ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року

м. Київ

Справа № 923/38/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Берднік І.С. - головуючого, Міщенка І.С., Сухового В.Г.,

секретар судового засідання - Корнієнко О.В.,

за участю представників:

Акціонерного товариства «Херсонобленерго» - не з`явився,

Командитного товариства «Приватне підприємство

«В.А.Т. Компанія «Дніпро» і компанія» - Динюка І.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства «Херсонобленерго»

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.07.2019 (у складі колегії суддів: Філінюк І.Г. (головуючий), Аленін О.Ю., Лавриненко Л.В.)

у справі № 923/38/19

за позовом Акціонерного товариства «Херсонобленерго»

до Командитного товариства «Приватне підприємство «В.А.Т. Компанія «Дніпро» і компанія»

про визнання договору укладеним у редакції позивача,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року Акціонерне товариство «Херсонобленерго» (далі - АТ «Херсонобленерго») звернулося до суду з позовом до Командитного товариства «Приватне підприємство «В.А.Т. Компанія «Дніпро» і компанія» (далі - КТ «ПП «В.А.Т. Компанія «Дніпро» і компанія»), у якому просило визнати укладеним договір від 27.11.2018 № 1120040/71766 на виконання проєктно-кошторисної документації згідно технічних умов приєднання, яке не є стандартним, від 14.04.2017 № 36/80-260 у редакції, наведеній у позовній заяві.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на виконання договору про приєднання до електричних мереж від 14.04.2017 позивачем на адресу відповідача було направлено проєкт договору від 27.11.2018 № 1120040/71766 на виконання проєктно-кошторисної документації згідно технічних умов приєднання, яке не є стандартним, від 14.04.2017 № 36/80-260, який було підписано відповідачем з протоколом розбіжностей і отримано позивачем 28.12.2018.

Позивач не заперечив щодо пропозицій відповідача, викладених у пунктах 1-4, 7-9 протоколу розбіжностей до договору від 27.11.2018 № 1120040/71766, однак не погодився з пропозицією відповідача стосовно викладення деяких умов договору, а саме: пункту 4.1 (розрахунок договірної вартості робіт) та пункту 4.3 (оплата замовником розробленої документації), у редакції відповідача, оскільки запропоновані останнім умови суперечать нормам чинного законодавства.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 02.04.2019 позов задоволено. Визнано укладеним договір «На виконання проєктно-кошторисної документації згідно технічних умов приєднання до електричних мереж електроустановок, призначених для виробництва електричної енергії № 36/80-260 від 14.04.2017» від 27.11.2018 № 1120040/71766 між АТ «Херсонобленерго» і КТ «ПП «В.А.Т. Компанія «Дніпро» і компанія» у редакції, наведеній у резолютивній частині рішення суду. Стягнуто з КТ «ПП «В. А. Т. Компанія «Дніпро» і компанія» на користь АТ «Херсонобленерго» витрати зі сплати судового збору в сумі 1 921,00 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що за умовами проєкту договору, вимоги щодо визнання укладеним якого є предметом позову у цій справі, позивач як виконавець повинен виконати для відповідача як замовника роботи з виготовлення проєктно-кошторисної документації, зокрема, на будівництво (реконструкцію) КЛ-6 (10) та на реконструкцію ПС-35/6 (10) кВ «Дзержинская», а відповідач - оплатити вартість таких робіт у сумі 132 944,30 грн протягом семи банківських днів на підставі виставленого рахунку. Оскільки позивач є суб`єктом господарської діяльності у сфері електроенергетики, його діяльність повинна здійснюватися на договірних засадах із замовниками його послуг, а тому укладення такого договору у судовому порядку, у тому числі вирішення наявних розбіжностей при його укладенні, є можливим. Укладення зазначеного договору у редакції позивача, у тому числі щодо умов договору про порядок та оплату вартості робіт у запропонованій позивачем редакції пунктів 4.1 і 4.3, є правомірним і відповідає положенням Правил приєднання електроустановок до електричних мереж (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) та Методиці розрахунку плати за приєднання електроустановок до електричних мереж у відповідній редакції, а заперечення відповідача стосовно необхідності визначення умов договору в частині оплати відповідних робіт, зокрема за рахунок поворотної фінансової допомоги, яка надається замовником електропередавальній організації (виконавцю), не ґрунтуються на вимогах законодавства, чинного на час виникнення спірних правовідносин.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.07.2019 рішення Господарського суду Херсонської області від 02.04.2019 скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Апеляційний господарський суд, застосувавши до спірних правовідносин положення статей 6, 626, 627 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), статей 179, 181, 187 Господарського кодексу України (далі - ГК), Кодексу систем розподілу, Правил приєднання електроустановок до електричних мереж, встановив, що договір на виконання проєктно-кошторисної документації, визнання укладеним якого є предметом спору у цій справі, не визначений як типовий або примірний, не базується на державному замовленні і не є обов`язковим для укладення в силу прямої норми закону, а позивачем не надано доказів того, що він як виконавець за договором у встановленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), а також того, що між сторонами досягнуто домовленостей про передачу до суду розбіжностей щодо умов договору, які залишилися неврегульованими. Оскільки укладення зазначеного договору для сторін не є обов`язковим відповідно до частини 3 статті 179 ГК, жодних попередніх домовленостей щодо укладення цього договору між сторонами не існує, а сторони не досягли згоди стосовно всіх істотних умов договору, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що в силу положень частини 8 статті 181 ГК зазначений договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся), тому правових підстав для задоволення позову немає.

Не погоджуючись із висновками суду апеляційної інстанцій, у серпні 2019 року АТ «Херсонобленерго» подало касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.07.2019, а рішення Господарського суду Херсонської області від 02.04.2019 залишити в силі.

Касаційну скаргу АТ «Херсонобленерго» обґрунтовує, зокрема, тим, що при вирішенні спору судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють правовідносини між суб`єктом господарської діяльності у сфері електроенергетики та споживачем відповідних послуг, оскільки згідно з Правилами приєднання електроустановок до електричних мереж (чинними на час виникнення спірних правовідносин) послуга з приєднання електроустановок споживача до електричних мереж надається на підставі договору про приєднання, що укладається за типовою формою, і саме у межах дії такого договору, укладеного між сторонами, з метою його реалізації та виконання позивачем було направлено відповідачу проєкт договору на виконання проєктно-кошторисної документації, необхідність укладення якого передбачено Правилами приєднання електроустановок до електричних мереж, Методикою розрахунку плати за приєднання електроустановок до електричних мереж, Державними будівельними нормами України. При цьому механізм оплати розробки проєктної документації чітко визначено зазначеною Методикою, зокрема пунктом 2.3, та передбачає оплату відповідних робіт замовником самостійно на стадії розробки проєктної документації, що узгоджується із запропонованими позивачем умовами договору, визнання укладеним якого є предметом спору у цій справі. Водночас відповідно до зведеного переліку суб`єктів природних монополій, ведення якого здійснюється на підставі розпорядження Антимонопольного комітету України від 28.11.2012 № 874-р, АТ «Херсонобленерго» є суб`єктом природних монополій, що здійснює господарську діяльність у сфері енергетики на території Херсонської області, а також частково на території Миколаївської, Запорізької та Дніпропетровської областей. Тому звернення товариства - виконавця за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), з відповідним позовом до суду для врегулювання розбіжностей та визнання укладеним договору на виконання проєктно-кошторисної документації повністю узгоджується з положеннями частин 3, 7 статті 181 ГК.

22.10.2019 КТ «ПП «В.А.Т. Компанія «Дніпро» і компанія» подало до Верховного Суду спільну заяву сторін про затвердження мирової угоди від 21.10.2019 у справі № 923/38/19.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23.10.2019 відмовлено у затвердженні мирової угоди від 21.10.2019 у справі № 923/38/19; постановлено продовжити розгляд справи.

АТ «Херсонобленерго» в судове засідання свого представника не направило, хоча було повідомлено про дату, час і місце судового засідання належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Ураховуючи наведене, висновки Європейського суду з прав людини у справі "В`ячеслав Корчагін проти Росії", те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, Верховний Суд у складі колегії дійшов висновку про можливість розгляду касаційної скарги по суті за відсутності зазначеного представника.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

При вирішенні справи судами першої та апеляційної інстанцій установлено, що рішенням Господарського суду Херсонської області від 02.11.2016, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 01.02.2017, у справі № 923/970/16 задоволено позов КТ «ПП «В.А.Т. Компанія «Дніпро» і компанія» та визнано протиправною бездіяльність АТ «Херсонобленерго» щодо надання позивачу відповідно до пункту 3.1.2 Правил приєднання електроустановок до електричних мереж, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 17.01.2013 № 32, підписаного проєкту договору про приєднання та технічних умов. Зобов`язано АТ «Херсонобленерго» безоплатно підготувати та невідкладно надати КТ «ПП «В.А.Т. Компанія «Дніпро» і компанія» підписаний проєкт договору про приєднання відповідно до додатку 1 Правил і технічні умови приєднання до електричних мереж електроустановок, призначених для виробництва електроенергії з використанням альтернативних джерел енергії, відповідно до додатку 6 зазначених Правил на підставі поданої позивачем заяви від 12.08.2016 та доданих до неї документів.

На виконання судового рішення у справі № 923/970/16 АТ «Херсонобленерго» було направлено на адресу КТ «ПП «В.А.Т. Компанія «Дніпро» і компанія» проєкт договору про приєднання до електричних мереж від 14.04.2017 з додатком № 1 «Технічні умови № 36/80-260 приєднання, яке не є стандартним, до електричних мереж електроустановок».

15.05.2017 КТ «ПП «В.А.Т. Компанія «Дніпро» і компанія» направило АТ «Херсонобленерго» підписаний та скріплений печаткою договір про приєднання до електричних мереж разом з протоколом розбіжностей від 11.05.2017 у двох примірниках для узгодження та підписання, який було отримано АТ «Херсонобленерго» 23.05.2017.

У протоколі розбіжностей КТ «ПП «В.А.Т. Компанія «Дніпро» і компанія» запропонувало власну редакцію пунктів 3.1.1, 4.1, 7.4, 8.3 зазначеного договору, пунктів 1, 7.4, 9, 14.2 додатку № 1 та власне найменування додатку № 1, а також запропонувало виключити пункти 3.2.3 договору та пункти 8.1, 8.2, 16 додатку № 1.

АТ «Херсонобленерго» звернулося до суду з позовом до КТ «ПП «В.А.Т. Компанія «Дніпро» і компанія» про визнання договору про приєднання до електричних мереж укладеним у редакції позивача.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 28.08.2017, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 28.11.2017, у справі № 923/533/17 у задоволенні позову АТ «Херсонобленерго» відмовлено.

Судами попередніх інстанцій установлено, що за обставин, установлених у справі № 923/533/17, договір про приєднання до електричних мереж від 14.04.2017 було укладено сторонами у редакції протоколу розбіжностей.

Так, відповідно до пункту 1.1 договору про приєднання до електричних мереж від 14.04.2017 за цим договором до електричних мереж виконавця послуг (позивач) або іншого власника мереж приєднується виробництво електричної енергії з використанням альтернативних джерел енергії за адресою: м. Херсон, вул. Робоча, 66 (об`єкт замовника (відповідача).

Згідно з пунктом 2.1 цього договору його предметом є забезпечення виконавцем послуг приєднання електроустановок об`єкта замовника (будівництво, реконструкція, технічне переоснащення та введення в експлуатацію електричних мереж зовнішнього електропостачання об`єкта замовника від місця забезпечення потужності до точки приєднання) відповідно до схеми зовнішнього електропостачання і проєктної документації та здійснення підключення об`єкта замовника до електричних мереж на умовах цього договору.

За змістом пункту 4.1 договору про приєднання до електричних мереж від 14.04.2017 (пункт 3 протоколу розбіжностей) для приєднання, яке не є стандартним, плата за приєднання остаточно узгоджується після погодження електропередавальною організацією проєктної документації. Уточнене значення оформлюється додатковою угодою до цього договору.

У межах дії договірних відносин за договором про приєднання до електричних мереж АТ «Херсонобленерго» направило відповідачу підписаний товариством проєкт договору від 27.11.2018 № 1120040/71766 на виконання проєктно-кошторисної документації згідно технічних умов приєднання, яке не є стандартним, від 14.04.2017 № 36/80-260.

За умовами цього договору АТ «Херсонобленерго» як виконавець зобов`язалося виконати для КТ «ПП «В.А.Т. Компанія «Дніпро» і компанія» як замовника роботи з проєктування реконструкції ПС-35/6кВ «Дзержинская» в частині встановлення двох в/в комірок, у тому числі з організацією вимірювання контролю якості електроенергії, АСКОЕ, телемеханізації, засобів зв`язку, релейного захисту тощо (пункт 1.1). У пункті 4.1 договору визначено, що договірна вартість робіт (послуг) розрахована на підставі затвердженої калькуляції та наданої замовником інформації щодо відстані до об`єкта виконання робіт і становить 132 944,30 грн, у тому числі ПДВ 22 157,38 грн. Замовник сплачує загальну вартість робіт на рахунок виконавця протягом 7-ми операційних (банківських) днів на підставі виставленого рахунку. За змістом пункту 4.3 договору розроблену і передану відповідно до умов цього договору документацію оплачує замовник.

28.12.2018 АТ «Херсонобленерго» отримано від КТ «ПП «В.А.Т. Компанія «Дніпро» і компанія» два примірника підписаного договору разом з протоколом розбіжностей до нього.

АТ «Херсонобленерго» не заперечило щодо пропозицій відповідача, викладених у пункті 1 (назва договору), пункті 2 (фабула договору), пункті 3 (пункт 1.1 договору), пункті 4 (пункт 3.2 договору), пункті 7 (пункт 4.5 договору), пункті 8 (розділ 12 договору), пункті 9 (розділ 12 договору) протоколу розбіжностей до договору від 27.11.2018 № 1120040/71766, проте, позивач не погодився з позицією відповідача стосовно викладення пунктів 4.1 і 4.3 (ціна робіт і порядок розрахунків) у редакції, запропонованій відповідачем, оскільки такі умови не відповідають нормам чинного законодавства, а, отже, не можуть бути прийнятими позивачем, у зв`язку із чим АТ «Херсонобленерго» звернулося до суду з відповідним позовом.

Предметом позову у справі, яка розглядається, є вимога АТ «Херсонобленерго» заявлена до КТ «ПП «В.А.Т. Компанія «Дніпро» і компанія» про визнання укладеним договору від 27.11.2018 № 1120040/71766 на виконання проєктно-кошторисної документації згідно технічних умов приєднання, яке не є стандартним, від 14.04.2017 № 36/80-260 у редакції позивача.

За змістом частин 3, 4 статті 179 ГК укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (частина 7 статті 179 ГК).

Статтею 181 ГК визначено загальний порядок укладення господарських договорів. Особливості укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів передбачено статтею 184 ГК.

Відповідно до частини 3 статті 184 ГК укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.

На час виникнення між сторонами у справі правовідносин, пов`язаних з приєднанням електроустановки відповідача до електричних мереж, відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, постачанням і використанням енергії було урегульовано Законом України «Про електроенергетику» та іншими нормативно-правовими актами.

Як установлено судами першої та апеляційної інстанцій, між позивачем і відповідачем було укладено договір про приєднання до електричних мереж від 14.04.2017, який у розумінні приписів статей 179, 184 ГК та Правил приєднання електроустановок до електричних мереж, затверджених постановою НКРЕ від 17.01.2013 № 32 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) укладено на основі типового договору.

За змістом статті 17-2 Закону України «Про електроенергетику» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) вартість послуг з приєднання електроустановок замовників, що не є стандартним приєднанням відповідно до статті 1 цього Закону, визначається проєктно-кошторисною документацією, розроблення якої забезпечується замовником.

Аналогічні умови містить і договір про приєднання до електричних мереж від 14.04.2017, укладений між сторонами, за змістом пункту 3.2.1 якого замовник (відповідач) зобов`язався на підставі технічних умов від 14.04.2017 № 36/80-260, які є додатком до цього договору, розробити проєктну документацію та погодити її з виконавцем послуг (позивачем) для приєднання, яке не є стандартним.

Можливість розроблення проєктної документації замовником самостійно з її подальшим погодженням було передбачено і положеннями Методики розрахунку плати за приєднання електроустановок до електричних мереж, затвердженої постановою НКРЕ від 12.02.2013 № 115 (чинної на час виникнення спірних правовідносин) (підпункт 2.1.2 пункту 2.1 Методики).

Разом із тим положеннями Правил приєднання електроустановок до електричних мереж, затверджених постановою НКРЕ від 17.01.2013 № 32 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), зокрема підпунктом 3.1.7 пункту 3.1 було передбачено, що проєкті, будівельні і пусконалагоджувальні роботи, пов`язані з виконанням договору про приєднання, мають виконуватися юридичними та/або фізичними особами-підприємцями, які мають право на виконання цих робіт.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши аналіз положень Правил приєднання електроустановок до електричних мереж, затверджених постановою НКРЕ від 17.01.2013 № 32 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), Методики розрахунку плати за приєднання електроустановок до електричних мереж, затвердженої постановою НКРЕ від 12.02.2013 № 115 (чинної на час виникнення спірних правовідносин), Кодексу систем розподілу, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 310, умов договору про приєднання до електричних мереж від 14.04.2017 дійшов висновку, що договір на виконання проєктно-кошторисної документації згідно з технічними умовами приєднання, яке не є стандартним, визнання укладеним якого є предметом позову у справі, яка розглядається, не визначений як типовий або примірний, не базується на державному замовленні і не є обов`язковим для укладення сторонами в силу прямої норми закону.

Водночас будь-яких обставин, які б свідчили про те, що у договорі про приєднання до електричних мереж від 14.04.2017 визначено умови щодо укладення між сторонами окремого договору про проєктування, або стосовно існування між сторонами попередніх домовленостей щодо укладення такого договору, або щодо досягнення між сторонами домовленостей про передачу до суду розбіжностей, які залишилися неврегульованими, стосовно умов договору на виконання проєктно-кошторисної документації ані судом першої інстанції, ані судом апеляційної інстанції встановлено не було.

Наведеним спростовуються доводи касаційної скарги АТ «Херсонобленерго» щодо обов`язковості в силу закону укладення між сторонами у справі договору на виконання проєктно-кошторисної документації.

Згідно зі статтею 187 ГК спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов`язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

Оскільки укладення договору на виконання проєктно-кошторисної документації згідно з технічними умовами приєднання, яке не є стандартним, не є обов`язковим в силу закону і сторони не надавали згоди на передачу цього спору на розгляд суду, суд апеляційної інстанції дійшов правомірного висновку про відсутність підстав для розгляду такого переддоговірного спору у судовому порядку.

Відповідно до статті 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частинами 1, 2 статті 180 ГК передбачено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (частина 3 статті 180 ГК).

Частиною 8 статті 181 ГК визначено, що у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся).

Згідно із наведеним у статті 627 ЦК і статті 179 ГК принципом свободи договору сторони є вільними в укладенні договору та визначенні його умов на свій розсуд з урахуванням вимог законодавства.

З урахуванням наведеного та за встановлених обставин того, що укладення договору на виконання проєктно-кошторисної документації для сторін не є обов`язковим відповідно до частини 3 статті 179 ГК, жодних попередніх домовленостей стосовно укладення цього договору між сторонами не існує, а сторони не досягли згоди стосовно істотних умов договору (ціна робіт і порядок розрахунків), суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що в силу положень частини 8 статті 181 ГК зазначений договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся), тому правових підстав для задоволення позову немає.

При цьому суд апеляційної інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, надав їм належну правову оцінку та правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права, які їх регулюють.

Посилання у касаційній скарзі АТ «Херсонобленерго» на те, що його звернення з відповідним позовом до суду для врегулювання розбіжностей та визнання укладеним договору на виконання проєктно-кошторисної документації як виконавця за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), повністю узгоджується з положеннями частин 3, 7 статті 181 ГК відхиляються судом касаційної інстанції, оскільки судом апеляційної інстанції установлено, що позивачем як виконавцем за договором належними і допустимими доказами не доведено обставин визнання його у встановленому законом порядку монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг).

При цьому посилання скаржника на те, що він є суб`єктом природних монополій, який здійснює господарську діяльність у сфері енергетики на певній території, а саме з розподілу електричної енергії, не доводить його монопольне становище саме на ринку надання послуг з виготовлення відповідної проєктної документації. Тим більше, як зазначалося вище, Правилами приєднання електроустановок до електричних мереж (чинних на час виникнення спірних правовідносин), на які скаржник послався у касаційній скарзі, було передбачено, що, зокрема, проєктні роботи, пов`язані з виконанням договору про приєднання, мають виконуватися як юридичними, так і фізичними особами-підприємцями, які мають право на виконання цих робіт.

Відповідно до частин 1, 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Наведені у касаційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування постанови суду апеляційної інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права та зводяться до переоцінки встановлених судом обставин.

Загалом обґрунтування касаційної скарги стосується повторного дослідження обставин, що вже були встановлені судом апеляційної інстанції під час розгляду справи, та переоцінки тих доказів, які вже оцінювалися судом в процесі розгляду цієї справи, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Ураховуючи наведені положення законодавства та обставини, установлені судом, зважаючи на межі перегляду справи судом касаційної інстанції, передбачені статтею 300 ГПК, суд касаційної інстанції зазначає, що оскаржене судове рішення постановлено із додержанням норм матеріального і процесуального права, тому правових підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Судовий збір за подання касаційної скарги у порядку статті 129 ГПК покладається на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Херсонобленерго» залишити без задоволення.

2. Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.07.2019 у справі № 923/38/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. С. Берднік

Судді: І. С. Міщенко

В. Г. Суховий