ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2019 року м.Дніпро Справа № 904/2382/19

м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал засідань 207

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Березкіної О.В. (доповідач),

суддів Іванова О.Г., Дарміна М.О.

Секретар судового засідання Ревкова Г.О.

Представники сторін:

від позивача: Сороколіт Є.М., довіреність № 14-303 від 25.07.2019 р., адвокат;

від відповідача: Панна І.О., довіреність № 1276 від 17.04.2019 р., адвокат;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.09.2019 року у справі № 904/2382/19 ( суддя Золотарьова Я.С.)

За позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради, м. Дніпро

про стягнення заборгованості у розмірі 195 903 779,58 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" звернувся до Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради із позовом про стягнення заборгованості у розмірі 195 903 779, 58 грн з яких: 153 000 000,00 грн основний борг, 20 821 451,75 грн пеня, 7 424 829,25 грн 3% річних, 14 657 498, 58 грн інфляційні втрати.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 04.09.2019 року у справі №904/2382/19 позов задоволено частково.

Суд стягнув з Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" основний борг у розмірі 153 000 000,00 грн, пеню у розмірі 10 410 725,88 грн, інфляційні втрати у розмірі 14 657 498,58 грн, 3% річних у розмірі 7 424 829,25 грн та судовий збір у розмірі 672 350,00 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням, позивач - Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.09.2019 року у справі №904/2382/19 в частині зменшення розміру пені та прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути пеню у повному обсязі.

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не врахував, що відповідачем не було наведено жодних доказів проведення відповідної роботи зі своїми контрагентами щодо стимулювання своєчасної оплати, що свідчить про відповідну неналежну поведінку сторони спору. Відповідачем не надано жодних доказів захисту порушених прав з боку держаних органів щодо проведення своєчасного фінансування.

Апелянт вважає посилання відповідача, так і суду на заборгованість інших категорій споживачів (крім населення) необґрунтованим, оскільки кошти, які сплачують відповідні контрагенти, має цільове призначення та має бути спрямоване виключно на оплату природного газу за відповідними договорами.

Також апелянт посилається на те, що здійснюючи підприємницьку діяльність, відповідач повинен самостійно нести всі ризики: як щодо дотримання норм чинного законодавства України, так і щодо належного виконання добровільно взятих на себе договірних зобов`язань, а також самостійно нести юридичну відповідальність за допущені у своїй діяльності правопорушення. Укладаючи договір на поставку природного газу відповідач усвідомлював всі ризики та свідомо, з доброї волі погодився на умови поставки, в тому числі і щодо нарахування пені.

За таких обставин відсутні жодні виняткові обставини для застосування статті 233ГК України.

Крім того, на думку апелянта, суд не врахував майновий стан позивача та зменшуючи розмір пені на 50% порушив інтереси позивача.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.09.2019 року у справі №904/2382/19 в частині відмови у стягненні 10 410725,87 грн. пені та прийняття в цій частині нового рішення.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.09.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.09.2019 року у справі № 904/2382/19, розгляд призначено на 04.11.2019 колегією суддів у складі: головуючий суддя Березкіна О.В. (доповідач); судді: Іванов О.Г., Дармін М.О.

В судовому засіданні 04.11.2019 року представником апелянта підтримано доводи апеляційної скарги, а представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

04.11.2019 року в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що між 08.09.2017 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - постачальник) та Комунальним підприємством "Теплоенерго" Дніпровської міської ради (далі - споживач) був укладений договір постачання природного газу № 3066/1718-ТЕ-4, копія якого міститься в матеріалах справи (арк.с.28).

Відповідно до пункту 1.1 договору, постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню (пункт 1.2 договору).

Згідно пункту 3.7 договору, приймання - передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.

21.12.2017 було укладено спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу № 4679 (далі - спільне протокольне рішення №4679) за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України, зокрема, між Комунальним підприємством "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради (сторона-6) та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (сторона остання), відповідно до умов якого предметом цього спільного протокольного рішення є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій".

Пунктом 2.1 спільного протокольного рішення № 4679 передбачено, що сторони погоджують перелік підприємств (установ, організацій), що беруть участь у проведенні взаєморозрахунку, та послідовність виконання сторонами спільного протокольного рішення.

Згідно з пунктом 2.8 спільного протокольного рішення № 4679, сторона 6 перераховує стороні останній кошти в сумі 41 254 832,28 грн у т.ч. ПДВ 6 875 805,38 грн за природний газ за 2017 рік згідно з договором від 08.09.2017 № 3066/1718-ТЕ-4 із записом у графі "призначення платежу" "Постанова Уряду від 11.01.2005 №20, договір від 08.09.2017 № 3066/1718-ТЕ-4, у тому числі ПДВ 6 875 805,38 грн".

21.12.2017 було укладено спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу № 4680 (далі - спільне протокольне рішення №4680) за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України, зокрема, між Комунальним підприємством "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради (сторона-5) та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (сторона остання), відповідно до умов якого предметом цього спільного протокольного рішення є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій".

Пунктом 2.1 спільного протокольного рішення № 4680 передбачено, що сторони погоджують перелік підприємств (установ, організацій), що беруть участь у проведенні взаєморозрахунку, та послідовність виконання сторонами спільного протокольного рішення.

Згідно з пунктом 2.7 спільного протокольного рішення № 4680, сторона 5 перераховує стороні останній кошти в сумі 810 012,32 грн у тому числі:

- 289 147,97 грн у т.ч. ПДВ 48 191,33 грн за природний газ за 2017 рік згідно з договором від 25.10.2016 № 1807/1617-ТЕ-4 із записом у графі "призначення платежу" "Постанова Уряду від 11.01.2005 №20, за природний газ за 2017 рік, договір від 25.10.2016 № 1807/1617-ТЕ-4, у тому числі ПДВ 48 191,33 грн";

- 520 864,35 грн у т.ч. ПДВ 86 810,73 грн за природний газ за 2017 рік згідно з договором від 08.09.2017 №3066/1718-ТЕ-4 із записом у графі "призначення платежу" "Постанова Уряду від 11.01.2005 №20, за природний газ за 2017 рік, договір від 08.09.2017 №3066/1718-ТЕ-4, у тому числі ПДВ 86 810,73 грн".

На виконання умов договору, позивач за період жовтень 2017 - вересень 2018 поставив відповідачу природний газ на суму у розмірі 937 887 926,73 грн, що підтверджується актами приймання передачі природного газу, які містяться в матеріалах справи (арк.с.45-55). Вказані акти підписані та скріплені печатками сторін без зауважень та заперечень до нього.

Пунктом 6.1 договору визначено, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3 цього договору укладення договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором.

11.01.2018 між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до договору, відповідно до якої сторони внесли зміни, зокрема, у пункт 6.1, 8.2 договору, виклавши їх у наступній редакції:

"6.1 Оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу. Сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3 цього договору укладення договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання споживачем будь-яких документів (актів, розрахунків, протоколів тощо) щодо нарахованих (оформлених) та не профінансовованих пільг і житлових субсидій населенню згідно з Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з Відповідно до пункту 8.2 договору, у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 16,4 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат, проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 №20.

"8.2 У разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат, проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 №20." Виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором.".

Згідно пункту 12.1 договору він набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2017 до 31.03.2018 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

11.09.2018 між сторонами договору було укладено додаткову угоду № 6 до договору, відповідно до якої сторони внесли зміни, зокрема, у пункт 12.1 договору, виклавши його у наступній редакції:

"12.1 Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2017 до 31.09.2018 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.".

Відповідач частково оплатив поставлений природний газ на суму 784 887 926,73 грн.

Відтак, заборгованість відповідача перед позивачем становить 153 000 000,00 грн. Усно в судовому засіданні відповідач не заперечував щодо наявності заборгованості у такому розмірі.

На час прийняття рішення, доказів оплати поставлено природного газу у повному обсязі сторонами до матеріалів справи не надано.

Обґрунтовуючи викладені обставини, які на думку відповідача є підставою для зменшення пені, відповідачем надані до матеріалів справи такі докази:

- копії спільних протокольних рішень від 21.12.2017 № 4679 та № 4680;

- копії звіту про фінансові результати (про сукупний дохід) за 2016, 2017, 2018 та за І півріччя 2019;

- копію інформації про стан дебіторської заборгованості на 01.08.2019;

- виписки з реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії;

- копію акту звіряння розрахунків між сторонами на 28.02.2019;

- копії договорів про реструктуризацію заборгованості відповідача.

Під час розгляду справи відповідач доказів погашення заборгованості не надав.

Звертаючись до Комунального підприємства Теплоенерго Дніпровської міської ради із позовом про стягнення заборгованості у розмірі 195 903 779, 58 грн., з яких: 153 000 000,00 грн основний борг, 20 821 451,75 грн пеня, 7 424 829,25 грн 3% річних, 14 657 498, 58 грн. інфляційні втрати, позивач посилався на неналежне виконання відповідачем умов договору постачання природного газу № 3066/1718-ТЕ-4 від 08.09.2019 в частині своєчасної оплати поставленого природного газу у розмірі 153 000 000,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги частково, господарський суд першої інстанції виходив з того, що позивач надав докази, які свідчать про виникнення грошових зобов`язань відповідача та надав обґрунтування виникнення боргу, що відповідачем не спростовано, а тому суд вважав доведеним факт несвоєчасного виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором, що є підставою для стягнення основного боргу, пені, 3% річних, та інфляційних втрат.

Разом з тим, стягуючи пеню, суд першої інстанції задовольнив клопотання відповідача, та з урахуванням матеріального становища відповідача зменшив розмір заявленої до стягнення позивачем пені на 50%.

Відповідно до статті 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише позивачем і лише в частині наявності підстав для зменшення розміру пені на 50%, то саме в цій частині колегія суддів здійснює перегляд рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для зменшення пені з огляду на наступне.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов`язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 233 ГК України також передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Як встановив суд першої інстанції, відповідач не є фактичним споживачем природного газу, а заборгованість за спожиту теплову енергію виникла у зв`язку з несплатою відповідачу коштів споживачами - населенням. Відповідачем увесь час здійснюються дії, спрямовані на погашення дебіторської та кредиторської заборгованості.

З матеріалів справи вбачається, що 21.12.2017 було укладено спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу № 4679 (спільне протокольне рішення №4679) за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України, зокрема, між Комунальним підприємством "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради (сторона-6) та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (сторона остання). Предметом цього спільного протокольного рішення є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій".

Пунктом 2.1 спільного протокольного рішення № 4679 передбачено, що сторони погоджують перелік підприємств (установ, організацій), що беруть участь у проведенні взаєморозрахунку, та послідовність виконання сторонами спільного протокольного рішення.

Відповідно до пункту 2.2 спільного протокольного рішення № 4679, Державна казначейська служба України перераховує кошти загального фонду Державного бюджету України стороні - 1 у сумі 41 254 832,28 грн з приміткою "Постанова Уряду від 11.01.2005 №20".

Згідно з пунктом 2.8 спільного протокольного рішення № 4679, сторона 6 перераховує стороні останній кошти в сумі 41 254 832,28 грн у т.ч. ПДВ 6 875 805,38 грн за природний газ за 2017 рік згідно з договором від 08.09.2017 № 3066/1718-ТЕ-4 із записом у графі "призначення платежу" "Постанова Уряду від 11.01.2005 №20, договір від 08.09.2017 № 3066/1718-ТЕ-4, у тому числі ПДВ 6 875 805,38 грн".

Відтак, першим повинен був перерахувати грошові кошти Державний бюджет України стороні-1, сторона -1 перерахувати стороні - 2, сторона -2 перерахувати стороні - 3, сторона -3 перерахувати стороні - 4, сторона -4 перерахувати стороні - 5, сторона -5 перерахувати стороні - 6, сторона -6 перерахувати стороні останній.

Також, 21.12.2017 було укладено спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу № 4680 (далі - спільне протокольне рішення №4680) за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України, зокрема, між Комунальним підприємством "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради (сторона-5) та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (сторона остання), відповідно до умов якого предметом цього спільного протокольного рішення є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій".

Пунктом 2.1 спільного протокольного рішення № 4680 передбачено, що сторони погоджують перелік підприємств (установ, організацій), що беруть участь у проведенні взаєморозрахунку, та послідовність виконання сторонами спільного протокольного рішення.

Відповідно до пункту 2.2 спільного протокольного рішення № 4680, Державна казначейська служба України перераховує кошти загального фонду Державного бюджету України стороні - 1 у сумі 810 012,32 грн з приміткою "Постанова Уряду від 11.01.2005 №20".

Згідно з пунктом 2.7 спільного протокольного рішення № 4680, сторона 5 перераховує стороні останній кошти в сумі 810 012,32 грн у тому числі:

- 289 147,97 грн у т.ч. ПДВ 48 191,33 грн за природний газ за 2017 рік згідно з договором від 25.10.2016 № 1807/1617-ТЕ-4 із записом у графі "призначення платежу" "Постанова Уряду від 11.01.2005 №20, за природний газ за 2017 рік, договір від 25.10.2016 № 1807/1617-ТЕ-4, у тому числі ПДВ 48 191,33 грн";

- 520 864,35 грн у т.ч. ПДВ 86 810,73 грн за природний газ за 2017 рік згідно з договором від 08.09.2017 №3066/1718-ТЕ-4 із записом у графі "призначення платежу" "Постанова Уряду від 11.01.2005 №20, за природний газ за 2017 рік, договір від 08.09.2017 №3066/1718-ТЕ-4, у тому числі ПДВ 86 810,73 грн".

Відтак, першим повинен був перерахувати грошові кошти Державний бюджет України стороні-1, сторона -1 перерахувати стороні - 2, сторона -2 перерахувати стороні - 3, сторона -3 перерахувати стороні - 4, сторона -4 перерахувати стороні - 5, сторона -5 перерахувати стороні останній.

Таким чином, відповідач не міг виконати умови спільного протокольного рішення №4679 та №4680, у зв`язку з тим, що Державний бюджет України не перерахував грошові кошті стороні-1.

Відповідачем в підтвердження викладених обставин та збиткової діяльності надано:

- копії спільних протокольних рішень від 21.12.2017 № 4679 та № 4680;

- копії звіту про фінансові результати (про сукупний дохід) за 2016, 2017, 2018 та за І півріччя 2019;

- копію інформації про стан дебіторської заборгованості на 01.08.2019;

- виписки з реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії;

- копію акту звіряння розрахунків між сторонами на 28.02.2019;

- копії договорів про реструктуризацію заборгованості відповідача

З огляду на вищезазначені обставини, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції щодо можливості зменшення розміру пені, оскільки суд врахував тяжкий фінансово-економічний стан відповідача, а також те, що ним здійснюються дії, спрямовані на зменшення розміру заборгованості споживачів за теплову енергію. Також суд обґрунтовано враховував, що відповідно до пункту 1.2 договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Також сторони не заперечували, що протокольні рішення не були реалізовані, що завадило відповідачу своєчасно виконати свої зобов`язання за договором.

Тому, для забезпечення балансу інтересів сторін, суд зменшив розмір пені на 50% та стягнув з відповідача пеню у розмірі 10 410 725,88 грн.

При цьому, доводи позивача про те, що суд не врахував фінансове становище позивача, не врахував того, що держава не виконує свої зобов`язання з компенсації компанії економічно обґрунтованих витрат, спричиняючи збитки, є безпідставними.

Так, відповідач не має нести відповідальність за невиконання державою зобов`язань перед компанією, і не позбавляє суд права зменшити пеню у правовідносинах між позивачем та відповідачем.

Крім того, позивач не надав докази того, що саме внаслідок дій відповідача йому заподіяні збитки та погіршилось його матеріальне становище.

Посилання апелянта на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що виразилось у прийнятті ним відзиву на позовну заяву з порушенням встановленого строку, колегія суддів вважає такими, що не є підставою для скасування рішення суду.

Дійсно, з матеріалів справи вбачається, що позовна заява була прийнята до розгляду ухвалою суду від 07.06.2019 року та встановлено строк на подання заяв по суті, у тому числі відзиву на позовну заяву, протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відзив відповідача на позовну заяву та додані до нього документи, які підтверджують обставини, які слугували підставою для зменшення пені на 50%, були подані відповідачем 04.09.2019 року, тобто, в день переходу суду до розгляду справи по суті та прийняття рішення, без клопотання щодо поновлення строку на подання відзиву.

Відповідно до статті 165 ГПК України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Статтею 207 ГПК України передбачено, що суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Проте, оскільки судом не був залишений без розгляду відзив відповідача на позовну заяву, зазначене свідчить про фактичне прийняття судом даного відзиву.

При цьому, відповідно до статті 277 ГПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

В даному випадку, суд першої інстанції правильно вирішив спір, та з урахуванням всіх обставин справи здійснив зменшення розміру пені, що є правом суду.

Таким чином, господарський суд Дніпропетровської області всебічно, повно, об`єктивно дослідив всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального права, з дотриманням норм процесуального права, що у відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без зміни.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору на Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ".

Керуючись ст.ст.275-282 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.09.2019 року у справі № 904/2382/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 08.11.2019року.

Головуючий суддя О.В.Березкіна

Суддя О.Г.Іванов

Суддя М.О.Дармін