ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 року

м. Київ

Справа № 923/675/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Берднік І.С. - головуючого, Міщенка І.С., Сухового В.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Фермерського господарства «Деметра-2010»

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.12.2018

(у складі колегії суддів: Принцевська Н.М. (головуючий), Савицький Я.Ф.,

Ярош А.І.)

та рішення Господарського суду Херсонської області від 17.09.2018

(суддя Пінтеліна Т.Г.)

у справі № 923/675/18

за позовом Заступника керівника Генічеської місцевої прокуратури Херсонської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області

до Фермерського господарства «Деметра-2010»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Новотроїцької селищної ради,

про стягнення 79 015,20 грн шкоди, заподіяної самовільним зайняттям земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року Заступник керівника Генічеської місцевої прокуратури Херсонської області (далі - прокурор) звернувся до Господарського суду Херсонської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (далі - позивач, Управління), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Новотроїцької селищної ради (далі - третя особа, Рада), з позовом (з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 06.08.2018) до Фермерського господарства «Деметра-2010» (далі - відповідач, ФГ «Деметра-2010») про стягнення 79 015,20 грн шкоди, заподіяної самовільним зайняттям земельної ділянки.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор посилався на те, що внаслідок використання відповідачем земельної ділянки, площею 47,6777 га, яка розташована на території Новотроїцької селищної ради Херсонської області за межами смт Новотроїцьке, кадастровий номер :04:101:0023 (далі - спірна земельна ділянка), без оформлення договору оренди, Рада зазнала збитків у вигляді упущеної вигоди (орендної плати, яка могла б надійти до місцевого бюджету у разі укладення договору оренди землі) в розмірі 79 015,20 грн.

Вказуючи на правомірність звернення з позовом до суду в інтересах держави в особі Управління, прокурор зазначив, що невжиття Управлінням протягом тривалого часу заходів до усунення порушень, що полягають у самовільному зайнятті відповідачем спірної земельної ділянки, призводить до ненадходження коштів до місцевого бюджету Ради.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 17.09.2018, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.12.2018, позов задоволено повністю.

Стягнуто з відповідача на користь держави в особі Новотроїцької селищної ради шкоду, заподіяну самовільним зайняттям земельної ділянки, в сумі 79 015, 20 грн.

Стягнуто 1 762, 00 грн судового збору за подання позову.

Мотивуючи судові рішення, суди попередніх інстанцій вказали, що право користування спірною земельною ділянкою не перейшло автоматично до фермерського господарства після смерті фізичної особи, з якою укладався договір оренди від 01.06.2010, тому у ФГ «Деметра-2010» відсутні законні підстави для користування цією земельною ділянкою; а також зазначили, що користування відповідачем спірною земельною ділянкою без правовстановлюючих документів позбавило Раду як власника спірної земельної ділянки права одержати дохід у вигляді орендної плати за землю.

Суди попередніх інстанцій дійшли висновку про задоволення заявлених позовних вимог на підставі ст. ст. 22, 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. ст. 152, 156, 157, 211 Земельного кодексу України (далі - ЗК України).

Також суди визнали обґрунтованим звернення прокурора з цим позовом до суду в інтересах держави в особі Управління.

Не погоджуючись із постановленими у справі судовими рішеннями, у січні 2019 року ФГ «Деметра-2010» звернулось до Касаційного господарського суду з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.12.2018 та рішення Господарського суду Херсонської області від 17.09.2018, постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи касаційну скаргу, ФГ «Деметра-2010» зазначило про відсутність підстав звернення прокурора з відповідним позовом в інтересах держави в особі Управління, заперечило факт самовільного зайняття спірної земельної ділянки та факт понесення Радою збитків у вигляді упущеної вигоди з огляду на те, що ФГ «Деметра-2010» сплачувало орендну плату за користування спірною земельною ділянкою, що свідчить про відсутність вини у ФГ «Деметра-2010», а відтак і повного складу цивільного правопорушення.

Крім того, ФК «Деметра-2010» вказало про відсутність підстав для стягнення заявленої прокурором суми збитків на користь третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Ради.

Ухвалою Верховного Суду від 25.03.2019 відкрито касаційне провадження у справі з огляду на виняткове значення справи для ФГ «Деметра-2010» (п.2 ч.3 ст.287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та ухвалено здійснити перегляд постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.12.2018 та рішення Господарського суду Херсонської області від 17.09.2018 без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Прокурор та Управління у своїх відзивах на касаційну скаргу заперечили доводи касаційної скарги, просили залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 29.05.2019 зупинено провадження у справі до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду судових рішень у справі №587/430/16-ц.

Ухвалою Верховного Суду від 16.10.2019 поновлено провадження у справі №923/675/18. Ухвалено здійснити перегляд постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.12.2018 та рішення Господарського суду Херсонської області від 17.09.2018 без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наведені в касаційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 01.06.2010 між Новотроїцькою районною державною адміністрацією (орендодавець) та громадянином ОСОБА_1 (орендар), з метою ведення фермерського господарства, укладено договір оренди земель сільськогосподарського призначення, відповідно до якого орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку, площею 47,6777 га, з кадастровим номером :04:101:0023, яка розташована на території Новотроїцької селищної ради (далі - договір оренди) (п. п. 1, 2 договору оренди).

Відповідно до п.8 договору оренди спірна земельна ділянка передана орендарю на 10 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк, у цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Пунктом 14 договору оренди передбачено, що земельна ділянка передається в оренду для ведення фермерського господарства.

Згідно з п.40 договору оренди право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи-орендаря, засудження або обмеження її дієздатності за рішенням суду не переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку з орендарем.

27.04.2011 громадянин ОСОБА_1 створив ФГ «Деметра-2010», метою діяльності якого було ведення фермерського господарства на спірній земельній ділянці, право користування якою передав фермерському господарству за актом прийому-передачі земельної ділянки від 27.04.2011.

Рішенням загальних зборів ФГ «Деметра-2010», оформленим протоколом від 23.05.2012 №1, до складу учасників фермерського господарства прийнято ОСОБА_2 (доньку ОСОБА_1 ), яку призначено головою ФГ «Деметра-2010».

ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянин ОСОБА_1 помер.

Судами попередніх інстанцій також установлено, що зміни до договору оренди в частині зазначення нового орендаря спірної земельної ділянки на ФГ «Деметра-2010» внесено не було.

Однак, ФГ «Деметра-2010» після смерті громадянина ОСОБА_1 продовжувало користуватись спірною земельною ділянкою та обробляло її.

Голова ФГ «Деметра-2010» Антонова О.В. зверталася до Управління із заявами про внесення змін до договору оренди в частині назви орендаря, на що у відповідь отримала листа від 28.11.2016 №8539/2-16-СГ, у якому Управління відмовило ФГ «Деметра-2010» у внесенні змін до договору оренди та повідомило, що наказом від 29.09.2016 №21-5170/18-16-СГ припинено право оренди спірної земельної ділянки у зв`язку із смертю громадянина ОСОБА_1 та повернуто спірну земельну ділянку до земель запасу Новотроїцької селищної ради Новотроїцького району Херсонської області.

За результатами перевірки факту можливого самовільного зайняття спірної земельної ділянки відповідачем та дотримання ним земельного законодавства, 12.05.2017 головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель, зокрема, у Новотроїцькому районі, ГУ Держгеокадастру у Херсонській області, складено акт обстеження земельної ділянки №48/0/92-17-ДК/14/АО/10/01/-17 та акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки №48/0/92-17/ДК/37/АП/09/01/-17, у яких зафіксовано факт використання відповідачем спірної земельної ділянки шляхом вирощування сільськогосподарських культур (озима пшениця) за відсутності правовстановлюючих документів та вказано про самовільне зайняття відповідачем спірної земельної ділянки, що є порушенням ст. ст. 125, 126 ЗК України.

На підставі результатів перевірки, проведеної 12.05.2017, державним інспектором відділу контролю за використанням та охороною земель, зокрема, у Новотроїцькому районі, ГУ Держгеокадастру у Херсонській області, по відношенню до Голови ФГ «Деметра-2010» 15.11.2017 складено протокол про адміністративне правопорушення №48-ДК/0167П/07/01/-17, згідно якого розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття спірної земельної ділянки становить 79 015,20 грн.

26.06.2017, за результатами проведених Управлінням земельних торгів з продажу права оренди на спірну земельну ділянку, між ФГ «Деметра-2010» та Управлінням укладено договір оренди спірної земельної ділянки.

Користування ФГ «Деметра-2010» спірною земельною ділянкою без належного оформлення права оренди (самовільне зайняття) з осені 2016 року по літо 2017 року та невідшкодування відповідачем в добровільному порядку збитків, завданих самовільним зайняттям спірної земельної ділянки, стало підставою для звернення прокурором в інтересах держави в особі Управління з позовом до господарського суду про стягнення з відповідача 79 015, 20 грн шкоди, заподіяної самовільним зайняттям спірної земельної ділянки на користь держави в особі Ради.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, задовольняючи позов, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Проте, Касаційний господарський суд не погоджується із вказаними висновками судів попередніх інстанцій.

За змістом ст. 236 ГПК України рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до таких правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Рішення судів попередніх інстанцій не відповідають вказаним вимогам законодавства, враховуючи наступне.

Предметом спору у цій справі є вимога прокурора, заявлена в інтересах держави в особі Управління про стягнення з ФК «Деметра-2010» на користь держави в особі Ради збитків у вигляді упущеної вигоди, завданих внаслідок використання останнім спірної земельної ділянки без правовстановлюючих документів.

Відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності.

Підстави для настання цивільно-правової відповідальності за порушення земельного законодавства встановлено, зокрема, Земельним кодексом України.

Відповідно до ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Стаття 156 ЗК України визначає, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок, зокрема, неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки (п. «д»).

Зі змісту ст.157 ЗК України вбачається, що відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють, зокрема, юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів.

Статтею 211 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за такі порушення, зокрема, як самовільне зайняття земельних ділянок (п. «б» ч.1).

Вирішуючи цей спір, необхідно брати до уваги загальні положення ст.22 ЦК України та глави 82 ЦК України.

Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача та вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Для застосування такого заходу відповідальності як відшкодування шкоди слід встановити у діях винної особи наявність усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення.

Заперечуючи наявність підстав для задоволення позовних вимог, ФГ «Деметра-2010» зазначало на відсутність усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення, вказувало на недоведеність прокурором факту самовільного зайняття фермерським господарством спірної земельної ділянки та факту понесення Радою збитків у вигляді упущеної вигоди.

ФГ «Деметра-2010» на підтвердження своїх заперечень надало:

копії довідок з державної статистичної звітності за 2016-2018 р.р. про склад земель, які знаходяться в користуванні ФГ «Деметра-2010» (47,6777 га ріллі-богар),

копії податкових декларацій з плати за землю за 2013-2018 р.р.,

копії квитанцій та платіжних доручень про сплату орендних платежів в бюджет Ради за користування спірною земельною ділянкою в період до 26.06.2017 (тобто за весь період, за який було нараховано збитки у справі №923/675/18, яка розглядається),

а також копії ухвали Апеляційного суду Херсонської області від 10.07.2017 у справі №662/1011/17 (провадження 11-сс/791/360/17) та ухвали Новотроїцького районного суду Херсонської області від 23.08.2017 у справі №662/1011/17 (провадження 1-кс/662/207/2017).

З матеріалів справи вбачається, що прокурор на підтвердження заявленого розміру збитків (упущеної вигоди) у сумі 79 015, 20 грн, заподіяних внаслідок самовільного зайняття ФГ «Деметра-2010» спірної земельної ділянки, надав розрахунок державного інспектора відділу контролю за використанням та охороною земель, зокрема, у Новотроїцькому районі ГУ Держгеокадастру у Херсонській області, здійснений у 2017 році, підтверджений висновком судово-економічної експертизи від 06.04.2018 №18-300/301, складеним експертом ОНДІСЕ Мін`юсту (Миколаївське відділення) за матеріалами кримінального провадження №0000477.

Однак, ні інспектор відділу контролю за використанням та охороною земель, зокрема, у Новотроїцькому районі ГУ Держгеокадастру у Херсонській області у своєму розрахунку збитків, ні експерт ОНДІСЕ Мін`юсту (Миколаївське відділення) у своєму висновку експертизи від 06.04.2018 не врахували сплачених відповідачем в бюджет Ради орендних платежів за користування спірною земельною ділянкою у період до 26.06.2017 згідно квитанцій та платіжних доручень, на що суди попередніх інстанцій уваги не звернули.

Формально пославшись на наявність у діях ФГ «Деметра-2010» усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення, ні суд першої інстанції, ні суд апеляційної інстанції, в порушення ст. ст. 74, 76, 77, 86 ГПК України, не зазначили, в чому полягає кожна із чотирьох обов`язкових складових для настання цивільно-правової відповідальності, наведеним вище доказам ніякої оцінки не надали, не зазначили підстав їх відхилення, внаслідок чого дійшли передчасних висновків про задоволення позовних вимог на підставі ст. ст. 22, 1166 ЦК України та ст. ст. 152, 156, 157, 211 ЗК України.

Окрім того, прокурор, звертаючись з позовом в інтересах держави в особі Управління, просив стягнути з відповідача збитки (упущену вигоду) у розмірі 79 015, 20 грн на користь держави в особі Ради (третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача) (згідно заяви про уточнення позовних вимог від 06.08.2018).

Відповідно до ч. ч. 1, 3-5 ст.50 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи. У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі. Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог, мають процесуальні права та обов`язки, встановлені статтею 42 цього Кодексу.

Таким чином, Касаційний господарський суд зазначає, що прокурор наділений правом на звернення до суду з вимогами на користь позивачів, а не третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, а позовні вимоги про зобов`язання виконати будь-які дії чи стягнути кошти на користь третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, діючим ГПК України не передбачено.

Суди попередніх інстанцій, задовольнивши позовні вимоги прокурора та стягнувши з відповідача заявлену суму збитків на користь держави в особі Ради (третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору), не обґрунтували, з посиланням на норми чинного процесуального законодавства, можливість стягнення заявленої суми збитків на користь держави в особі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Ради, при тому, що позов прокурором було подано в інтересах держави в особі Управління.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у ст. ст. 73, 74, 76, 77, 86, 236-238, 282 ГПК України, визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Ураховуючи наведене, суди першої та апеляційної інстанцій не дотрималися вимог процесуального закону щодо прийняття судового рішення на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, не дослідили належним чином зібрані у справі докази та не встановили пов`язані з ними обставини, що є порушенням ст. ст. 236, 237 ГПК України, тому висновки цих судів щодо наявності підстав для задоволення позову є передчасними.

Порушення попередніми судовими інстанціями норм процесуального права унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення цієї справи, та які не можуть бути усунуті Верховним Судом самостійно в силу меж розгляду справи судом касаційної інстанції (ст. 300 ГПК України).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Зважаючи на викладене, а також відповідно до положень ч. 3 ст. 310 ГПК України постановлені у справі судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати викладене, перевірити доводи сторін та подані ними докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого вирішити спір відповідно до закону. За результатами нового розгляду має бути вирішено й питання щодо розподілу судових витрат у справі.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Фермерського господарства «Деметра-2010» задовольнити частково.

2. Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.12.2018 та рішення Господарського суду Херсонської області від 17.09.2018 у справі №923/675/18 скасувати.

3. Справу № 923/675/18 передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.С. Берднік

Судді: І.С. Міщенко

В.Г. Суховий