ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2019м. ДніпроСправа № 904/8482/17

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф. за участю секретаря судового засідання Прокопенко А.В. розглянув спір

за позовом Комунального підприємства "Навчально-виробничий центр" Дніпропетровської обласної ради, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Публічного акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості в сумі 21 479, 21 грн.

Представники:

від позивача Олещенко Н.А.;

від відповідача не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство "Навчально-виробничий центр" Дніпропетровської обласної ради звернулося до господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення 15 935, 00 грн., що складають суму заборгованості за договором № 28 про надання освітніх послуг від 18.07.2016 р., 278 грн. - річних, 1 115, 45 грн. - штрафу, 1 266, 51 грн. - інфляції, 2 884, 25 грн. - пені.

Відповідач проти задоволення заявлених вимог заперечував, посилаючись на те, що відносно його підприємства порушено провадження у справі про банкрутство № 904/128/17.

Після усунення обставин, що стали підставою для зупинення провадження у справі, та після його його поновлення відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Ухвалою від 21.09.2019 господарським судом порушено провадження у справі, прийнято позовну заяву до розгляду та справу призначено до розгляду в засіданні на 10.10.2017.

10.10.2017 розгляд справи відкладено до 30.10.2017.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 30.10.2017 господарським судом зупинено провадження у справі № 904/8482/17 до затвердження реєстру вимог кредиторіву справі № 904/128/17 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль".

15.12.2017 набрав чинності Закон України від 03.10.2017 № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким, зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Пунктом 9 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147VІІІ, чинної з 15.12.2017) передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 230 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення. Про поновлення провадження у справі суд постановляє ухвалу.

На запит про надання інформації щодо стану розгляду справи № 904/128/17 про банкрутство ПАТ "Криворізька теплоцентраль", інформації стосовно затвердження реєстру вимог кредиторів з документальним підтвердженням суддею Примак С.А. було повідомлено, що ухвалою господарського суду від 30.10.2018 закрито провадження у вказаній вище справі та надано копію відповідного процесуального документа.

Ухвалою суду від 04.09.2019 провадження у справі № 904/8482/17 поновлено, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, справу призначено для розгляду спору по суті на 30.09.2019.

30.09.2019 господарським судом відкладено розгляд справи до 29.10.2019, про що постановлено відповідну ухвалу.

Представник відповідача в судове засідання 29.10.2019 не з`явився, проте останній був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується залученими до матеріалів справи поштовими повідомленнями (а.с. 84, 94).

29.10.2019 у судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (стаття 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, заслухавши представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

18.06.2016 Комунальним підприємством "Навчально-виробничий центр" Дніпропетровської обласної ради (Виконавець) та Державним підприємством "Криворізька теплоцентраль", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль", (Замовник) укладено договір № 28 про надання освітніх послуг (далі - Договір).

Згідно з пунктом 1.1. вказаного вище договору Замовник (відповідач у даній справі) доручає, а Виконавець (позивач) зобов`язується надати послуги з підготовки, перепідготовки, підвищення кваліфікації працівників; навчання посадових осіб та спеціалістів; спеціальне навчання працівників з охорони праці, які залучаються до виконання робіт підвищеної небезпеки, навчання з питань пожежної безпеки та пожежно-технічного мінімуму (далі послуги).

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Навчання працівників проводиться в кількості і по номенклатурі, вказаними в заявці Замовника, яка подається Виконавцю за місяць до навчання. Зміни в заявку вносяться за угодою сторін листом або телеграмо, а також факсом , переданим Виконавцеві Замовником (пункт 1.2. Договору).

У пункті 1.3. встановлено, що проведення навчання може здійснюватися Виконавцем за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Шекспіра , 1В, що додатково узгоджується сторонами під час надання Замовником заявки.

У пункті 2.2. сторонами узгоджено, що орієнтовна вартість даного Договору визначається згідно з рахунками на суму: 14 000,00 грн.

Згідно з пунктом 4.1. Договору передача-приймання послуг здійснюється за актом передачі-приймання робіт (послуг), який підписується Виконавцем та надається Замовнику після завершення надання послуг.

Відповідно до пункту 4.2. Договору Замовник протягом 5-ти робочих днів з моменту отримання акту передачі-приймання робіт (послуг) підписує його та повертає Виконавцю або надсилає Виконавцю письмову вмотивовану відмову в прийнятті послуг.

У випадку неповернення акту передачі-приймання робіт (послуг) в строк, вказаний в пункті 4.2. даного Договору, а також у випадку відсутності мотивованої відмови від Замовника та/або порушення Замовником строку чи форми подання претензії такої відмови, послуги вважаються наданими якісно та вчасно, відповідно до умов договору, а акт передачі-приймання робіт (послуг) вважається підписаним в односторонньому порядку (пункт 4.3. Договору).

Пунктом 7.1. встановлено, що даний Договір вступає в дію з моменту його підписання Сторонами та діє до 31.12.2016, а в частині розрахунків до повного взаєморозрахунку Сторін.

19.11.2016 до спірного договору підписано додаткову угоду № 1, в пункті 1 якої сторони дійшли згоди про надання додаткових послуг з освіти у 2016 та збільшення загальної суми Договору на 5 000,00 грн., всього: 19 000,00 грн. та викласти пункт 2.2. Договору в такій редакції: «Орієнтовна вартість даного Договору визначається згідно з рахунками на суму: 19 000,00 грн.».

Виконуючи умови договору позивач в період з вересня по грудень 2016 надав відповідачеві послуги на загальну суму 17 183,00 грн., що підтверджується актами здачі-приймання робіт (надання послуг), копії яких залучено до матеріалів справи (а.с. 19-22).

Вказані акти не містять жодних зауважень замовника до виконаних робіт (наданих послуг) та підписані представником відповідача без заперечень.

Замовник здійснює оплату у вигляді 100% передоплати шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Виконавця на підставі рахунку-фактури виставленого ним (пункт 2.1. договору).

Крім того, 05.07.2016 Комунальним підприємством "Навчально-виробничий центр" Дніпропетровської обласної ради було надано Публічного акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" послуги відповідно до договірного листа № 3579/23 від 13.06.2016 про навчання посадових осіб з питань ПБ, про що сторонами складено акт № ОУ-0000001 здачі-прийняття робіт (надання послуг) на суму 4 940,00 грн., копія якого залучена до матеріалів справи (а.с. 19).

Вказаний акт також не містить жодних зауважень замовника до виконаних робіт (наданих послуг) та підписаний представником відповідача без заперечень.

Відповідно до статтті 11 Цивільного Кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

За приписом статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають із підстав встановлених статтею 11 цього кодексу.

Так, дії позивача щодо надання послуг відповідно до акту № ОУ-0000001 здачі-прийняття робіт (надання послуг) відповідачеві на загальну суму 4 940,00 грн. та дії останнього щодо їх прийняття свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини у сфері надання послуг.

Як вбачається із матеріалів справи, строк зобов`язання щодо оплати за надані відповідно до вказаного вище акту послуги сторонами встановлено не було.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Вимога про здійснення оплати наданих послуг, у т.ч. за актом № ОУ-0000001 здачі-прийняття робіт (надання послуг) на суму 4 940,00 грн., позивачем оформлено у вигляді претензії № 50 від 13.02.2017, яка отримана відповідачем 24.02.2017 за вх. № 1495 (а.с. 13).

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач свої зобов`язання з оплати за надані позивачем послуги на загальну суму 22 123,00 грн. виконав неналежним чином, здійснивши розрахунки частково, в сумі 6 188,00 грн., що підтверджується залученою до матеріалів справи копією картки рахунку (а.с. 23).

Доказів погашення заборгованості з оплати послуги на суму 15 935,00 грн. відповідач на момент розгляду спору не надав.

При викладених обставинах, вимоги позивача щодо примусового стягнення заборгованості на зазначену вище суму слід визнати обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошових зобов`язань на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Згідно з наданим позивачем розрахунком останнім до стягнення заявлені річні за загальний період прострочення з 01.01.2017 по 01.08.2017 в сумі 278,00 грн. та інфляція грошових коштів за загальний період прострочення з січня 2017 по серпень 2017 в сумі 1 266,51 грн.

Стосовно зазначених вище сум річних та інфляції грошових коштів слід зазначити таке.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2017 у справі 904/128/17 порушено провадження у справі № 904/128/17 про банкрутство Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль" та введено мараторій на задоволення вимог кредиторів.

В подальшому, ухвалою від 30.10.2018 господарським судом Дніпропетровської області закрито провадження у справі № 904/128/18 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" та скасовано мораторій, введений ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2017.

Відповідно до частин 1, 3, 7 статті 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження (проваджень) у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення виконавчого провадження. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє відповідному органу або особі, яка здійснює примусове виконання судових рішень, рішень інших органів за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та знаходженням його майна.

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів:

- забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах;

-забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій;

- не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій;

- зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію;

- не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Дія мораторію припиняється з дня закриття провадження у справі про банкрутство.

Пунктом 43 розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» встановлено, що провадження у справах про банкрутство боржників, якими є державні підприємства та/або господарські товариства, більше ніж 50 відсотків акцій (часток) яких прямо чи опосередковано належать державі, щодо яких прийнято рішення про приватизацію, підлягає припиненню, крім тих, що ліквідуються за рішенням власника.

Після припинення провадження у справі про банкрутство забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, зупиняється перебіг позовної давності, не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Зазначені дії не поширюються на задоволення вимог поточних кредиторів, на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, на відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян, на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.

Таким чином, з моменту порушення справи про банкрутство стосовно відповідача, на підставі статті 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», під час дії мораторію заборонялось застосування індексу інфляції та трьох процентів річних за весь час прострочення.

Таким чином, Закон забороняв застосування зазначених санкції з моменту виникнення права на нарахування та стягнення до дня припинення провадження у справі про банкрутство.

07.03.2018 набрав чинності пункт 43 розділу Х Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», яким встановлено, що після припинення провадження у справі про банкрутство державних підприємств та/або господарських товариств, більше ніж 50 відсотків акцій (часток) яких прямо чи опосередковано належать державі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми. Отже дана норма права прямо встановлює заборону на застосування індексу інфляції та трьох процентів річних за весь час прострочення.

З урахуванням викладеного, застосування індексу інфляції та трьох процентів річних, за визначений позивачем період, суперечить статті 19, пункту 43 розділу Х Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», у зв`язку з чим вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляції грошових коштів за загальний період прострочення з січня 2017 по серпень 2017 та річних за загальний період прострочення з 01.01.2017 по 01.08.2017 задоволенню не підлягають.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За невиконання або неналежне виконання зобов`язань сторони у пункті 5.1. договору передбачили відповідальність відповідно до чинного законодавства України і умов договору.

Так, позивачем здійснено розрахунок пені та штрафу із посиланням на положення статті 231 Господарського кодексу України.

Згідно з наданим позивачем розрахунком сума пені за загальний період з 01.01.2017 по 01.08.2017 складає 2 884,25 грн., сума штрафу складає 1 115,54 грн.

У частинах 4, 6 статті 231 Господарського кодексу України встановлено, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлений договором у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» також визначено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Отже, у законі йдеться про чітко визначений розмір пені, який мають сторони визначити в договорі, в той час, як із пункту 5.1. вбачається, що сторони не визначили конкретного розміру пені за порушення строків оплати поставленого товару.

Відсилання у вказаному пункті договору до статті 231 Господарського кодексу України не може бути прийнято судом як досягнення згоди щодо визначення певного розміру пені.

До того ж слід зазначити про те, що штрафні санкції, передбачені зазначеною вище статтею, застосовуються за допущене прострочення виконання лише негрошового зобов`язання.

З огляду на викладене, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо стягнення пені та штрафу.

Разом з тим, господарський суд вважає необхідним роз`яснити позивачу, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено підстави для повернення судового збору, зокрема, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до пункту 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається із матеріалів справи, при подачі позову його ціна складала 21 479,21 грн., отже, за подання даного позову підлягав сплаті судовий збір в сумі 1 600,00 грн., проте, позивачем сплачено судовий збір в сумі 1 684,00 грн. відповідно до платіжного доручення № 369 від 01.08.2017.

З огляду на викладене, судовий збір в сумі 84,00 грн. підлягає поверненню в порядку, встановленому статтею 7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись статтями 526, 610, 611, 625, 901 Цивільного кодексу України, статтею 231 Господарського кодексу України, статтями 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" (50014, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Електрична, 1, ) на користь Комунального підприємства "Навчально-виробничий центр" Дніпропетровської обласної ради (50011, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Шекспіра, 1В, ) 15 935,00 грн. (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот тридцять п`ять гривень 00 коп.) основного боргу, 1 187,01 грн. (одна тисяча сто вісімдесят сім гривень 01 коп.) судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено 04.11.2019.

Суддя І.Ф. Мельниченко