ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

05.11.2019 Справа № Б38/29/39-08

Суддя господарського суду Дніпропетровської області Владимиренко І.В. розглянувши справу

за заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

до боржника Державного виробничого підприємства "Дніпронерудпром", м. Дніпропетровськ ()

про визнання банкрутом

Представники:

від боржника: ліквідатор Гальченко Є.А. , не з`явився

від ГТУЮ у Дніпропетровській області: представник Шевченко В.А. дов. № 04.1-65/56 від 04.01.19р.

від РВ ФДМУ по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях представник Булаткіна Н.О. дов. № 12 від 25.03.19р.

від ГУ ПФУ в Дніпропетровській області представник Стрельченко Л.В. дов. № 6364/08-01/26 від 26.03.19р.

від Прокуратури Дніпропетровської області прокурор відділу Баярчук А.Б. посв. № 049602 дійсне до 01.04.2023р.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 30.07.2019р. усне клопотання ліквідатора про відкладення розгляду справи задоволено. Відкладено судове засідання для надання ліквідатором додаткових документів у справі про банкрутство на 09.10.2019р. 10:30год.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 08.08.2019р. заяву прокуратури Дніпропетровської області №05/2-1700 від 31.07.2019р. про витребування майна з незаконного володіння прийняти до розгляду в судовому засіданні, яке призначено на 09.10.2019 р. 10:30год.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 09.10.2019р. відкладено судове засідання з розгляду заяви прокуратури Дніпропетровської області №05/2-1700 від 31.07.2019р. про витребування майна з незаконного володіння прийняти на 05.11.2019 р. о 10:15год.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину ухвали.

Розглянувши в судовому засіданні 05.11.19р. наявні матеріали справи, заяву прокуратури Дніпропетровської області №05/2-1700 від 31.07.2019р. про витребування майна з незаконного володіння прийняти, заслухавши присутніх учасників провадження у справі про банкрутство, господарським судом встановлено наступне.

Прокурор Прокуратури Дніпропетровської області зазначив наступне, рішенням господарського суду Дніпропетровського області від 11.06.2008 у справі №16/100-08 задоволено позовні вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровської області в інтересах Верховної ради України до ДВП "Дніпронерудпром", а саме: визнано за державою в особі Верховної Ради України право власності на склад (літ.А-1) загальною площею 362,8 кв.м, сторожку (літ.Б-1) загальною площею 7,2 кв.м., огорожу №1, ворота №2, мостіння №1, козирок (літ.а), розташованих по АДРЕСА_1.

На підставі вказаного судового рішення 16.08.2012 КП "Дніпровське міжміське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської обласної ради проведено реєстрацію права власності на вказане майно за державою в особі Верховної ради України.

Також, на виконання Державної програми приватизації на 2000-2002 роки, наказом Фонду державного майна України від 17.03.20106 №481 "Про перелік об`єктів, що підлягають приватизації", цілісний майновий комплекс - ДВП "Дніпронерудпром" Української державної будівельної корпорації "Укрбуд" був включений до переліку об`єктів державної власності групи А, що підлягає приватизації.

Об`єкт нерухомого майна - склад (літ.А-1) загальною площею 362,8 кв.м, сторожку (літ.Б-1) загальною площею 7,2 кв.м, огорожу №1, ворота №2, мостіння №1, козирок (літ.а), розташовані по АДРЕСА_1 перебуває на балансі ДВП "Дніпронерудпром", на внесено до Єдиного реєстру об`єктів державної власності.

Разом із цим, ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 25.04.2008 у справі №Б29/39-08 порушено провадження про банкрутство

ДВП "Дніпронерудпром".

Постановою господарського суду від 28.02.2012 ДВП "Дніпронерудпром" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Нерухоме майно по вул. Томській, 301 у м. Дніпро включено у ліквідаційну масу підприємства боржника та 06.02.2017 продано з аукціону ОСОБА_2 .

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2017 у справі Б38/29/39-08, залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційног господарського суду від 14.03.2018 та постановою Верховного Суду від 10.07.2018, задоволено скаргу прокуратури Дніпропетровської області та визнано дії ліквідатора ДВП "Дніпронерудпром" Зімниці О.І. щодо продажу вказаного майна такими, що проведені з порушенням вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Визнано недійсними результати другого повторного аукціону з продажу майна ДВП "Дніпронерудпром", розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Томська, 301, оформлені протоколом №1 від 06.02.2017. Визнано недійсним свідоцтво про право власності ОСОБА_2 на вказане нерухоме майно, видане 23.02.2017 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Батовою Л.Г.

На виконання ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2017 у справі №Б38/29/39-08 реєстрацію права власності ОСОБА_2 на вказане майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - скасоване.

Незважаючи на відсутність правових підстав для володіння нерухомим майном по АДРЕСА_1 до теперішнього часу ОСОБА_2 це майно за актом приймання - передачі ДВП "Дніпронерудпром" не повернув.

Разом із тим, запис про право власності держави на визначене майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не відновлено, що унеможливлює його повернення до ліквідаційної маси підприємства - боржника.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Згідно положень ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Враховуючи те, що майно, що перебуває у володіння відповідача, було набуто ним на підставі правочину, який було визнано судом недійсним, з урахуванням приписів ст. ст. 216 та 388 ЦК України, зазначена обставина є свідченням того, що майно за такими договорами вибуло всупереч волі власника.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду України від 11.06.2014 у справі №6-52цс14 та Верховного Суду від 22.10.2018 у справі №906/1765/15.

У постанові від 14.11.2018 у справі №83/1617/16 Велика Палата Верховного Суду дійшла правового висновку, що метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю).

Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Уразі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння суд витребує таке майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем.

Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника.

Невжиття органами, уповноваженими державою на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах, будь-яких дій для реального повернення спірного майна у державну власність із чужого незаконного володіння порушує економічні інтереси держави щодо погашення за його рахунок кредиторської заборгованості перед Пенсійним Фондом України та державним бюджетом.

Так, згідно ст. 131-1 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі №1-1/99 визначено, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави полягають у необхідності здійснення загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

У відповідності до ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.

Ключовим для застосування цих норм є поняття "інтерес держави".

У рішенні від 08.04.1999 №3-рп/99 Конституційний Суд України визначив, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Оскільки "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №806/1000/17).

Поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах", означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження процесуальної дії (відповідні функції).

Відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно спірне майно у 2008 році було зареєстровано за державою в особі Верховної Ради України.

Статтею 170 ЦК України визначено, держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Повноваження Верховної Ради України визначені ст. 56 Конституції України, серед яких право на звернення до суду із позовом про витребування майна - не передбачено.

Разом із цим, згідно відомостей Єдиного державного реєстру підприємств і організацій України Верховна Рада України не має статусу юридичної особи, відтак не може бути заявником у справі.

Оскільки предметом спору у справі № 203/4557/18 є витребування із чужого незаконного володіння нерухомого майна, що вибуло з власності держави поза її волею та всупереч встановленого законодавством порядку, у даному випадку органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, виступає Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях.

Стаття 1 Закону України "Про Фонд державного майна України" передбачає, що Фонд є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, управління об`єктами державної власності.

Одним із основних завдань Фонду, згідно зі ст. 4 Закону України "Про Фонд державного майна України", є здійснення контролю у сфері організації та проведення приватизації державного майна, відчуження державного майна в інших випадках, передача державного майна в оренду та користування, повернення майна у державну власність, у разі його вибуття з порушенням закону.

Ураховуючи те, що на Фонд державного майна України та його територіальні органи державою покладено повноваження на здійснення функцій у правовідносинах щодо використання та відчудження державного майна, цей державний орган є органом в інтересах якого прокурором подано дану заяву у справі.

При цьому, беручи до уваги порушення інтересів держави, яке полягає у недотриманні порядку використання державного майна, визначеного Конституцією України та законодавчими актами, а також те, що регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області не вживав заходів з припинення безпідставного перебування у безоплатному користуванні ОСОБА_2 спірного державного майна, прокурор з метою захисту державних інтересів звертається з цим позовом.

Отже, за наявності беззаперечних порушень інтересів держави та невжиття уповноваженим органом, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження, належних та ефективних заходів щодо їх захисту та поновлення, прокуратурою обґрунтовано встановлена наявність передбачених ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" підстав для представництва інтересів держави у спірних правовідносинах.

Статтею 20 ГПК України передбачено, що розгляд спорів з майновими вимогами до боржника, щодо якого порушено справу про банкрутство, належить до предметної юрисдикції господарських судів, при цьому перелік таких майнових вимог законодавцем не обмежено.

Частиною 9 ст. 30 ГПК України справи у майнових спорах до боржника віднесено до територіальної підсудності господарського суду за місцезнаходженням боржника, а відтак, до юрисдикції місцевого суду, яким здійснюється провадження у справі про банкрутство боржника.

За умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси в тому числі майна, яке безпідставно вибуло з права власності банкрута, для забезпечення повного або часткового задоволення вимог кредиторів та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Отже, розгляд даного спору з майновими вимогами до особи, щодо витребування майна, яке підлягає включенню до ліквідаційної маси підприємства, яке перебуває в процедурі банкрутства, законодавцем віднесено до підсудності господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, без порушення окремих справ позовного провадження.

Концентрація спорів про витребування майна банкрута у добросовісного набувача або з чужого незаконного володіння в межах справи про банкрутство забезпечить реалізацію контролю суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, за діяльністю боржника є ефективним засобом юридичного захисту прав як банкрута, так і кредиторів та узгоджується з приписами частини четвертої статті 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (висновок про застосування норм права, який викладений у постанові Верховного Суду від 06.04.2018 у справі № 925/1874/13, від 03.10.2018 у справі № 906/1765/15, від 24.01.2019 у справі №915/441/18).

У постанові Верховного Суду від 24.01.2019 у справі № 915/441/18 визначив, що звернення до особи, яка набула майно боржника за наслідком укладення недійсного правочину в процедурі банкрутства, що встановлено судовим рішенням у справі про банкрутство про повернення такого майна, є за своєю правовою природою правовим наслідком недійсності правочину та вимогою про спростування майнових дій боржника з передачі зазначеного майна іншій особі, заявленою в процедурі банкрутства. Тому така заява підлягає оплаті судовим збором згідно з пп. 10 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір". об`єктом справляння судового збору є заява як єдиний документ, поданий у справу про банкрутство з певними вимогами.

Щодо поданого до суду ліквідатором акту приймання - передачі майна від 25.10.19р. стосовно передачі ОСОБА_2 ліквідатору Державного виробничого підприємства "Дніпронерудпром" () арбітражному керуючому Гальченко Є.А. нерухомого майна, господарський суд не приймає до уваги, оскільки в даному акті лише зазначено, що ОСОБА_2 передає, а ліквідатор Державного виробничого підприємства "Дніпронерудпром" () арбітражний керуючий Гальченко Є.А. приймає наступне майне: будівлі та споруди, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , але в даному акті не визначено літери даного майна за якими воно значиться, назва будівель та споруд та загальна площа даного майна.

Також, прокурор Прокуратури Дніпропетровської області зазначив, що без витребування даного майна ухвалою господарського суду неможливо відновити запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно для повернення даного майна до ліквідаційної маси підприємства - боржника.

Присутні в судовому засіданні учасники провадження у справі не заперечували проти заяви Прокуратури Дніпропетровської області.

Враховуючи вищенаведене, господарський суд вирішив заяву прокуратури Дніпропетровської області №05/2-1700 від 31.07.2019р. про витребування майна з незаконного володіння задовольнити.

Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України в інтересах Верховної Ради України склад (літ.А-1) загальною площею 362,8 кв.м, сторожку (літ.Б-1) загальною площею 7,2 кв.м, огорожу №1, ворота №2, мостіння №1, козирок (літ.а), розташовані по АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь прокуратури Дніпропетровської області (реквізити отримувача: 49044, м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, 38, МФО 820172, р/р 291 в ДКСУ в м. Київ, , код класифікації видатків бюджету - 2800) судовий збір за подання заяви про витребування майна у розмірі 3 842 (три тисячі вісімсот сорок дві) грн. 00 коп. Видати наказ.

Керуючись ст.ст. 7, 60, 61 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 216, 387, 388 ЦК України, ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву прокуратури Дніпропетровської області №05/2-1700 від 31.07.2019р. про витребування майна з незаконного володіння задовольнити.

Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України в інтересах Верховної Ради України склад (літ.А-1) загальною площею 362,8 кв.м, сторожку (літ.Б-1) загальною площею 7,2 кв.м, огорожу №1, ворота №2, мостіння №1, козирок (літ.а), розташовані по АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь прокуратури Дніпропетровської області (реквізити отримувача: 49044, м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, 38, МФО 820172, р/р 291 в ДКСУ в м. Київ, , код класифікації видатків бюджету - 2800) судовий збір за подання заяви про витребування майна у розмірі 3 842 (три тисячі вісімсот сорок дві) грн. 00 коп. Видати наказ.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена у 10- ти денний строк до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Ухвала підписана - 05.11.2019р.

Копію ухвали направити кредиторам, ліквідатору, приватному нотаріусу Батовій Л.Г., Прокуратурі Дніпропетровської області, РВ ФДМУ по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, Ященка О .А . , Верховній раді України.

Суддя І.В.Владимиренко