної та теплової енергії були передані ПАТ «Київенерго» на підставі рішень Київської міської ради № 128/1105, № 129/1106, та № 131/1108 від 21.12.2000 про передачу комунального майна територіальної громади міста Києва в управління Акціонерній енергопостачальній компанії «Київенерго», з подальшим укладенням 29.09.2001 між Київською міською державною адміністрацією та Акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва. В свою чергу ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» не використовує вказані об`єкти і не є стороною Угоди. При цьому, 28.02.2018 між ПАТ «Київенерго» та ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» складено та затверджено підсумковий (завершальний) розподільний баланс, яким чітко визначено обсяг майна та зобов`язань ПАТ «Київенерго», які переходять до ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», а відповідно до умов угоди від 29.09.2001 саме АТ «Київенерго», як самостійна юридична особа є стороною такої угоди та має право використовувати вказані об`єкти у власній діяльності, в свою чергу ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» не є стороною зазначеної вище угоди. Щодо визначення позивачем Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" відповідачем-3 у даній справі та стягнення з останнього солідарно заборгованості, суд зазначає, що цілісний майновий комплекс був повернутий власнику (територіальній громаді м. Києва, яку представляє Київська міська рада) попереднім користувачем (Публічним акціонерним товариством "Київенерго") у зв`язку з припиненням дії угоди, на підставі якої попередній користувач володів та користувався комплексом. В подальшому комплекс був переданий власником у володіння та користування іншому суб`єкту господарювання - Комунальному підприємству "Київтеплоенерго". Тобто мають місце обставини, за яких кінцевими власниками юридичних осіб - попереднього та наступного користувачів цілісного майнового комплексу є різні особи. При цьому, позивач не надав ані доказів в підтвердження того, що Комунальне підприємство "Київтеплоенерго" фактично стало правонаступником за кожною із заявлених позовних вимог у цій справі (штрафних санкцій та додаткових нарахувань) і в конкретних сумах, ані доказів того, що ці боргові зобов`язання були визнані новим користувачем та обліковувались у його бухгалтерському обліку відповідно до вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Таким чином, враховуючи наведе вище, суд зазначає, що у даному випадку Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські електромережі" та Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" не можуть бути солідарними боржниками за зобов`язанням Акціонерного товариства "Київенерго", що виникло за договором розподілу природного газу, укладеного з Публічним акціонерним товариством «Київгаз».

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство "Київгаз" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило:

1) рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 у справі № 910/2615/18 змінити, а саме:

- пункти 4, 5, оскаржуваного рішення скасувати повністю;

- пункти 1, 2 та 3 рішення змінити, виклавши в наступній редакції:

"Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Київгаз" до Акціонерного товариства "Київенерго", Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" та Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" задовольнити частково;

2) стягнути солідарно:

- з відповідача 1 - Акціонерного товариства "Київенерго" - суму основного боргу 222 169 612,72 грн., пені у сумі 51 416 147,89 грн., 3% річних у розмірі 6 028 359,77 грн., інфляційних втрат на суму 18 716 886,61 грн.;

- з відповідача 2 - Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" - суму основного боргу 222 169 612,72 грн., пені у сумі 51 416 147,89 грн., 3% річних у розмірі 6 028 359,77 грн., інфляційних втрат на суму 18 716 886,61 грн;

- з відповідача 3 - Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" - суму основного боргу 222 169 612,72 грн., пені у сумі 51 416 147,89 грн., 3% річних у розмірі 6 028 359,77 грн., інфляційних втрат на суму 18 716 886,61 грн.;

3) у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені у розмірі 16 663 667,73 грн. відмовити";

4) судові витрати по справі покласти на відповідачів.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

На думку скаржника, господарським судом першої інстанції невірно засновані норми матеріального права, а саме: п. 13 розділу ХVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» в частині визначення правонаступництва прав і обов`язків ПрАТ «ДТЕК «Київські електромережі», а також ст.ст. 104-109 ЦК України.

Скаржник вказує на те, що норми ст. 22 Закону України «Про теплопостачання» не визнано неконституційними у порядку передбаченому діючим законодавством, тому третій відповідач у даній справі є правонаступником відповідача і має нести солідарну відповідальність за зобов`язаннями першого відповідача перед позивачем.

Скаржник у апеляційній скарзі зазначає, що в рішенні суд посилається на висновки у справі № 910/7807/18, згідно із яким визнано, встановлено і затверджено факт правонаступництва боргових зобов`язань між ПАТ «Київенерго» і КП «Київтеплоенерго» за ст. 22 ЗУ «Про теплопостачання», однак зазначає, що КП стало правонаступником лише в частині з оплати основного боргу, але в рішенні судом відмовлено в задоволенні вимог позивача повністю, навіть стосовно основного боргу.

Щодо норм ст. 22 Закону України «Про теплопостачання» скаржник вказує на те, що практика застосування цієї норми судами України має розбіжності і в багатьох рішеннях суду закріплені інші висновки, як, наприклад, постанова Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 23/5009/383/11, Вищого господарського суду України від 21.03.2017 у справі № 53/07-07, від 14.03.2017 у справі № 33/139-07, де беззаперечно визнається застосування ст. 22 Закону України «Про теплопостачання» як норми спеціального правонаступництва з висновками щодо переходу всіх прав і обов`язків попереднього користувача комплексу до нового, з усіма борговими зобов`язаннями незважаючи на розподільчий баланс, а лише в силу встановленого факту надання в користування майна суб`єкта господарювання, який раніше використовував зазначене майно.

Також, не погоджуючись із прийнятим рішенням Акціонерне товариство "Київенерго" (надалі-скаржник) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просило скасувати оскаржуване рішення в частині стягнення із скаржника основного боргу в сумі 19 999,37 грн. та прийняти нове судове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог до відповідача-1 в цій частині.

Апеляційна скарга обґрунтовується наступними доводами.

Скаржник, з посиланням на постанови Верховного Суду у справах № 23/5009/3283/11 та № 922/1362/17 що ч. 3 ст. 22 Закону України передбачає особливий вид правонаступництва, однією із умов якого є надання у користування цілісного майнового комплексу чи індивідуально визначеного майна з вироблення теплової енергії.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2019 у справі № 910/2615/18 відкрито апеляційне провадження у даній справі; розгляд апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Київгаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 у справі № 910/2615/18 призначено на 20.05.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2019 у справі № 910/2615/18 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Київенерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 у справі № 910/2615/18 - залишено без руху.

15.04.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства "Київенерго" надійшло клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2019 у справі № 910/2615/18 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Київенерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 у справі № 910/2615/18; об`єднано апеляційні скарги публічного акціонерного товариства "Київгаз" та Акціонерного товариства "Київенерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 у справі № 910/2615/18 в одне апеляційне провадження; розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства "Київенерго" призначено разом з апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Київгаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 у справі № 910/2615/18 на 20.05.2019.

18.04.2019 від першого відповідача через відділ канцелярії суду надійшов відзив на апеляційну скаргу ПАТ «Київгаз», у якому просив залишити апеляційну скаргу ПАТ «Київгаз» без задоволення, вказує на те, що твердження позивача у апеляційній скарзі про те, що перший та другийвідповдіачі провадили господарську діяльність з виробництва і передачі електричної енергії за єдиною ліцензією, що в свою чергу є підставою для несення відповідності другим відповідачем за порушення умов договору про розподіл природного газу № 295905/17, не відповідає дійсності, оскільки кожний вид діяльності у сфері електроенергетики підлягає ліцензуванню шляхом видачі окремої ліцензії, копії яких наявні в матеріалах справи. Зазначене узгоджується із нормами Закону України «Про ринок електричної енергії».

Перший відповідач у відзиві на апеляційну скаргу позивача зазначає, що останній хибно вважає, що суд першої інстанції зменшив розмір заявлених у позові штрафних санкцій, однак, суд не зменшував розмір заявлених позовних вимог, а відмовив задоволенні позову в частині, у зв`язку з недотриманням позивачем при розрахунку ціни позову вимог ч. 6 ст. 232 ГК України.

Другим відповідачем через відділ канцелярії суду подано відзив на апеляційну скаргу позивача, просить апеляційну скаргу останнього залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 у справі № 910/2615/18, з підстав, викладених у відзиві, зокрема, вказує не те, що у першого відповідача на момент виділу не існувало таких зобов`язань, по яким неможливо точно встановити обов`язки особи, адже в процесі виділу другого відповідача всі обов`язки за окремими зобов`язаннями, що існували у першого відповідача до виділу, були чітко розподілені між останнім та другим відповідачем, що підтверджується розподільчим балансом, як станом на 30.09.2017, так і станом на 28.02.2018.

Другий відповідач у відзиві зазначає, що він в силу норм Закону № 2019-VIII здійснює діяльність, що жодним чином не пов`язана з використанням природного газу, послуги з розподілу якого надаються позивачем на умовах визначених у договорі № 295905/17, тобто другий відповідач не є жодним з визначених Законом України «Про ринок природного газу» суб`єктів ринку природного газу, тому і відповідальність за порушення умов договору з розподілу природного газу нести не може. Другий відповідач не є споживачем природного газу та стороною договору № 295905/17. Правомірність правонаступництва, в частині прав і обов`язків щодо постачання та розподілу електричної енергії підтверджується листом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 21.02.2018 № 1683/21.1/7-18, додатковою угодою від 28.02.2018 між ДП «Енергоринок» та другим відповідачем № 1493/01.

18.04.2019 та 11.05.2019 від третього відповідача через відділ канцелярії суду надійшли відзиви на апеляційні скарги позивача та першого відповідача, відповідно до якого просив апеляційні скарги ПАТ «Київгаз» та АТ «Київенерго» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 у справі № 910/2615/18, з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, зокрема, вказує на те, що третій відповідач не був, не є та не став учасником (правонаступником) будь-яких договірних відносин, що мають місце між позивачем та першим відповідачем, і з приводу невиконання яких виник спір, тому третій відповідач не має жодної інформації щодо правомірності та обґрунтованості нарахованих та пред`явлених позивачем сум до стягнення та жодним чином на нього не може бути покладена юридична відповідальність у даній справі. В матеріалах справи мають бути наявні безспірні та безумовні докази на підтвердження факту матеріального правонаступництва за конкретним предметом спору та відносно конкретного учасника справи, однак у справі № 910/2615/18 такі докази відсутні. Документи на які посилається відповідач, як на доказ факту матеріального правонаступництва третього відповідача у спірних правовідносинах, а саме відносинах з приводу виконання договору розподілу природного газу в частині всіх прав та обов`язків позивача перед позивачем, не містять підтвердження такого правонаступництва, а підтверджують лише факт того, що комунальне майно було повернуто із володіння першого відповідача у володіння територіальної громади. Факти щодо передачі будь-яких прав та обов`язків за договором розподілу природного газу у наданих документах відсутні, отже не можуть бути доказом для правонаступництва згідно із ч. 3 ст. 22 Закону України «Про теплопостачання» та визнання третього відповідача солідарним боржником за зобов`язанням першого відповідача перед позивачем. Крім того, третій відповідач не користувалось коштами, належними позивачу у зв`язку із невиконанням першим відповідачем умов укладеного із позивачем договору розподілу природного газу.

Також третій відповідач у відзивах зазначає, що жодна норма закону не передбачає можливість покладення юридичної відповідальності на особу, яка не порушувала закон. Норма ч. 3 ст. 22 Закону України «Про теплопостачання» не відповідає практиці Верховного Суду та практиці ЄСПЛ стосовно дотримання принципу «правової визначеності» та «якості закону», оскільки названа норма сформульована без надання певних ступенів юридичного захисту від свавільного втручання з боку органів влади у право власності/право на мано третьої особи, що призводить до того, що дана норма суперечить принципу верховенства права.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/1347/19 від 20.05.2019 у зв`язку з перебуванням судді Іоннікової І.А. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 910/2615/18.

Відповідно до витягу з протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 20.05.2019 для розгляду справи № 910/2615/18 сформовано судову колегію у складі головуючий суддя Разіна Т.І., судді: Чорна Л.В., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2019 у справі № 910/2615/18 апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "Київгаз" та Акціонерного товариства "Київенерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 у справі № 910/2615/18 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Разіної Т.І., суддів Чорної Л.В., Михальської Ю.Б.; розгляд апеляційних скарг Публічного акціонерного товариства "Київгаз" та Акціонерного товариства "Київенерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 у справі № 910/2615/18 призначено на 03.06.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2019 у справі № 910/2615/18 оголошено перерву у даній справі до 08.07.2019.

08.07.2019 розгляд апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Київгаз" та Акціонерного товариства "Київенерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 у справі № 910/2615/18 не відбувся у зв`язку з перебуванням головуючої судді Разіної Т.І. у відпустці.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.07.2019 у справі № 910/2615/18 розгляд апеляційних скарг Публічного акціонерного товариства "Київгаз" та Акціонерного товариства "Київенерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 у справі № 910/2615/18 призначено на 17.07.2019.

17.07.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від акціонерного товариства "Київгаз" надійшла заява №1841/09-1 від 17.07.2019, відповідно до якої заявник простить, зокрема, відкласти розгляд справи № 910/2615/18 для надання можливості ознайомитися з матеріалами даної справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.07.2019 відхилено заяву Акціонерного товариства "Київгаз" в частині відкладення розгляду справи № 910/2615/18.

В подальшому, представником позивача Мельником О.В. в судовому засіданні 17.07.2019 подано заяву № 01/09 від 17.07.2019 про відвід судді (колегії суддів).

У поданій заяві заявник вважає, що судом апеляційної інстанції безпідставно було відмовлено в аргументованій заяві про ознайомлення з матеріалами справи та відкладення її розгляду, що, за доводами заявника, дає підстави стверджувати про наявний сумнів в неупередженості та об`єктивності колегії суддів під головування судді Разіної Т.І., а тому просив задовольнити дану заяву та відвести колегію суддів від розгляду справи № 910/2615/18.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.07.2019 заяву представника Акціонерного товариства "Київгаз" Мельника О.В. про відвід судді (колегії суддів) визнано необґрунтованою. Провадження у справі № 910/2615/18 зупинено до вирішення питання про відвід суддів Разіної Т.І., Михальської Ю.Б., Чорної Л.В. Матеріали справи № 910/2615/18 передано на здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою для вирішення питання про відвід відповідно до положень ст. 32 ГПК України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.07.2019 у справі № 910/2615/18 відмовлено акціонерному товариству "Київгаз" у задоволенні заяви про відвід суддів Північного апеляційного господарського суду Разіної Т.І., Чорної Л.В., Михальської Ю.Б. від розгляду апеляційних скарг акціонерного товариства "Київгаз" та акціонерного товариства "Київенерго" у справі № 910/2615/18.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/2352/19 від 29.07.2019 у зв`язку з перебуванням суддів Михальської Ю.Б. та Чорної Л.В. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 910/2615/18.

Відповідно до витягу з протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 29.07.2019 для розгляду справи № 910/2615/18 сформовано судову колегію у складі головуючий суддя Разіна Т.І., судді: Іоннікова І.А., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.07.2019 у справі № 910/2615/18 апеляційні скарги публічного акціонерного товариства "Київгаз" та акціонерного товариства "Київенерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 у справі № 910/2615/18 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Разіної Т.І., суддів Іоннікової І.А., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.07.2018 поновлено апеляційне провадження у справі № 910/2615/18. Розгляд апеляційних скарг Публічного акціонерного товариства "Київгаз" та Акціонерного товариства "Київенерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 у справі № 910/2615/18 призначено на 05.08.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.08.2019 у справі № 910/2615/18 задоволено клопотання публічного акціонерного товариства "Київгаз" про відкладення розгляду справи № 910/2615/18; відкладено розгляд апеляційних скарг публічного акціонерного товариства "Київгаз" та акціонерного товариства "Київенерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 у справі № 910/2615/18 на 16.09.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.08.2019 у справі № 910/2615/18 залишено без розгляду заяву акціонерного товариства "Київгаз" про вжиття заходів забезпечення позову.

30.08.2019 до Північного апеляційного господарського суду від акціонерного товариства "Київгаз" надійшла касаційна скарга на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 07.08.2019 у справі № 910/2615/18.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.09.2019 у справі № 910/2615/18 зупинено апеляційне провадження за апеляційними скаргами публічного акціонерного товариства "Київгаз" та акціонерного товариства "Київенерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 у справі № 910/2615/18 до моменту перегляду касаційної скарги акціонерного товариства "Київгаз" на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 07.08.2019 у справі № 910/2615/18; справу № 910/2615/18 направлено до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.09.2019 у справі № 910/2615/18 касаційну скаргу акціонерного товариства "Київгаз" на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 07.08.2019 у справі № 910/2615/18 повернуто.

30.09.2019 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/2615/18.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.10.2019 у справі № 910/2615/18 поновлено апеляційне провадження у даній справі; розгляд апеляційних скарг публічного акціонерного товариства "Київгаз" та акціонерного товариства "Київенерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 у справі № 910/2615/18 призначено на 15.10.2019.

15.10.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від акціонерного товариства «Київгаз» надійшли письмові пояснення щодо правонаступництва КП «Київтеплоенерго» за борговими зобов`язаннями з оплати спожити енергоносіїв.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.10.2019 у справі № 910/2615/18 задоволено клопотання акціонерного товариства "Київгаз" про відкладення розгляду справи № 910/2615/18; відкладено розгляд апеляційних скарг акціонерного товариства "Київгаз" та акціонерного товариства "Київенерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 у справі № 910/2615/18 на 21.10.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2019 у справі № 910/2615/18 відкладено розгляд апеляційних скарг акціонерного товариства "Київгаз" та акціонерного товариства "Київенерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 у справі № 910/2615/18 на 29.10.2019.

15.10.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" надійшло клопотання про приєднання до конституційного подання у справах № 910/31608/15 та № 910/7715/18.

15.10.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" надійшло клопотання про врахування правових висновків Верховного Суду.

Згідно із ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційних скарг, письмових пояснень до апеляційних скарг, відзивів та письмових пояснень на апеляційні скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, встановила наступне.

Публічне акціонерне товариства "Київгаз" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (далі - перший відповідач) та Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" (далі - другий відповідач) про стягнення 208 965 089,97 грн. заборгованості за договором розподілу природного газу з урахуванням заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) від 29.12.2016, в тому числі: 190 613 178,19 грн. - основного боргу, 3 590 084,23 грн. - інфляційних втрат, 1 279 271,67 грн. - 3% річних та 13 482 555,88 грн. - пені.

Крім того, позивачем було подано ряд заяв, зокрема, відповідно до заяви, поданої 27.12.2018, представник позивача збільшив розмір позовних вимог та просив суд стягнути з першого відповідача, як солідарного боржника суму основного боргу у розмірі 222 169 612,72 грн., пеню у розмірі 68079815,62 грн., 3% річних у сумі 6 028 359,77 грн., інфляційні втрати у розмірі 18 716 886,61 грн.; стягнути з другого відповідача, як солідарного боржника суму основного боргу у розмірі 222 169 612,72 грн., пеню у розмірі 68 079 815,62 грн., 3% річних у сумі 6 028 359,77 грн., інфляційні втрати у розмірі 18 716 886,61 грн.; стягнути з третього відповідача, як солідарного боржника, суму основного боргу у розмірі 222 169 612,72 грн., пеню у розмірі 68 079 815,62 грн., 3% річних у сумі 6 028 359,77 грн., інфляційні втрати у розмірі 18 716 886,61 грн.

Розглянувши подану позивачем заяву про збільшення розміру позовних вимог, господарський суд першої інстанції визнав її такою, що відповідає вимогам ст. 46 ГПК України у зв`язку з чим прийняв її до розгляду, тому, з урахуванням заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог, поданої 27.12.2018, нова ціна позову складає 314 994 674,72 грн., а саме: основний боргу у розмірі 222 169 612,72 грн., пеня у розмірі 68 079 815,62 грн., 3% річних у сумі 6 028 359,77 грн. та інфляційних втрат у розмірі 18716 886,61 грн.

Також позивачем були подані заяви, зокрема:

- 14.04.2018 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання Публічного акціонерного товариств "Київгаз" про залучення співвідповідача, в якому позивач просив суд залучити до участі у справі у якості співвідповідача Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські електромережі»;

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.05.2018 залучено до участі у справі Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські електромережі" в якості співвідповідача (другого відповідача).

Також, 24.07.2018 представник позивача подав клопотання про залучення співвідповідача, в якому просить суд залучити до участі у справі у якості співвідповідача Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.09.2018 задоволено клопотання Публічного акціонерного товариства "Київгаз" про залучення співвідповідача у справі № 910/2615/18. Залучено до участі у справі в якості третього відповідача - Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго".

Як вбачається із матеріалів справи, встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, на підставі заяви-приєднання від 29.12.2016 перший відповідач приєднався до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим), зокрема, додатком № 1 до заяви-приєднання персоніфіковано дані першого відповідача, персональний ЕІС-код, як суб`єкта ринку природного газу - 56ХQ000003N8Н00L.

Відповідно до надісланої позивачу заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) від 29.12.2016 між сторонами виникли правовідносини, що у відповідності до Кодексу газорозподільних систем регулюються договором розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, затвердженому Постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора газорозподільних мереж (оператор ГРМ - відповідач у справі) та в друкованому виданні, що публікується на території його ліцензованої діяльності з розподілу природного газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

В подальшому, 29.12.2016 між позивачем та першим відповідачем укладено договір № 295905/17 розподілу природного газу, за яким позивач, за договором оператор ГРМ, зобов`язується надати першому відповідачу, за договором споживачу, послугу з розподілу природного газу, а перший відповідач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Відповідно до ст. 901 ЦК за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст. 901 ЦК визначено що положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до п. 1.1 договору цей договір є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Згідно із п. 6.1 договору оплата вартості послуги позивача з розподілу природного газу здійснюється першим відповідачем за тарифом, встановленим регулятором для позивача, що сплачується як плата за потужність (абонентська плата), з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Відповідно до п.п. 6.4, 6.5 договору оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється першим відповідачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до 01 числа розрахункового періоду. Якщо згідно із законодавством перший відповідач має сплачувати позивачу за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання першого відповідача на поточний рахунок позивача кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим регулятором та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться першим відповідачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів. Оплата вартості послуг з розподілу природного газу за цим договором здійснюється першим відповідачем, який є побутовим, до 05 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунку позивача. Оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок позивача. Дата оплати визначається датою, на яку були зараховані кошти на рахунок позивача. Перший відповідач має право здійснювати оплату за договором розподілу природного газу через банківську платіжну систему, онлайн-переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу позивача та в інший не заборонений законодавством спосіб. У разі виникнення у першого відповідача заборгованості за цим договором сторони можуть укласти графік погашення заборгованості, який оформлюється додатком до цього договору або окремим договором про реструктуризацію заборгованості. У разі відсутності графіка погашення заборгованості позивач має право грошові кошти, отримані від першого відповідача в поточному розрахунковому періоді, зарахувати в рахунок погашення існуючої заборгованості першого відповідача відповідно до черговості її виникнення. Укладення сторонами та дотримання першим відповідачем узгодженого графіка погашення заборгованості не звільняє першого відповідача від виконання поточних зобов`язань за цим договором.

Згідно із п. 7.4 договору перший відповідач зобов`язується здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначених цим договором.

Також, в подальшому, протягом 2017р. між позивачем (далі - первісний кредитор), Дочірнім підприємством «КиївГазЕнерджи» (новий кредитор) першим відповідачем (далі - боржник) укладені наступні договори:

- договір № 2 від 27.09.2017 про відступлення права вимоги по договору розподілу природного газу № 295905/17 від 29.12.2016, відповідно до умов якого, первісний кредитор в порядку передбаченому договором, відступає (передає) право майнової вимоги грошового зобов`язання до боржника, яке виникло на підставі договору розподілу природного газу № 295905/17 від 29.12.2016 і строк виконання якого настав станом на 11.03.2017 на суму 20 000 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 3 333 333,33 грн., яка підлягає перерахуванню за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» та Постанови Кабінету Міністрів України від 18.05.2017 № 332 «Про затвердження Порядку та умов надання у 2017 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування», а новий кредитор приймає право вимоги та сплачує за нього первісному кредитору суму грошових коштів, в розмірі та в порядку передбаченому договором;

- договір № 3 від 19.10.2017 про відступлення права вимоги по договору розподілу природного газу № 295905/17 від 29.12.2016, відповідно до умов якого, первісний кредитор в порядку передбаченому договором, відступає (передає) право майнової вимоги грошового зобов`язання до боржника, яке виникло на підставі договору розподілу природного газу № 295905/17 від 29.12.2016 і строк виконання якого настав станом на 11.04.2017 на суму 9 513 000, 00 грн., в т.ч. ПДВ 1 585 500, 00 грн., яка підлягає перерахуванню за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» та Постанови Кабінету Міністрів України від 18.05.2017 № 332 «Про затвердження Порядку та умов надання у 2017 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування», а новий кредитор приймає право вимоги та сплачує за нього первісному кредитору суму грошових коштів, в розмірі та в порядку передбаченому договором;

- договір № 4 від 15.11.2017 про відступлення права вимоги по договору розподілу природного газу № 295905/17 від 29.12.2016, відповідно до умов якого, первісний кредитор в порядку передбаченому договором, відступає (передає) право майнової вимоги грошового зобов`язання до боржника, яке виникло на підставі договору розподілу природного газу № 295905/17 від 29.12.2016 і строк виконання якого настав станом на 11.04.2017 на суму 15 078 564, 00 грн., в т.ч. ПДВ 2 513 094, 00 грн., яка підлягає перерахуванню за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» та Постанови Кабінету Міністрів України від 18.05.2017 № 332 «Про затвердження Порядку та умов надання у 2017 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування», а новий кредитор приймає право вимоги та сплачує за нього первісному кредитору суму грошових коштів, в розмірі та в порядку передбаченому договором.

12.04.2018 між позивачем (далі - первісний кредитор), Дочірнім підприємством «КиївГазЕнерджи» (новий кредитор) та першим відповідачем (далі - боржник) укладені наступні угоди про розірвання зазначених вище договорів:

- угода № 507-18 про розірвання договору № 2 від 27.09.2017 про відступлення права вимоги по договору про розподіл природного газу від 29.12.2016 № 295905/17, відповідно до якого первісний кредитор, новий кредитор та боржник дійшли згоди розірвати договір № 2 від 27.09.2017 про відступлення права вимоги по договору про розподіл природного газу від 29.12.2016 № 295905/17. Договір від 27.09.2017 № 2 вважається розірваним з дати підписання цієї угоди;

- угода № 504-18 про розірвання договору № 3 від 19.10.2017 про відступлення права вимоги по договору про розподіл природного газу від 29.12.2016 № 295905/17, відповідно до якого первісний кредитор, новий кредитор та боржник дійшли згоди розірвати договір № 4 від 15.11.2017 про відступлення права вимоги по договору про розподіл природного газу від 29.12.2016 № 295905/17. Договір від 15.11.2017 № 4 вважається розірваним з дати підписання цієї угоди;

- угода № 506-18 про розірвання договору № 4 від 15.11.2017 про відступлення права вимоги по договору про розподіл природного газу від 29.12.2016 № 295905/17, відповідно до якого первісний кредитор, новий кредитор та боржник дійшли згоди розірвати договір № 3 від 19.10.2017 про відступлення права вимоги по договору про розподіл природного газу від 29.12.2016 № 295905/17. Договір від 19.10.2017 № 3 вважається розірваним з дати підписання цієї угоди.

Факт надання позивачем послуг з розподілу природного газу та прийняття першим відповідачем наданих послуг на загальну суму 438411734,71 грн. підтверджується актами приймання-передачі послуг з розподілу природного газу газорозподільною системою № 0ГБИ-018820 від 30.09.2017 на суму 15 285 011,09 грн., № 0ГБИ-021093 від 31.10.2017 на суму 23 022 128,51 грн., № 0ГБИ-023902 від 30.11.2017 на суму 47 923 137,53 грн., № 0ГБИ-026686 від 31.12.2017 на суму 60 409 527,69 грн., № 0ГБИ-002773 від 31.01.2018 на суму 81 801 263,44 грн., № 0ГБИ-005690 від 28.02.2018 на суму 74 165 668,08 грн., № 0ГБИ-008710 від 31.03.2018 на суму 76 112 216,57 грн., № 0ГБИ-011285 від 30.04.2018 на суму 24 470 014,08 грн., № 0ГБИ-012958 від 31.05.2018 на суму 14 396 824,03 грн., № 0ГБИ-014281 від 30.06.2018 на суму 12 429 913,30 грн., № 0ГБИ-015752 від 31.07.2018 на суму 8 396 030,39 грн.

Зазначені вище акти приймання-передачі послуг з розподілу природного газу газорозподільною системою, належним чином засвідчені копії яких наявні у матеріалах справи, підписані представниками позивача та першого відповідача, та скріплені печатками товариств.

Натомість, як вбачається із матеріалів справи та вказує позивач, першим відповідачем свої зобов`язання щодо оплати за надані позивачем послуги не виконувались належним чином, у зв`язку із чим у першого відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 222 169 612,72 грн., що також підтверджується наявними у матеріалах справи документами.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі", враховуючи наступне.

Позачерговими Загальними зборами акціонерів ПАТ «Київенерго», оформленими протоколом № 3/2017 від 13.11.2017 про реорганізацію ПАТ «Київенерго», на виконання п. 13 Розділу ХVІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» щодо обов`язку вертикально інтегрованого суб`єкта господарювання (ПАТ "Київенерго") вжити заходи для відокремлення оператора системи розподілу від виробництва, передачі, постачання електричної енергії шляхом створення відповідних суб`єктів господарювання, прийнято рішення про реорганізацію ПАТ «Київенерго» шляхом виділу з нього нового акціонерного товариства - оператора системи розподілу, а саме - Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські електромережі", статутний капітал якого становить 21 672 856,00 грн.

В подальшому, позачерговими загальними зборами ПАТ «Київенерго», оформленими протоколом № 4/2017 від 22.12.2017 прийнято рішення, яким затверджено розподільний баланс між ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" та ПАТ «Київенерго» станом на 30.09.2017 та затверджено план виділу (що є додатком до рішення), відповідно до п. 2.3 якого, встановлено, що згідно ч. 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" є правонаступником ПАТ «Київенерго» в частині прав та обов`язків, а саме:

- пов`язаних із провадженням діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та із провадженням діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією;

- за укладеними договорами про приєднання до електричних мереж;

- за укладеними договорами спільного використання технологічних електричних мереж;

- за договорами, укладеними з державним підприємством, що провадить діяльність з оптового постачання електричної енергії, судовими рішеннями, прийнятими у справах щодо цього підприємства;

- за кредитними договорами, договорами застави, поруки, обумовленими провадженням діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та провадженням діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами;

- за зобов`язаннями, пов`язаними з купівлею-продажем, ремонтом, будівництвом та іншими операціями з майном, яке забезпечує діяльність оператора системи розподілу;

- за зобов`язаннями, пов`язаними з емісією, володінням цінними паперами та іншими зобов`язаннями, пов`язаними з власними або придбаними цінними паперами.

Пунктами 2.5, 2.6 рішення встановлено, що до моменту отримання ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" відповідних ліцензій та затвердження для нього відповідних тарифів діяльність, права та обов`язки (зобов`язання) у правовідносинах, визначених у п. 2.3. цього рішення, здійснюватиме ПАТ «Київенерго», але в будь-якому разі не пізніше ніж до 11.12.2018 (з огляду на вимоги абз. 14 ч. 13 розділу ХVІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії»). ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» є правонаступником ПАТ «Київенерго» також в частині прав та обов`язків (зобов`язань) у цивільних та господарських правовідносинах з розподілу електричної енергії та постачання електричної енергії відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», які виникли або були набуті у період між датою, на яку складено розподільний баланс ПАТ «Київенерго» та датою фактичної передачі прав та обов`язків (зобов`язань) за актами приймання-передачі майна. Майнових і немайнових прав та обов`язків (зобов`язань).

Загальними зборами акціонерів Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі", оформленими протоколом № 1/2017 від 22.12.2017, засновано нове акціонерне товариство - Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські електромережі", а 16.02.2018 проведена державна реєстрація ПАТ "ДТЕК Київські електромережі", що вбачається з відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

За умовами статті 109 ЦК України, виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов`язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб. Після прийняття рішення про виділ учасники юридичної особи або орган, що прийняв рішення про виділ, складають та затверджують розподільчий баланс.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.02.2018 між ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» та ПАТ «Київенерго» складено та підписано підсумковий (завершальний) розподільний баланс, яким визначено обсяг майна та зобов`язань ПАТ «Київенерго», які переходять до ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі».

Відповідно до п.п. 2.3, 4.2 Статуту Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі", затвердженого загальними зборами акціонерів Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі"(протокол № 1/2017 від 22.12.2017), товариство є правонаступником ПАТ «Київенерго», в частині переданих йому майна, прав та обов`язків згідно з розподільним балансом, а також в частині прав та обов`язків, що визначені частиною 13 розділу XVII Закону України «Про ринок електричної енергії». Предметом діяльності товариства є, в тому числі, розподілення (передача (розподіл) місцевими (локальними) електричними мережами) електричної енергії, постачання електричної енергії, що також відображено в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, де в розділі «Види діяльності» товариства зазначено: «Код КВЕД 35.13 Розподілення електроенергії (основний)».

Відповідно до частини 13 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про ринок електричної енергії" у разі відокремлення оператор системи розподілу є правонаступником в частині прав та обов`язків пов`язаних із провадженням діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та із провадженням діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією.

Статтею 52 ГПК України передбачено, що у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч. 4 ст. 109 ЦК України, якщо після виділу неможливо точно встановити обов`язки особи за окремим зобов`язанням, що існувало у юридичної особи до виділу, юридична особа, з якої здійснено виділ, та юридичні особи, що були створені внаслідок виділу, несуть солідарну відповідальність перед кредитором за таким зобов`язанням.

Натомість, як вбачається з наявних у матеріалах справи розподільних балансів станом на 30.09.2017 та станом на 28.02.2018 всі обов`язки за окремими зобов`язаннями, що існували у ПАТ «Київенерго» до виділу, були чітко розподілені між останнім та ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», а саме, зобов`язання, які передаються до ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», визначені в додатках до балансу, зокрема, в Додатку 2 П (Поточна кредиторська заборгованість за товари, роботи, послуги) та в Додатку 6 П (Інші поточні зобов`язання), однак, серед даних розшифрувань відсутні зобов`язання за публічним договором № 295905/17, стягнення заборгованості по якому є предметом спору у даній справі, а отже зобов`язання по вказаному договору не були передані від ПАТ «Київенерго» до ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», а тому не можуть вважатися такими, щодо яких неможливо точно встановити обов`язки особи після виділу.

Як вже зазначалось, заявою-приєднанням від 29.12.2016 ПАТ «Київенерго» приєдналося до умов публічного договору розподілу природного газу № 295905/17, до заяви-приєднання додавались персоніфіковані дані ПАТ «Київенерго», які містять перелік об`єктів, до яких позивачем здійснюється розподіл природного газу, а саме: ТЕЦ - 5, 6, котельні, станції теплопостачання, водогрійні котли та інші теплоджерела.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» чітко визначено, що споживач - це фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини.

Також, зазначеним вище законом визначено, що суб`єкт ринку природного газу - оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач.

Тобто, враховуючи положення Закону України «Про ринок природного газу» ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» не є жодним з визначених Законом суб`єктів ринку природного газу, оскільки здійснює лише розподілення електроенергії.

Також слід зазначити наступне.

Згідно ч. 4-6 ст. 15 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», якщо ліцензіат припиняється в результаті злиття, приєднання чи перетворення і його правонаступник має намір провадити вид господарської діяльності, на провадження якого ліцензіат мав ліцензію, такий правонаступник має право для забезпечення завершення організаційних заходів, пов`язаних з одержанням нової ліцензії на його здійснення, провадити у строк, що не перевищує трьох місяців, такий вид господарської діяльності на підставі раніше виданої ліцензії. Після закінчення цього строку правонаступник зобов`язаний отримати нову ліцензію, а раніше видана ліцензія підлягає анулюванню.

Якщо ліцензіат припиняється в результаті поділу, то лише один правонаступник за згодою правонаступників має право провадити вид господарської діяльності, на провадження якого ліцензіат мав ліцензію. Такий правонаступник має право для забезпечення завершення організаційних заходів, пов`язаних з одержанням ліцензії на його провадження, провадити у строк, що не перевищує шести місяців, такий вид господарської діяльності на підставі раніше виданої ліцензії. Після закінчення цього строку правонаступник зобов`язаний отримати нову ліцензію, а раніше видана ліцензія підлягає анулюванню.

Правонаступник має повідомити про початок своєї господарської діяльності, вид якої підлягає ліцензуванню, відповідний орган ліцензування. Протягом встановленого частинами четвертою і п`ятою цієї статті відповідного строку правонаступник вважається ліцензіатом.

Як вже зазначалось, другий відповідач - ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» є правонаступником ПАТ «Київенерго», в частині переданих йому прав та обов`язків згідно з розподільним балансом, а також в частині прав та обов`язків, що визначені ч. 13 розділу XVII Закону «Про ринок електричної енергії» та продовжує здійснювати діяльність, як правонаступник ПАТ «Київенерго» на підставі ліцензій раніше виданих ПАТ «Київенерго» з передачі електричної енергії місцевими і локальними) електромережами та з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, при цьому ПАТ «Київенерго» здійснення вказаної діяльності припинило, але продовжило здійснювати діяльність з виробництва теплової та електричної енергії.

Законом України «Про ринок електричної енергії» (ч. 1 ст. 1) визначено наступні види ліцензованої діяльності на ринку:

- п. 11. виробництво електричної енергії - діяльність, пов`язана з перетворенням енергії з енергетичних ресурсів будь-якого походження в електричну енергію за допомогою технічних засобів;

- п. 68. постачання електричної енергії - продаж, включаючи перепродаж, електричної енергії;

- п. 78. розподіл електричної енергії (далі - розподіл) - транспортування електричної енергії від електроустановок виробників електричної енергії або електроустановок оператора системи передачі мережами оператора системи розподілу, крім постачання електричної енергії.

Як вбачається з матеріалів справи, електричну енергію для постачання споживачам другий відповідач закуповує на оптовому ринку електричної енергії, у відповідності до норм ст. 15 Закону України «Про електроенергетику» де зазначено, що купівля всієї електричної енергії, виробленої на електростанціях, потужність чи обсяг відпуску яких більші за граничні показники, та весь її оптовий продаж здійснюється на оптовому ринку електричної енергії України; оптовий ринок електричної енергії України створюється на підставі договору; у договорі визначаються мета та умови діяльності, права, обов`язки та відповідальність сторін.

Такий Договір між членами оптового ринку електричної енергії України укладено 15.11.1996, відповідно до якого оптовим постачальником електроенергії є Державне підприємство «Енергоринок».

Отже, відносини на оптовому ринку електричної енергії стосуються правовідносин, які виникають в процесі продажу електричної енергії виробниками електричної енергії (ТЕЦ, ТЕС, АЕС, гідроелектростанції, вітрові станції) в ДП «Енергоринок», та наступної купівлі електричної енергії енергопостачальними компаніями (обленерго та постачальниками за нерегульованим тарифом) у ДП «Енергоринок».

20.02.2006 між Державним підприємством «Енергоринок» та Акціонерною електропостачальною компанією «Київенерго», яка перейменована в Акціонерне товариство «Київенерго» було укладено договір № 3320/01, відповідно до якого АТ «Київенерго» зобов`язується продавати, а ДП «Енергоринок» зобов`язується купувати електричну енергію та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору.

30.05.2008 між Державним підприємством «Енергоринок» та Акціонерною електропостачальною компанією «Київенерго», яка перейменована в Акціонерне товариство «Київенерго» укладено договір № 4721/01, відповідно до якого Державне підприємствоо «Енергоринок» зобов`язується продавати, а Акціонерне товариство «Київенерго» зобов`язується купувати електроенергію та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору.

В подальшому, 28.02.2018 між Державним підприємством «Енергоринок» та Приватним акціонерним товариством "ДТЕК Київські електромережі" укладено додаткову угоду № 14931/01 до договору від 30.05.2008 № 4721/01, відповідно до якої правонаступником всіх зобов`язань (прав та обов`язків) ПАТ «Київенерго», як постачальника електричної енергії за регульованим тарифом за договором купівлі-продажу електричної енергії є ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі».

Враховуючи те, що у матеріалах справи відсутні докази внесення змін до договорів від 20.02.2006 та 30.05.2008, зобов`язання за договорами зберігаються за АТ «Київенерго».

Також у матеріалах справи наявні докази часткової оплати першим відповідачем послуг за договором № 295905/17, що свідчить про те, що зобов`язання за договором від 29.12.2016 № 295905/17 другому відповідачу не передавались за розподільчим балансом між ПАТ «Київенерго» та ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі».

Отже, колегія суддів апеляційного господарського суду, враховуючи те, що як вбачається з наявних у матеріалах справи розподільних балансів станом на 30.09.2017 та станом на 28.02.2018 всі обов`язки за окремими зобов`язаннями, що існували у ПАТ «Київенерго» до виділу, були чітко розподілені між останнім та ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», а саме, зобов`язання, які передаються до ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», визначені в додатках до балансу, зокрема, в Додатку 2 П (Поточна кредиторська заборгованість за товари, роботи, послуги) та в Додатку 6 П (Інші поточні зобов`язання), однак, серед даних розшифрувань відсутні зобов`язання за публічним договором № 295905/17, стягнення заборгованості по якому є предметом спору у даній справі, а отже зобов`язання по вказаному договору не були передані від ПАТ «Київенерго» до ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», а тому не можуть вважатися такими, щодо яких неможливо точно встановити обов`язки особи після виділу, погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що виділ ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» був здійснений на виконання вимог Закону України «Про ринок електричної енергії», АТ «Київенерго» використовує природний газ для виробництва теплової та електричної енергії на «ТЕЦ-5», «ТЕЦ-6» та котельнях, вказані об`єкти генерації електричної та теплової енергії були передані ПАТ «Київенерго» на підставі рішень Київської міської ради № 128/1105, № 129/1106, та № 131/1108 від 21.12.2000 про передачу комунального майна територіальної громади міста Києва в управління Акціонерній енергопостачальній компанії «Київенерго», з подальшим укладенням 29.09.2001 між Київською міською державною адміністрацією та Акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва. В свою чергу ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» не використовує вказані об`єкти і не є стороною Угоди.

Щодо відмови у задоволенні позовних вимог щодо солідарного стягнення заборгованості з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго", колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Як вірно встановлено господарським судом першої інстанції, 27.09.2001 між Акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго", яка в подальшому змінила своє найменування на Акціонерне товариство "Київенерго" (енергопостачальник, перший відповідач) та Київською міською державною адміністрацією (адміністрація) укладено угоду щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва (далі по тексту - Угода), відповідно до пункту 1.1 якої в редакції додаткової угоди від 30.04.2007, з метою реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва, вирішення питань підвищення надійності енергопостачання споживачів м. Києва, проведення єдиної тарифної та технічної політики, забезпечення стабільних надходжень до бюджету, відновлення, реконструкції та ефективного використання основних фондів, створення нових потужностей та впорядкування існуючих у місті систем енергопостачання, створення єдиного технологічного циклу та системи розрахунків за спожиті енергоносії, забезпечення соціальної захищеності та гарантованої зайнятості працівників енергетичного комплексу Адміністрація передає Енергопостачальнику, а Енергопостачальник приймає майно, що відноситься до комунальної власності територіальної громади міста Києва, перелік якого наведено у додатках 1, 2 та 3 до цієї Угоди (далі - майно), у володіння та користування, з обмеженням правомочності розпорядження щодо майна за згодою власника, відповідно до умов цієї Угоди та вимог чинного законодавства.

На підставі вказаної вище угоди, перший відповідач використовував майно територіальної громади міста Києва на підставі ліцензій на виробництво, постачання та транспортування теплової енергії, з використанням природного газу в якості сировини, виданих Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг.

В подальшому, 20.06.2017 Київська міська рада прийняла рішення № 439/2661 "Про припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001, укладеної з Київською міською адміністрацією та Акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго", яким вирішено припинити дію Угоди з 27.04.2018.

19.12.2017 Публічне акціонерне товариство "Київенерго" та Київська міська державна адміністрація уклали між собою відповідну додаткову угоду до Угоди від 27.09.2001.

Відповідно до п. 4 рішення Київської міської ради № 439/2661 від 20.06.2017 доручено виконавчому органу Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації) визначити комунальне підприємство та закріпити за ним на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, повернуте із володіння та користування Публічного акціонерного товариства "Київенерго" після припинення Угоди.

27.12.2017 Київська міська державна адміністрація видала розпорядження № 1693 "Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001, укладеної з Київською міською адміністрацією та Акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго", відповідно до пункту 5 якого визначила Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" підприємством, за яким буде закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що буде повернуто з володіння та користування Публічного акціонерного товариства "Київенерго" після припинення Угоди.

30.04.2018 Публічне акціонерне товариство "Київенерго", Київська міська державна адміністрація та Комунальне підприємство "Київтеплоенерго" підписали між собою акти приймання-передачі основних засобів комунальної власності територіальної громади м. Києва, які передаються виконавчому органу Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації) з володіння та користування Публічного акціонерного товариства "Київенерго" у зв`язку з припиненням Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та Акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго", що на момент передачі обліковуються за СВП "Київські теплові мережі" Публічного акціонерного товариства "Київенерго".

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва.

Частиною 3 статті 22 Закону України "Про теплопостачання" встановлено, що у разі якщо суб`єкту господарювання надано в користування (оренду, концесію, управління тощо) цілісний майновий комплекс (індивідуально визначене майно) з вироблення теплової енергії, такий суб`єкт стає правонаступником за борговими зобов`язаннями з оплати спожитих енергоносіїв та послуг з їх транспортування і постачання, що виникли у суб`єкта господарювання, який раніше використовував зазначене майно (володів або користувався ним).

Отже, зазначена норма передбачає особливий вид правонаступництва, однією з умов якого визначено надання в користування (оренду, концесію, управління тощо) цілісного майнового комплексу (індивідуально визначеного майна) саме з вироблення теплової енергії.

Також ч. 3 ст. 22 Закону України "Про теплопостачання" визначає випадок правонаступництва за борговими зобов`язаннями суб`єкта господарювання, який раніше використовував цілісний майновий комплекс з вироблення теплової енергії, новим суб`єктом господарювання, який одержав таке майно в користування.

Однак, як вбачається із наявних у матеріалах справи документів, цілісний майновий комплекс був повернутий власнику (територіальній громаді м. Києва, яку представляє Київська міська рада) попереднім користувачем (Публічним акціонерним товариством "Київенерго") у зв`язку з припиненням дії угоди, на підставі якої попередній користувач володів та користувався комплексом. В подальшому комплекс був переданий власником у володіння та користування іншому суб`єкту господарювання - Комунальному підприємству "Київтеплоенерго". Тобто мають місце обставини, за яких кінцевими власниками юридичних осіб - попереднього та наступного користувачів цілісного майнового комплексу є різні особи, а у випадку передачі комплексу з вироблення теплової енергії від одного користувача до іншого (за умови, що кінцевим власником користувачів є різні особи) відбувається перехід зобов`язань до нового суб`єкта, а відтак і зміна особи кінцевого учасника (власника).

Таким чином, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що здійснення правонаступництва на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України "Про теплопостачання" буде мати своїм наслідком покладення тягаря сплати боргів іншої особи - попереднього користувача цілісного майнового комплексу на нового користувача, який не може нести відповідальність за неефективне використання об`єктів теплопостачання конкретним суб`єктом господарювання - попереднім користувачем комплексу, який відповідно до статті 42 ГК України здійснює господарську діяльність самостійно, ініціативно, систематично та на власний ризик з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку, тому поширення положень частини 3 статті 22 Закону України "Про теплопостачання" до даних правовідносин буде мати наслідком протиправне позбавлення органу місцевого самоврядування (в т.ч. через створювані ним комунальні підприємства) права розпорядження своєю власністю, та містить ознаки дискримінаційного підходу в частині визначення юридичної поведінки сторін господарських правовідносин з порушенням принципу рівності та пропорційності, а отже суперечить справедливому застосуванню норми права як елементу верховенства права.

Принагідно слід зазначити, що позивачем не надано доказів в підтвердження того, що Комунальне підприємство "Київтеплоенерго" фактично стало правонаступником за кожною із заявлених позовних вимог у цій справі, також не надано доказів того, що ці боргові зобов`язання визнані новим користувачем та обліковувались у його бухгалтерському обліку відповідно до вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Норма, закріплена в частині 3 статті 22 Закону України "Про теплопостачання", не підлягає застосуванню до даного спору у вирішенні питання правонаступництва третього відповідача, оскільки суперечить її застосуванню, як елементу верховенства права, натомість інших підстав для правонаступництва, ніж ч. 3 ст. 22 Закону України «Про теплопостачання» позивачем не наведено.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у постанові від 20.12.2018 у справі № 910/5082/18.

Таким чином, відсутні підстави для визнання третього відповідача - Комунального підприємства "Київтеплоенерго" правонаступником боргових зобов`язань першого відповідача відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України "Про теплопостачання", оскільки положення ч. 4 ст. 13, ч.ч. 1, 4 ст. 41, ч. 2 ст. 61 Конституції України виключають можливість солідарної відповідальності Комунального підприємства "Київтеплоенерго" за зобов`язаннями Публічного акціонерного товариства "Київенерго" перед Публічним акціонерним товариством «Київгаз» за відсутності волі Комунального підприємства "Київтеплоенерго" та факту передачі йому кореспондуючих такому зобов`язанню прав вимоги до споживачів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2018 у справі № 910/7807/18, у межах якої розглядалися вимоги, зокрема, ПАТ "Київенерго" до КП "Київтеплоенерго" про зміну правовідносин за договорами постачання природного газу (у т.ч. за договором № 1925/1617-КП-41 від 17.01.2017), було затверджено мирову угоду від 09.10.2018, згідно із п. 2 якої ПАТ «Київенерго» відступає, а КП «Київтеплоенерго» набуває права грошової вимоги, що станом на дату укладання цієї Мирової угоди складає 2 389 598 643,08 грн., шляхом укладення договорів про відступлення права вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб та фізичних осіб-підприємців за теплову енергію, до юридичних осіб, фізичних осіб та фізичних осіб-підприємців за комунальні послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, а також юридичних, фізичних осіб та фізичних осіб-підприємців з оплати додаткових до основних зобов`язань (неустойки (штрафів, пені), нарахувань (три відсотки річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати у зв`язку з примусовим стягненням боргу).

Отже, КП "Київтеплоенерго" стало правонаступником ПАТ "Київенерго" лише в частині зобов`язань з оплати спожитого останнім природного газу, тобто в частині основного боргу, з дати затвердження мирової угоди, якою не було передбачено передання КП "Київтеплоенерго" боргу зі штрафних санкцій.

Таким чином, Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські електромережі" та Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" не можуть бути солідарними боржниками за зобов`язанням Акціонерного товариства "Київенерго", що виникло за договором розподілу природного газу, укладеного з Публічним акціонерним товариством «Київгаз», а тому колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог до другого та третього відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Також в ч. 1 ст. 193 ГК України передбачено, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В матеріалах справи відсутні докази сплати першим відповідачем наявної заборгованості перед позивачем у розмірі 222 169 612,72 грн., також першим відповідачем не надано доказів відсутності такої заборгованості.

Таким чином, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з першого відповідача заборгованості у розмірі 222 169 612,72 грн., є такою, що підтверджена матеріалами справи та відповідає чинному законодавству.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно із ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

У статті 549 ЦК України зазначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до п. 8.2. договору, у разі порушення споживачем строків попередньої оплати за цим договором, споживач сплачує на користь оператора ГРМ пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи те, що матеріалами справи підтверджується прострочення першим відповідачем виконання грошового зобов`язання перед позивачем, перевіривши розрахунок сум пені, 3% річних та інфляційних втрат, здійснивши власний розрахунок з урахуванням, зокрема, часткових оплат, правильних розмірів облікових ставок, того, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком про те, що оскільки позивачем при здійсненні розрахунків допущені помилки, суми пені у розмірі 24 429 580,10 грн., 3% річних у розмірі 5 022 280,07 грн. та інфляційних втрат у розмірі 18 716 886,61грн. правильними та такими, що підлягають стягненню з першого відповідача.

Колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується із доводами апеляційних скарг, враховуючи викладене та наступне.

Висновок господарського суду першої інстанції про те, що поширення положень частини третьої статті 22 Закону України "Про теплопостачання" на дані правовідносини буде мати наслідком протиправне позбавлення органу місцевого самоврядування (в тому числі через створювані ним комунальні підприємства) права розпорядження своєю власністю та містить ознаки дискримінаційного підходу в частині визначення юридичної поведінки сторін господарських правовідносин з порушенням принципу рівності та пропорційності, а, отже, суперечить справедливому застосуванню норми права як елементу верховенства права, міститься у постанові Верховного Суду від 08.05.2019 у справі № 910/5080/18.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постановах від 20.12.2018 у справі № 910/5082/18, від 20.03.2019 у справі № 910/7715/18, від 28.03.2019 у справі № 910/5095/18.

У цій справі апеляційний господарський суд не вбачає підстав відступати від висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду, крім того, апеляційним господарським судом враховано останню правову позицію Верховного Суду, відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України.

Колегія суддів апеляційного господарського суду відхиляє, як необґрунтовані, посилання позивача у апеляційній скарзі на правові висновки щодо застосування приписів статті 22 Закону України "Про теплопостачання", викладені у постановах Касаційного господарського суду від 27.06.2018 у справі № 23/5009/3283/11 та від 06.09.2018 у справі № 35/344-07, оскільки обставини зазначених справ, є відмінними від обставин справи № 910/2615/18, що виключає можливість їх застосування апеляційним господарським судом у даній справі.

У справі № 910/7807/18 йдеться мова про зміну правовідносин за договорами постачання природного газу № 1923/1617-КП-41 від 17.01.2017, № 1246/14-БЛ-41 від 12.12.2013, № 1814/1617-БО-41 від 27.10.2016, № 1815/1617-БО-41/17 від 27.10.2016, № 2225/1718-БО-41 від 28.09.2017, № 2229/1718-БО-41 від 28.09.2017, № 2224/1718-БО-41 від 28.09.2017, № 2228/1718-БО-41 від 28.09.2017, № 2226/1718-БО-41 від 28.09.2017, № 2230/1718-БО-41 від 28.09.2017, укладеними між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (постачальник) та Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (споживач) шляхом заміни Публічного акціонерного товариства «Київенерго» зі сторони споживача за вказаними договорами постачання природного газу на Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», натомість предметом розгляду справи № 910/2615/18 є договір № 295905/17 розподілу природного газу, укладеного між позивачем та першим відповідачем, тобто переходу зобов`язань за договором № 295905/17 не відбулось.

Принагідно слід зазначити, що в матеріалах справи № 910/2615/18 відсутні належні докази, що підтверджують факт матеріального правонаступництва третього відповідача в частині зобов`язань першого відповідача перед позивачем, передбачених ч. 3 ст. 22 Закону України «Про теплопостачання», а норма ст. 520 ЦК України не містить приписів щодо можливості вступу у зобов`язання нового боржника за відсутності його згоди на це, тобто наявність згоди нового боржника є обов`язковою.

Посилання першого відповідача на акт звіряння взаєморозрахунків, як на доказ розміру заборгованості є не обґрунтованим, оскільки акт звіряння взаєморозрахунків є лише відображенням господарської діяльності, однак, не має юридичної сили доказу стану виконання сторонами зобов`язань за договором № 295905/17.

Щодо розрахунку позивача, то колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що підставою, за якої позивачем допущено помилку при нарахуванні пені, 3% річних та інфляційних втрат слугувало те, що позивачем здійснювались нарахування на всю суму заборгованості, натомість при перевірці, колегією суддів апеляційного господарського суду встановлено, що господарський суд першої інстанції нараховував суми пені, 3% річних та інфляційних втрат по кожному акту приймання-передачі газу з розподілу природного газу газорозподільною системою окремо, з урахуванням часткового погашення боргу та урахуванням того, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Слід зазначити, що позивачем у розрахунку допущені неодноразові помилки, а саме невірно зазначені облікові ставки Національного банку України за 2017р., зокрема, з 14.09.2017 по 27.10.2017 облікова ставка становила 12,5, а не 13,5, як зазначено у розрахунку.

Також слід зазначити, що інфляційні втрати є місячною величиною, тому нараховуються за весь місяць, тобто якщо з суми боргу за січень вже нараховані інфляційні втрати, то при зменшенні суми боргу нараховувати інфляційні втрати за січень є недоцільним, крім того, інфляційні втрати нараховуються за весь період, тобто також враховуються місяці, коли мала місце не тільки інфляція, а й дефляція.

Натомість позивачем у апеляційній скарзі не вказано, які саме, на думку останнього помилки допущені господарським судом першої інстанції при здійсненні перевірки розрахунку пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Посилання першого відповідача на постанови Верховного Суду у справі № 922/1362/17 та № 3/146 є безпідставним, оскільки предметом розгляду справи № 922/1362/17 була подана відповідачем позовна заява про визнання недійсними договорів переведення боргу, питання правонаступництва не було предметом розгляду у справі № 922/1362/17, а у справі № 3/146 предметом розгляду було питання заміни сторони у виконавчому провадженні, відносно якої відкрито провадження у справі про банкрутство.

З огляду на вищевикладене, правові підстави для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 у справі № 910/2615/18 та для задоволення апеляційних скарг Публічного акціонерного товариства "Київгаз" та Акціонерного товариства "Київенерго", відсутні.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Скаржником у апеляційній скарзі не наведено порушень норм процесуального права, передбачених ч. 3 ст. 277 ГПК України, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Твердження апеляційних скарг не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 у справі № 910/2615/18.

Скаржниками, на підтвердження доводів щодо неправильного застосування норм процесуального та матеріального права, не наведено обставин, які б свідчили про наявність таких порушень.

Отже, доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, скаржники не подали жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 74, 76-79 ГПК України.

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про наявність правових підстав для часткового задоволення заявлених позовних вимог відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційних скарг його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування рішення місцевого суду не вбачається.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційних скарг судові витрати за подання апеляційних скарг покладаються на заявників апеляційних скарг, згідно із ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "Київгаз" та Акціонерного товариства "Київенерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 у справі № 910/2615/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 у справі № 910/2615/18 залишити без змін.

3. Справу № 910/2615/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складений та підписаний - 04.11.2019.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді К.В. Тарасенко

І.А. Іоннікова