ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"29" жовтня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2704/19

Господарський суд Одеської області у складі:

Суддя Гут С.Ф.

При секретарі судового засідання Борисовій Н.В.

За участю представників сторін:

Від позивача: Марченко О.С. на підставі довіреності №18 від 02.09.2019р.;

Від відповідача: не з`явився;

розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОТАЛ ФЛЮІД МЕНЕДЖМЕНТ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕННИЙ ХЛІБ» про стягнення 101 876,85 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

10.09.2019 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю ТОТАЛ ФЛЮІД МЕНЕДЖМЕНТ звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою (вх. ГСОО №2761/19) до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю ПІВДЕННИЙ ХЛІБ про стягнення 101 876,85 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.09.2019р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначення справи до розгляду по суті на "10" жовтня 2019 р. о 10:15 год.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.10.2019р. було відкладено судове засідання на "29" жовтня 2019 р. о 09:30 год.

10.10.2019р. до канцелярії Господарського суду Одеської області представником позивача було надано клопотання за вх.ГСОО№20745/19 про стягнення з відповідача витрат на послуги адвоката та компенсації витрат пов`язаних із прибуттям до суду.

29.10.2019р. у судовому засіданні представником позивача було надано клопотання за вх.ГСОО№22379/19 про стягнення з відповідача витрат на послуги адвоката та компенсації витрат пов`язаних із прибуттям до суду.

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю ПІВДЕННИЙ ХЛІБ правом на відзив в порядку ст. 165 ГПК України не скористався. Ухвали господарського суду Одеської області були направлені за належною адресою відповідача, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, а тому за приписами ч.7 ст.120ГПК України відповідач вважається повідомленим належним чином про відкриття провадження у справі.

За приписами ч.9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

29.10.2019р. судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані позивачем докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

Між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТОТАЛ ФЛЮІД МЕНЕДЖМЕНТ» (Постачальник) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ПІВДЕННИЙ ХЛІБ» (Покупець) укладений Договір поставки №30 від 30.01.2018р. (Договір), за яким Постачальник зобов`язався поставляти і передавати партіями у власність Покупцю, а Покупець приймати та оплачувати на умовах даного Договору мастильні матеріали, в подальшому у тексті іменується Товар, зазначений в специфікаціях і накладних, (п. 1.1. Договору).

Пунктами 1.2., 1.3. Договору, найменування (номенклатура, асортимент), кількість та ціна Товару, що постачається за цим Договором, вказується у Специфікаціях, які після підписання Сторонами становлять невід`ємні частини цього Договору. Товар, поставка якого здійснюється за цим Договором, постачається Покупцю окремими партіями відповідно до підписаних Сторонами специфікацій.

Відповідно до п. 2.1. Договору, загальна вартість цього Договору складається з суми вартості поставлених партій Товару відповідно до підписаних Сторонами специфікацій. Орієнтовна, попередньо узгоджена Сторонами вартість Договору, з урахування строку, на який його укладено, становить 500 000,00 грн., в т.ч. ПДВ - 83 333,33 грн. Ціни на Товар, погоджені Сторонами у специфікаціях за цим Договором, не можуть змінюватися в односторонньому порядку.

Пунктом 2.2. Договору встановлено, що розрахунки за цим Договором за Товар здійснюються у національній валюті України у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника.

Пунктом 2.3 Договору поставки передбачено, що оплата вартості товару здійснюється відповідачем у безготівковій формі шляхом перерахування на поточний рахунок позивача грошових коштів протягом 14 банківських днів з моменту поставки відповідної партії товару (з дати, зазначеної у відповідній підписаній Сторонами видатковій накладній щодо передачі партії товару).

Згідно із пунктом 2.4. Договору, датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку Покупця на поточний рахунок Постачальника.

Відповідно до пункту 3.2. Договору, строк поставки Товару погоджується Сторонами у специфікаціях до цього Договору.

Відповідно положень пункту 3.3. Договору, передача та прийом кожної партії Товару здійснюється на підставі поданого Покупцем Замовлення та оформляється підписанням обома Сторонами відповідної видаткової накладної.

На виконання умов Договору та Специфікацій №7,8,10 Постачальником поставлено, а уповноваженими представниками Покупця прийнято товар на загальну суму 95 947,20грн. з урахуванням ПДВ, що підтверджується видатковими накладними №ПКН+У037445 від 04.03.2019р. на суму 9 594,72грн. з урахуванням ПДВ, №ПКН+У037104 від 14.03.2019р. на суму 28 784,16грн. з урахуванням ПДВ, №ПКН+У037715 від 26.03.2019р. на суму 9 594,72грн. з урахуванням ПДВ, №ПКН+У038236 від 10.04.2019р. на суму 47 973,60грн. з урахуванням ПДВ, складеними та підписаними Сторонами Договору поставки №30, копії яких наявні в матеріалах справи.

Однак Відповідачем здійснювались платежі за цим Договором, та в порядку черговості виникнення зобов`язань частково погашена заборгованість за накладною №ПКН+У037445 від 04.03.2019р. в сумі 4945,78 грн. (відповідно до платіжних доручень №16477 від 06.05,2019 р,, №16512 від 07,06.2019 р., №16541 від 08.05.2019 р., №16580 від 10.05.2019 р., №16634 від 13.05.2019р.).

У зв`язку із чим за відповідачем рахується заборгованість перед позивачем у розмірі 91 001,42 грн., що є до цього часу не сплаченою.

Пунктом 4.4. Договору встановлено, що за прострочення здійснення розрахунку за Товар Покупець зобов`язаний виплатити на користь Постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період прострочення, від вартості несвоєчасно оплаченого Товару, за колений день прострочення платежу. Тобто Позивачем та Відповідачем досягнуто домовленості про застосування пені у разі порушення строків оплати в розмірі, що відповідає вимогам ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань».

Згідно із ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім того, позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача суму пені у розмірі 10 007,42грн. та суму 3% річних у розмірі 868,01 грн.

Неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю ПІВДЕННИЙ ХЛІБ своїх зобов`язань за Договором поставки №30 від 30.01.2018р. перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОТАЛ ФЛЮІД МЕНЕДЖМЕНТ» і стало підставою для позивача звернутись до господарського суду Одеської області із даним позовом за захистом порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані позивачем докази, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Частиною 1 ст.15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Приписами ч.ч.1, 2 ст. 20 ГК України встановлено, що держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів.

Згідно з ст. 173 ГК України зазначено, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За змістом ст. 265 ГК України, За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення. Реалізація суб`єктами господарювання товарів не господарюючим суб`єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов`язання, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін в силу положень ч.2 ст.598 цього Кодексу допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Також за приписами ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 712 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Як вбачається з матеріалів справи, Між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТОТАЛ ФЛЮІД МЕНЕДЖМЕНТ» (Постачальник) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ПІВДЕННИЙ ХЛІБ» (Покупець) укладений Договір поставки №30 від 30.01.2018р. (Договір), за яким Постачальник зобов`язався поставляти і передавати партіями у власність Покупцю, а Покупець приймати та оплачувати на умовах даного Договору мастильні матеріали, в подальшому у тексті іменується Товар, зазначений в специфікаціях і накладних, (п. 1.1. Договору).

Пунктами 1.2., 1.3. Договору, найменування (номенклатура, асортимент), кількість та ціна Товару, що постачається за цим Договором, вказується у Специфікаціях, які після підписання Сторонами становлять невід`ємні частини цього Договору. Товар, поставка якого здійснюється за цим Договором, постачається Покупцю окремими партіями відповідно до підписаних Сторонами специфікацій.

Відповідно до п. 2.1. Договору, загальна вартість цього Договору складається з суми вартості поставлених партій Товару відповідно до підписаних Сторонами специфікацій. Орієнтовна, попередньо узгоджена Сторонами вартість Договору, з урахування строку, на який його укладено, становить 500 000,00 грн., в т.ч. ПДВ - 83 333,33 грн. Ціни на Товар, погоджені Сторонами у специфікаціях за цим Договором, не можуть змінюватися в односторонньому порядку.

Пунктом 2.2. Договору встановлено, що розрахунки за цим Договором за Товар здійснюються у національній валюті України у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника.

Пунктом 2.3 Договору поставки передбачено, що оплата вартості товару здійснюється відповідачем у безготівковій формі шляхом перерахування на поточний рахунок позивача грошових коштів протягом 14 банківських днів з моменту поставки відповідної партії товару (з дати, зазначеної у відповідній підписаній Сторонами видатковій накладній щодо передачі партії товару).

Згідно із пунктом 2.4. Договору, датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку Покупця на поточний рахунок Постачальника.

Відповідно до пункту 3.2. Договору, строк поставки Товару погоджується Сторонами у специфікаціях до цього Договору.

Відповідно положень пункту 3.3. Договору, передача та прийом кожної партії Товару здійснюється на підставі поданого Покупцем Замовлення та оформляється підписанням обома Сторонами відповідної видаткової накладної.

На виконання умов Договору та Специфікацій №7,8,10 Постачальником поставлено, а уповноваженими представниками Покупця прийнято товар на загальну суму 95 947,20грн. з урахуванням ПДВ, що підтверджується видатковими накладними №ПКН+У037445 від 04.03.2019р. на суму 9 594,72грн. з урахуванням ПДВ, №ПКН+У037104 від 14.03.2019р. на суму 28 784,16грн. з урахуванням ПДВ, №ПКН+У037715 від 26.03.2019р. на суму 9 594,72грн. з урахуванням ПДВ, №ПКН+У038236 від 10.04.2019р. на суму 47 973,60грн. з урахуванням ПДВ, складеними та підписаними Сторонами Договору поставки №30, копії яких наявні в матеріалах справи.

Однак Відповідачем здійснювались платежі за цим Договором, та в порядку черговості виникнення зобов`язань частково погашена заборгованість за накладною №ПКН+У037445 від 04.03.2019р. в сумі 4945,78 грн. (відповідно до платіжних доручень №16477 від 06.05,2019 р,, №16512 від 07,06.2019 р., №16541 від 08.05.2019 р., №16580 від 10.05.2019 р., №16634 від 13.05.2019р.).

У зв`язку із чим за відповідачем рахується заборгованість перед позивачем у розмірі 91 001,42 грн., що є до цього часу не сплаченою.

За таких обставин, господарський суд вважає правомірною вимогу позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за Договором поставки №30 від 30.01.2018р. у розмірі 91 001,42грн.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 220 Господарського кодексу України, боржник, який прострочив виконання господарського зобов`язання, відповідає перед кредитором (кредиторами) за збитки, завдані простроченням, і за неможливість виконання, що випадково виникла після прострочення.

Частиною 1 ст. 229 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання.

Частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 4.4. Договору встановлено, що за прострочення здійснення розрахунку за Товар Покупець зобов`язаний виплатити на користь Постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період прострочення, від вартості несвоєчасно оплаченого Товару, за колений день прострочення платежу.

Вимогами п.3 ч.1 ст.611 ЦК України також передбачено, що одним із наслідків порушення зобов`язання є сплата неустойки, а в силу вимог ч.2 ст.551 ЦК України, якщо предметом неустойки (пені) є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

Пунктом 1 ст.547 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин щодо забезпечення зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

За приписами ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Із змісту ст.551 Цивільного кодексу України вбачається, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (Постанова Вищого господарського суду України від 21 червня 2016 року по справі N° 916/4281/15).

Згідно із ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок суми пені та 3% річних наданий позивачем, господарський суд встановив, що такий розрахунок відповідає вимогам чинного законодавства, здійснений належним чином, у зв`язку з чим позовні вимоги в даній частині підлягають судом задоволенню в повній мірі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідачем у встановленому законом порядку позовні вимоги позивача не спростовано.

Відповідно до матеріалів справи позивачем, також, понесено витрати на правничу допомогу у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором поставки №30, у зв`язку з тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОТАЛ ФЛЮІД МЕНЕДЖМЕНТ» було змушене звернутися до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕННИЙ ХЛІБ».

01 лютого 2018р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОТАЛ ФЛЮІД МЕНЕДЖМЕНТ» та Адвокатом Дучалом Олегом Федоровичем було укладено Договір про надання правничої допомоги № 01/02/18, відповідно до якого, зокрема, Адвокат бере на себе зобов`язання по виконанню наступних правничих послуг: надавати клієнтові юридичні послуги на підставі усного або письмового звернення (замовлення) клієнта; надання правової допомоги при укладенні договорів; надання правової допомоги при підготовці будь-яких процесуальних документів; надання правової допомоги при підготовці локальних нормативно-правових актів та інших документів правового характеру; ведення переговорів з контрагентами від імені клієнта; підготовка та розгляд господарських договорів Клієнта, підготовка протоколів розбіжностей до них; представлення інтересів Клієнта в усіх без виключення підприємствах, установах, організаціях незалежно від їх форм власності та підпорядкування, а також в усіх без виключення державних та недержавних органах, перед фізичними особами, в тому числі, але не обмежуючись у органах внутрішніх справ, податкових органах, в т.ч. податковій міліції, Національній поліції України, структурних підрозділах прокуратури України та інших правоохоронних органах, органах державної виконавчої служби, судах всіх інстанцій та юрисдикцій із усіма без виключення процесуальними правами, наданими стороні по справі положеннями чинних в Україні ГПК, ЦПК, КПК, КУпАП та КАС.

Відповідно до Додаткової угоди від 02.09.2019 р. до Договору про надання правничої допомоги № 01/02/18 від 01.02.2018р., яка є невід`ємною частиною Договору та діє разом з Договором, сторонами досягнута згода щодо того, що за послуги, зазначені в пунктах 1,2 цієї Додаткової угоди до Договору, клієнт сплачує Адвокату гонорар в сумі 800,00грн. без ПДВ за годину роботи Адвоката. Кількість годин роботи зазначаються у Звіті Адвоката. Також, клієнт компенсує адвокату витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла.

Так, у відповідності до Договору про надання правничої допомоги № 01/02/18 від 01.02.2018р. та Додаткової угоди від 02.09.2019р. до Договору про надання правничої допомоги № 01/02/18 від 01.02.2018р. позивачем Акти приймання-передачі наданих послуг від 10.10.2019р. та від 29.10.2019р., які було надано разом із клопотаннями про стягнення з відповідача витрат на послуги адвоката та компенсації витрат пов`язаних із прибуттям до суду, відповідно до яких сума витрат на правничу допомогу по справі № 916/2704/19 становить 10 815,11 грн., з яких: 7200,00 грн. вартість наданих юридичних послуг (9 годин), 3 615,11 грн. компенсація за переїзд до іншого населеного пункту для участі у судовому засіданні.

Стаття 123 Господарського процесуального кодексу України встановлює види судових витрат, а саме судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з підпунктом 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з частинами 1 та 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

На підставі вищенаведеного, керуючись положеннями ст. 129 ГПК України, враховуючи задоволення позовних вимог в повному обсязі, витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу покладаються на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.13, 20 73, 74, 76, 86, 126, 129, 165, 232, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОТАЛ ФЛЮІД МЕНЕДЖМЕНТ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕННИЙ ХЛІБ» про стягнення 101 876,85 грн. задовольнити.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ПІВДЕННИЙ ХЛІБ (65078, Одеська область, м. Одеса, вул. Генерала Петрова, будинок 14; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОТАЛ ФЛЮІД МЕНЕДЖМЕНТ» (69006, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, буд. 3, офіс 158; ) 91 001 /дев`яносто одна тисяча одна/ грн. 42 коп. сума заборгованості за поставлений товар, 10 007 /десять тисяч сім/ грн. 42 коп. сума пені, 868 /вісімсот шістдесят вісім/ грн. 01 коп. сума 3% річних, витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921/ одна тисяча дев`ятсот двадцять одна/ грн. 00 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 10 815 /десять тисяч вісімсот п`ятнадцять/ грн. 11 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Наказ видати в порядку ст.327 ГПК України

Повне рішення складено 04 листопада 2019 р.

Суддя С.Ф. Гут