У Х В А Л А

06 листопада 2019 року м. Чернігівсправа № 927/263/19

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Белова С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження матеріали позовної заяви №б/н від 28 березня 2019 року

За позовом: ОСОБА_1

АДРЕСА_1

до відповідача-1: Фізична особа-підприємець Атрощенко Віктор Григорович

АДРЕСА_1 ,

до відповідача-2: Фізична особа-підприємець Дуля Володимир Олександрович

АДРЕСА_2

про визнання недійсним договору

представників сторін:

позивача: не з`явився

відповідача 1: не з`явився

відповідача 2: Шкіра Ю.Г., представник, адвокат Дулі В.О.

У судовому засіданні відповідно до ч.6 ст.233 Господарського процесуального кодексу України було оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Атрощенко Віктора Григоровича та до Фізичної особи-підприємця Дуля Володимира Олександровича про визнання недійсним договору №-1 від 15 січня 2018 року, укладеного між відповідачами, предметом якого є поставка товару.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 , дружина відповідача-1, не давала згоду на укладення вказаного договору від 15 січня 2018 року та додаткової угоди до нього про відстрочку платежу.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 29 березня 2019 року позовну заяву і додані до неї документи було повернуто без розгляду ОСОБА_1 .

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 27 травня 2019 року у даній справі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 29 березня 2019 року про повернення позовної заяви у справі №927/263/19 задоволено; ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 29 березня 2019 року про повернення позовної заяви у справі №927/263/19 скасовано; справу №927/263/19 передано на розгляд до Господарського суду Чернігівської області.

Ухвалою господарського суду від 12.07.2019 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 07 серпня 2019 року на 09:00 год., явка представників сторін у судове засідання визнана обов`язковою. Цією ж ухвалою встановлено відповідачам строк для подачі відзиву на позов та всіх доказів, що підтверджують викладені у відзиві обставини протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі, копію відзиву та копії доданих до нього документів надіслати позивачу, а докази надсилання надати суду; позивачу протягом 3 (трьох) календарних днів з моменту отримання відзиву на позов надано право подати до суду відповідь на відзив з одночасним надсиланням копії відповіді на відзив та доданих до неї доказів відповідачам, докази надсилання надати суду; відповідачам надано право протягом 3 (трьох) календарних днів з моменту отримання відповіді на відзив надати суду заперечення на відповідь позивача на відзив з одночасним надсиланням його копії разом з доданими до нього документами позивачу, докази надсилання надати суду.

Як вбачається з матеріалів справи копії ухвал суду від 12.07.2019 про повідомлення позивача та відповідача - 1 про відкриття провадження у справі та призначення підготовчого засідання, які були направлені 12.07.2019 рекомендованими листами з повідомленням про вручення на зазначену у позовній заяві адресу позивача, а також на адресу відповідача-1, а саме: АДРЕСА_1 , повернулася 31.07.2019 до суду неврученою адресатам з відміткою оператора поштового зв`язку про причин повернення: інші причини, що не дали змогу виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення.

Згідно з ч.6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положення п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про невручення копії судового рішення за юридичною адресою відповідача, який зареєстрований у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу відповідної ухвали суду.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Заяв про зміну юридичної адреси чи свого місцезнаходження, під час розгляду справи від позивача та відповідача 1, не надходило.

Інформація стосовно слухання судом справ є публічною і розміщується на офіційному сайті Господарського суду Чернігівської області в мережі Інтернет, що також свідчить про наявність у учасників справи можливості дізнатись про слухання справи за їх участю.

У даному випадку судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України, ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень", усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.1,2 ст.3 Закону України "Про доступ до судових рішень", для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

26.07.2019 на адресу господарського суду від відповідача 2 Дулі Володимира Олександровича надійшов відзив на позов про визнання договору недійсним.

У поданому відзиві на позов про визнання договору недійсним відповідач - 2 проти позову заперечує та вважає, що заявлені вимоги є незаконними та не обгрунтованими та такими, які не підлягають задоволенню, оскільки позовна заява подана з порушенням норм матеріального та процесуального праві України. Відповідач - 2 зазначає, зокрема і те, що позивач не має права звернення до суду, оскільки його права чи законні інтереси ніяким чином відповідачами не порушені. Крім того, відповідач -2 вважає, що поданий позов є намаганням будь-яким способом затягнути виконання умов договору поставки та рішення господарського суду про стягнення заборгованості за договором поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 Господарського процесуального кодексу України підготовче засідання проводиться за правилами, передбаченими статтями 196-205 цього Кодексу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цією главою.

Згідно з нормами ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

В судове засідання 07 серпня 2019 року повноважні представники сторін не з`явились.

Ухвалою від 07.08.2019 відкладено підготовче засідання на 15.08.2019 на 09:30год.

В судове засідання 15 серпня 2019 року повноважні представники позивача та відповідача-1 не з`явились. Представник відповідача-2 прибув в судове засідання 15.08.2019.

Ухвалою господарського суду від 15.08.2019 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, відкладено підготовче засідання на 02 жовтня 2019 р. на 09:00 год, явка учасників справи в судове засідання визнана обов`язковою.

У судове засідання 02.10.2019 повноважні представники позивача та відповідача-1 не з`явились. Представник відповідача-2 прибув в судове засідання.

Ухвалою господарського суду від 02.10.2019 відкладено підготовче засідання на 06.11.2019 на 09:00год, явку учасників визнано обов`язковою.

Копії ухвал господарського суду від 02.10.2019 по справі № 927/263/19 направлені: позивачу ОСОБА_1 за вказаною в позовній заяві адресою: АДРЕСА_1 ; відповідачу 1 у справі Фізичній особі - підприємцю Атрощенко Віктору Григоровичу - за вказаною в позовній заяві адресою АДРЕСА_1 , повернулися на адресу суду з відміткою відділення зв`язку "не запит"; крім того ухвала від 02.10.2019 направлена на адресу відповідача 2 Дулі Володимира Олександровича , наявну в матеріалах справи - АДРЕСА_2 , повернулась на адресу суду з відміткою відділення зв`язку "за закінченням терміну зберігання".

Зокрема, 17.10.2019 в порядку ст. 120 - 122 Господарського процесуального кодексу України на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет розміщено оголошення про виклик ОСОБА_1 та Фізичної особи-підприємця Атрощенко Віктора Григоровича у підготовче засідання 06 листопада 2019 о 09:00год. Засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду Чернігівської області за адресою: проспект Миру,20, м. Чернігів, зал судових засідань № 303.

В судове засідання 06.11.2019 з`явився уповноважений представник відповідача 2. Позивач та відповідач 1 у судову засідання не з`явились, повноважних представників не направили.

За таких обставин рішення приймається за наявними матеріалами справи на підставі ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, господарський суд ВСТАНОВИВ:

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь - який юридичний спір та будь - яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття "суд, встановлений законом" включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципом верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

У рішенні від 22 грудня 2009 року у справі "Безимянная проти Росії" (заява № 21851/03) ЄСПЛ наголосив, що "погоджується з тим, що правила визначення параметрів юрисдикції, що застосовуються до різних судів у рамках однієї мережі судових систем держав, безумовно, розроблені таким чином, щоб забезпечити належну реалізацію правосуддя. Заінтересовані держави повинні очікувати, що такі правила будуть застосовуватися. Однак ці правила або їх застосування не повинні обмежувати сторони у використанні доступного засобу правового захисту".

Положеннями ст. 2, 4, 45 Господарського процесуального кодексу України визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до господарського суду з позовною заявою, як дружина відповідача-1, Фізичної особи-підприємця Атрощенко Віктора Григоровича, з мотивів викладених у статті 65 Сімейного кодексу України, якою передбачено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. (Другий з подружжя - це особа, яка є фізичною особою громадянином, а не фізичною особою-підприємцем).

Договір №-1 від 15 січня 2018 року укладено відповідачем-1, як фізичною особою-підприємцем, а не як фізичною особою громадянином.

У відповідності до ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Статтею 43 Господарського кодексу України передбачено, що підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.

Згідно ст. 44 Господарського кодексу України підприємництво здійснюється на основі, зокрема, вільного розпорядження прибутком, що залишається у підприємця після сплати податків, зборів та інших платежів, передбачених законом.

Частиною 2 ст. 128 Господарського кодексу України, передбачено, що громадянин-підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями усім своїм майном, на яке відповідно до закону може бути звернено стягнення.

Відповідно до статті 52 Цивільного кодексу України, Фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Фізична особа - підприємець, яка перебуває у шлюбі, відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм особистим майном і часткою у праві спільної сумісної власності подружжя, яка належатиме їй при поділі цього майна.

У частині 29 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", зазначено, що відповідно до положень статей 57, 61 Сімейного кодексу України, ст. 52 Цивільного кодексу України майно приватного підприємства чи фізичної особи-підприємця не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Інший із подружжя має право тільки на частку одержаних доходів від цієї діяльності.

Договір №-1 від 15 січня 2018 року, предметом якого є поставка товару, укладений між відповідачами, не є угодою щодо розпорядження спільним майном подружжя позивача та відповідача-1, яка потребує дотримання вимог ч. 2 ст. 65 Сімейного кодексу України.

Згідно ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці (п.1 ч. 1 ст. 20).

Частиною 1 статті 162 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Відповідно до п. 4, 5 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Тобто, викладене вище вказує на те, що в даному випадку права та інтереси позивача не порушені та не могли бути порушені, у зв`язку з чим, в розумінні ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, позивач ОСОБА_1 не має права на звернення до господарського суду про визнання недійсним договору №-1 від 15 січня 2018 року, укладеного між відповідачами.

За змістом ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге - суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Таким чином, критеріями розмежування між справами цивільного та господарського судочинства є одночасно суб`єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

У відповідності з ст. 177 Господарського процесуального кодексу України, одним із завдань підготовчого провадження є остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу.

Згідно п.1. ст. 185 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє, зокрема, ухвалу про закриття провадження у справі.

За змістом пункту 1 частини першої статті 175 і пункту 1 частини першої статті 231 ГПК України господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі, а відкрите провадження у справі підлягає закриттю, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що провадження у справі має бути закрите.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Відповідно до ч.4 ст.231 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про закриття провадження у справі суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Згідно з п.5 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Оскільки позивачем не заявлено відповідне клопотання про повернення сплаченої суми судового збору, суд не розглядав питання про повернення судового збору з бюджету.

Керуючись ст.ст. 12, 185, 231-235 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження у справі.

2. Роз`яснити позивачу, що даний спір повинен вирішуватися в порядку цивільного судочинства. Тобто розгляд даної справи віднесено до юрисдикції місцевого загального суду за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду у строк, встановлений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала складена та підписана 06 листопада 2019 року.

Суддя С.В. Белов

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/