ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2019 р. Справа№ 910/6480/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Мартюк А.І.

Зубець Л.П.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження,

без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2019

у справі №910/6480/19 (суддя Баранов Д.О.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська ЦЗФ"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 58 177,82 грн,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Добропільська ЦЗФ"звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 58 177,82 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, в порушення норм законодавства України та укладеного між сторонами договору перевезення, не забезпечив збереження вантажу при його перевезенні у вагонах №53527966, №65357725 та № 63366363, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача вартість нестачі вантажу у загальному розмірі 58177,82 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.07.2019 по справі №910/6480/19 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" грошові кошти у розмірі 58177,82 грн та судовий збір у розмірі 1 921,00 грн.

Ухвалюючи зазначене рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що при перевезенні вантажу у вагонах № 53527966, №65357725 та № 63366363 залізницею не дотримано вимог щодо збереження вантажу у вказаних вагонах, прийнятого до перевезення, у зв`язку з чим наявна недостача вантажу на загальну суму 58177,82 грн, а відповідачем не доведено, що недостача вантажу у вказаних вагонах відбулась не з вини залізниці

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Регіональна філія "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2019 скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушенням судом норм матеріального та процесуального права. При цьому відповідач зазначає, що обов`язковою підставою для відшкодування збитків є, зокрема, їх реальна наявність, натомість, жодних доказів на підтвердження сплати вартості вугілля, яке було прийняте залізницею до перевезення, позивачем суду не надано.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.09.2019 справа № 910/6480/19 передана на розгляд колегії суддів у складі: Сітайло Л.Г. (головуючий), судді Мартюк А.І., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.09.2019 у справі №910/6480/19 відкрито апеляційне провадження у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

12 вересня 2019 року представником відповідача подано клопотання про доручення до справи постанови ПАГС від 17.07.2019 по справі №910/109/19.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

27 грудня 2017 року між Приватним акціонерним товариством "ДТЕК Павлоградвугілля" (замовник) та Публічним акціонерним товариством "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" (виконавець) укладено Договір №606-ПУ-ПТП (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору замовник зобов`язується передати (поставити) виконавцю вугілля для збагачення, сплатити послуги виконавця, пов`язані зі збагаченням вугілля, та прийняти концентрат (вугільна продукція, отримана в результаті збагачення вугілля).

Згідно з п. 1.1 Договору замовник зобов`язується передати (поставити) виконавцю вугілля на умовах CPT - залізнична станція Добропілля Донецької залізниці.

28 листопада 2018 року, відповідно до залізничної накладної №53073698, залізницею прийнято до перевезення вантаж - вугілля кам`яне (вугільний концентрат) насипом у вологому стані від станції відправлення Добропілля Донецької залізниці до станції призначення Бурштин Львівської залізниці (вантажовідправник - Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Добропільська ЦЗФ"; вантажоодержувач - АТ "ДТЕК Західенерго") у вагоні №53527966, маса вантажу - 68000 кг.

Відповідно до комерційного акту № 454201/48/169 від 30.11.2018, складеному на станції Чаплине Придніпровської залізниці, загальна маса вантажу у вагоні №53527966, яка значиться у документах, становить 68000 кг, а в дійсності маса вантажу у вагоні №53527966 при прибутті становила 58050 кг, що менше на 9950 кг.

Зазначений комерційний акт також містить опис виявленого вантажу з недостачею, а саме: навантаження на рівні бортів, вантаж марковано однією повздовжньою бороздою; фактично поверхня вантажу на рівні бортів зі скосами, укатана, маркована, посередині повздовжньою бороздою, маркування порушене, маються виїмки на 1,2 люками довжиною 3 м, шириною 2,8 м, глибиною 0,4 м, над 5, 6, 7 люками довжиною 4 м, шириною 2,8 м, глибиною 0,5-0,7 м; вагон бездверний, люки зачинені, течі вантажу немає. При повторному зважуванні вага в вагоні підтвердилась, вантаж, якого бракує, в вагоні вміститися міг.

Місцевим господарським судом встановлено, що комерційний акт підписано уповноваженими особами згідно з п.10 Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 08.07.2002р. за №567/6855.

За розрахунками позивача, вартість недостачі вантажу у вагоні №53527966, з урахуванням норми недостачі вантажу 2%, становить 24414,15 грн.

Також, судом встановлено, що 28.12.2018, відповідно до залізничної накладної №53586723, залізницею прийнято до перевезення вантаж - вугілля кам`яне (вугільний концентрат) насипом у вологому стані він станції відправлення Добропілля Донецької залізниці до станції призначення Бурштин Львівської залізниці (вантажовідправник - Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Добропільська ЦЗФ"; вантажоодержувач - АТ "ДТЕК Західенерго") у вагоні 56357725, маса вантажу - 69800 кг.

Відповідно до комерційного акту № 410006/1 від 03.01.2019, складеному на станції Знам`янка Одеської залізниці, загальна маса вантажу у вагоні №65357725, яка значиться у документах, становить 69800 кг, а в дійсності маса вантажу у вагоні №65357725 при прибутті становила 60200 кг, що менше на 9600 кг.

Вказаний комерційний акт також містить опис виявленого вантажу з недостачею, а саме: при перевірці виявлено навантаження нижче бортів 100мм, на поверхні вантажу в наявності виїмки за ходом поїзда на 2-3 люками довжиною 2000мм, на ширину вагона, глибиною 200мм, над 6-7 люками довжиною 3000мм, на ширину вагона, глибиною 500мм. просипання вантажу немає. Поверхня вантажу вкрита снігом, в місцях виїмок сніговий покров не пошкоджений. В вагоні глухі торцеві стінки, люки щільно закриті.

Зазначений комерційний акт підписано уповноваженими особами згідно з п.10 Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 08.07.2002р. за №567/6855.

За розрахунками позивача, вартість недостачі вантажу у вагоні №65357725, з урахуванням норми недостачі вантажу 2%, становить 27367,64 грн.

Крім того, 22.01.2019 відповідно до залізничної накладної №53972378 залізницею прийнято до перевезення вантаж - вугілля кам`яне (вугільний концентрат) насипом у вологому стані він станції відправлення Добропілля Донецької залізниці до станції призначення Бурштин Львівської залізниці (вантажовідправник - Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Добропільська ЦЗФ"; вантажоодержувач - АТ "ДТЕК Західенерго") у вагоні 63366363, маса вантажу - 69800 кг.

Відповідно до комерційного акту № 388103/10 від 28.01.2019, складеному на станції Покровськ Донецької залізниці, загальна маса вантажу у вагоні №63366363, яка значиться у документах, становить 69800 кг, а в дійсності маса вантажу у вагоні №63366363 при прибутті становила 66000 кг, що менше на 3800 кг.

Зазначений комерційний акт також містить опис виявленого вантажу з недостачею, а саме: навантаження нижче бортів, за ходом поїзда з 1-2 люками заглиблення довжиною 200 см, в ширину 250 см, глибину 50 см, над 6-7 люками в довжину 200 см, в ширину 300 см, глибину 50 см. Маркування присутнє, в місцях заглиблення поверхня вантажу частково засніжена. В технічному і комерційному відношенні вагон справний; двері і люки закриті, на момент огляду вагона просипання вантажу не було.

Судом встановлено, що комерційний акт підписано уповноваженими особами згідно з п.10 Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 08.07.2002р. за №567/6855.

За розрахунками позивача, вартість недостачі вантажу у вагоні №63366363, з урахуванням норми недостачі вантажу 2%, становить 6396,03 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що в зв`язку з незбереженням залізницею вантажу при його перевезенні у вагонах №53527966, №65357725 та №63366363 позивачу завдано збитки в розмірі 58177,82 грн.

Положеннями частини 5 статті 307 ГК України, які кореспондуються з положеннями частини 2 статті 908 та статті 920 ЦК України, визначено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про залізничний транспорт" підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт" унормовано, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами. Порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Згідно зі статтею 110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі іншому підприємству, згідно з Правилами видачі вантажу.

Статтею 113 Статуту залізниць України передбачено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин).

Обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць (стаття 129 Статуту залізниць України).

Згідно з приписами статті 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу вантажу у разі, зокрема коли вантаж прибув у непошкодженому вагоні і якщо немає ознак втрати вантажу під час перевезення.

Частиною 2 статті 114 Статуту залізниць України визначено, що недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках, обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Норми природної втрати та граничного розходження у визначенні маси встановлено пунктом 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644. Відповідно до цього Порядку, при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2% маси, зазначеної в перевізних документах, що стосується вантажів рідких або зданих до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані.

Відповідно до пункту 1 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334, при перевезеннях у залежності від обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, одержувача, пасажира, складаються комерційні акти (додаток 1) та акти загальної форми (додаток 6).

Комерційні акти, відповідно до пункту 2 зазначених Правил, складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу, і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, зокрема, у разі невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах.

З огляду на викладене, належними доказами невідповідності маси вантажу при перевезенні залізничним транспортом є комерційні акти.

Як вбачається з матеріалів справи, недостача через незабезпечення збереження вантажу на шляху прямування підтверджена шляхом складення комерційних актів № 454201/48/169 від 30.11.2018, № 410006/1 від 03.01.2019 та № 388103/10 від 28.01.2019, в яких зафіксовано відповідні розміри недостачі вугілля у вагонах №53527966, №65357725 та №63366363, які за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів. Місцевий господарський суд прийняв їх до уваги як належні докази в обґрунтування невідповідності маси вантажу при отриманні вантажу (вугілля) на станції призначення.

Посилання апелянта на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження сплати вартості вугілля, яке було прийняте залізницею до перевезення, колегією суддів визнано безпідставними, з огляду на наступне.

Згідно з договором №606-ПУ-ПТП від 27.12.2017, укладеним між ПАТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" (позивач) та ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" (замовник, вантажоодержувач), вантажоодержувач (замовник) не зобов`язаний оплачувати прийняте ним вугілля (концентрат), оскільки предметом договору є надання виконавцем (позивачем) вантажоодержувачу послуги зі збагачення вугілля, а не його купівля-продаж.

При цьому, на накладних №53073698, №53586723 та №53972378 міститься переуступний напис ПАТ "ДТЕК Західенерго" про передачу позивачу (відправнику) права вимоги до залізниці.

Відповідно до статті 115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Місцевим господарським судом встановлено, що вартість вантажу, яка є базою для вирахування суми збитків, що підлягають відшкодуванню перевізником, позивачем доведена наявними в матеріалах справи документами, зокрема довідкою про вартість вантажу, накладними та комерційними актами.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення.

Судом враховано, що згідно зі ст. 623 Цивільного кодексу України для застосування таких правових наслідків порушення зобов`язань як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме протиправної поведінки відповідача, що виявилась у незбереженні вантажу, що перевозився у вагонах № 53527966, №65357725 та № 63366363, шкідливого результату такої поведінки (збитків) - недостача товару на загальну суму 58177,82 грн., та причинному зв`язку між протиправною поведінкою та завданими збитками.

Колегія суддів, перевіривши розрахунок збитків (вартості недостачі вантажу у вагонах № 53527966, №65357725 та № 63366363), який здійснено на підставі ст. 27 Правил видачі вантажів, тобто з урахуванням норми природної втрати вантажу у розмірі 2%, визначеної на підставі довідок про вартість вантаж, дійшла висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом повно та всебічно досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2019 по справі №910/6480/19 відповідає фактичним обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак передбачених законом підстав для зміни та скасування оскаржуваного рішення немає.

Враховуючи вимоги ст. 129 ГПК України, судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 253-254, 269, 272, п.1 ч.1 ст. 275, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2019 по справі №910/6480/19 залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2019 по справі №910/6480/19 залишити без змін.

3.Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/6480/19.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст.288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді А.І. Мартюк

Л.П. Зубець