номер провадження справи 9/118/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2019 Справа № 908/2025/19

м. Запоріжжя

За позовом: Дочірнього підприємства "Пластмас" Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Пластмас-Прилуки", (17500, Чернігівська область, м. Прилуки, вул. 1 Козача, буд. 56)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Електротехніка", (69123, м. Запоріжжя, вул. Василя Стуса, буд. 10)

про стягнення суми 2 833 453,50 грн.

Суддя Боєва О.С.

при секретарі судового засідання Бичківській О.О.

За участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Дочірнього підприємства "Пластмас" Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Пластмас-Прилуки" до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Електротехніка", про стягнення суми 2 833 453,50 грн., яка складається з: суми 2 475 905,60 грн. основної заборгованості за товар, суми 101206,88 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором, суми 247590,56 грн. штрафу за прострочення платежу, суми 8750,46 грн. трьох відсотків річних від простроченої суми.

Ухвалою суду від 13.08.2019 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/2025/19, присвоєний номер провадження 9/118/19, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 03.09.2019. Ухвалою суду від 03.09.2019 підготовче засідання відкладено на 02.10.2019. Ухвалою суду від 02.10.2019 закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті на 17.10.2019.

Судове засідання, призначене на 17.10.2019, не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Боєвої О.С. (з 15.10.2019 по 21.10.2019) на лікарняному. Ухвалою суду від 22.10.2019 судове засідання з розгляду справи призначено на 28.10.2019.

25.10.2019 на електрону адресу суду від позивача надійшов лист (повідомлення) з додатками, в якому представник позивача повідомив суд, що не зможе бути присутнім в судовому засіданні, призначеному на 28.10.2019, та зазначив про направлення до суду заяви про долучення до матеріалів справи розрахунку суми судових витрат, до якої додано детальний розрахунок та копії доказів на його підтвердження. У вказаній заяві позивач просить суд розглянути в судовому засіданні 28.10.2019 наданий розрахунок судових витрат в порядку ст. 126 ГПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Представники сторін в судове засідання 28.10.2019 не з`явилися. Відповідач про причини неявки суд не повідомив.

В судовому засіданні 28.10.2019 справу розглянуто, прийнято рішення.

Предметом розгляду є позовні вимоги, викладені в позовній заяві, які мотивовані тим, що в порушення умов укладеного сторонами договору поставки № 01-1/15 від 01.03.2017 відповідач не в повному обсязі оплатив товар, поставлений позивачем у 2019 році за видатковими накладними в період з 03.01.2019 по 19.06.2019 включно, внаслідок чого, після здійснення часткової оплати, заборгованість відповідача становить 2475905,60 грн. Відповідачу нараховано суму 101206,88 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором, суму 247590,56 грн. штрафу за прострочення платежу, а також суму 8750,46 грн. - 3% річних від простроченої суми порушення. Позов обґрунтовано умовами договору поставки, ст.ст. 11, 202, 509, 525, 526, 549, 550, 551, 625 ЦК України, ст.ст. 173, 175, 193, 198, 199 ГК України. На підставі ст. 126 ГПК України позивач, з урахуванням розрахунку, що надійшов до суду 25.10.2019, просить стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору та суму 14185,86 грн. витрат на професійну правничу допомогу, в тому числі витрати, пов`язані з розглядом справи.

Відповідач у судові засідання не з`являвся, позовні вимоги не спростував, письмового відзиву не надав, причину неявки суду не повідомив. Відповідач повідомлений про розгляд справи належним чином. Ухвали суду надсилались на адресу відповідача, вказану в позовній заяві та у Витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 69123, м. Запоріжжя, вул. Василя Стуса, буд. 10.

Ухвала суду від 13.08.2019 про відкриття провадження у справі, яка направлялася на адресу відповідача рекомендованою кореспонденцією, згідно повідомленням про вручення поштового відправлення одержана уповноваженим представником 21.08.2019.

Таким чином, судом належним чином виконано обов`язок та вжито заходи щодо повідомлення відповідача про розгляд справи.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасник справа (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Із змісту ч. 9 ст. 165 ГПК України слідує, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи в судовому засіданні 28.10.2019 за відсутності представників сторін за наявними в ній матеріалами. При цьому, судом враховано, що останнім днем строку розгляду справи по суті є 01.11.2019.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Дочірнім підприємством "Пластмас" Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Пластмас-Прилуки" (Постачальник, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю виробниче підприємство "Електротехніка" (Покупець, відповідач у справі) укладено договір поставки № 01-1/15 від 01.03.2017, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язався в порядку та умовах, визначених в цьому договорі, передати у власність Покупцю пластикат полівінілхлоридний (товар), а Покупець прийняти та оплатити товар у кількості, асортименті та за ціною згідно відповідного рахунку на оплату, видаткової накладної, які є невід`ємними частинами даного договору (п.1.1 договору).

Згідно з п.1.2 договору поставки асортимент, кількість, ціна та загальна вартість окремої партії товару узгоджується сторонами в Специфікації, які є невід`ємною частиною даного договору і зазначається у видаткових накладних, що оформлюються Постачальником.

Відповідно до п. 2.1 договору, ціна одиниці товару, що поставляється, і загальна вартість партії товару, зазначаються у Специфікації, видатковій накладній та включає в себе ПДВ. В загальну вартість партії товару включається вартість тари, упаковки, маркування, транспортування згідно х базисними умовами поставки, зазначеними у договорі. Загальна сума договору склала дається з сум, вказаних у всіх Специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору, підписаних уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками сторін в рамках даного договору.

Поставка партії товару здійснюється автотранспортом Покупця (перевізника, названого покупцем) на умовах FCA (склад покупця, розташований за адресою: Чернігівська область, м. Прилуки, вул. 1 Козача, 56), у редакції ІНКОТЕРМС 2010, якщо інше не вказано у Специфікації (п. 3.1). Право власності на товар переходить до Покупця з моменту оплати товару, який визначається датою зарахування коштів на банківський рахунок Постачальника товару, що підтверджується платіжним дорученням з відміткою банку (п.3.3.).

Відповідно до п.п. 4.1, 4.2 договору розрахунки за товар здійснюються Покупцем у національній валюті України шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок Постачальника. Оплата за цим договором проводиться протягом 3-х банківських днів з дати виставлення рахунку на оплату, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника. Датою (моментом) оплати вважається дата зарахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника. Поставка наступних партій товару (у разі прострочки оплати або неповної оплати партії товару) може здійснюватись при умові підписання сторонами Специфікацій, які є невід`ємними частинами договору, із зазначенням умов оплати.

В пункті 6.1 договру встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність у розмірі, в порядку та на умовах, передбачених чинним законодавством України та цим договором.

Договір набуває юридичної сили з моменту його підписання уповноваженими представниками та скріплення печатками сторін і діє до 31 грудня 2018, а в частині розрахунків - до моменту їх повного здійснення. Якщо протягом місяця до закінчення терміну дії договору жодна з сторін не поставила вимогу про розірвання даного договору, то договір автоматично лонгується на наступний рік (п.10.1).

Надані суду матеріали справи свідчать, що у 2019 році в період з 03.01.2019 по 19.06.2019 сторонами підписувались та скріплювались печатками Специфікації до договору поставки № 01-1/15 від 01.03.2017, в яких визначався асортимент та ціна поставок окремих партій товару. В кожній Специфікації вказувалися умови 100% оплати товару із зазначенням кінцевого терміну оплати, строк оплати - п`ятнадцять днів з дати відповідної Специфікації.

На підставі вищевказаного договору поставки, в період з 03.01.2019 по 19.06.2019 включно позивач здійснив поставку відповідачу товару за вищевказаними Специфікаціями згідно з товарно-транспортними накладними та видатковими накладними, що підписані з боку відповідача уповноваженими представниками на підставі відповідних довіреностей на отримання товару. На кожну партію товару позивачем виставлявся рахунок на оплату.

Проте відповідач належним чином свої зобов`язання щодо оплати вартості отриманого товару не виконав, у зв`язку з чим, позивачем на адресу відповідача була направлена претензія від 24.06.2019 про сплату суми 2475905,60 грн. заборгованості за договором поставки № 01-1/15 від 01.03.2017 та акт звірки взаємних розрахунків для підписання.

Відповідно до Акту звірки за вказаним договором за 1 півріччя 2019 року, який підписаний представниками сторін та скріплений печатками, заборгованість ТОВ «ВП «Електротехніка» перед ДП «Платмас» ТОВ «Торговий дім Пластмас-Прилуки» станом на 30.06.2019 склала 2475905,60 грн.

У зв`язку із тим, що відповідачем не було оплачено отриманий товар, позивач у серпні 2019 звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з ТОВ «ВП «Електротехніка» суми 2475905,60 основного боргу, а також стягнення пені, штрафу та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, за яким порушено провадження у даній справі.

Статтями 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, є примусове виконання обов`язку в натурі.

Відповідно до ст.ст. 11, 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цивільними актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення зобов`язання (правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку), зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

Згідно з ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст.691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами ст.629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За приписами п.п. 1, 3 частини 2 ст. 129 Конституції України серед основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74, ч. 2 ст. 76 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі для своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідач позовні вимоги в частині заявленої суми заборгованості за поставлений згідно з видатковими накладними товар не спростував, доказів виконання зобов`язання щодо оплати заявленої до стягнення суми заборгованості, яка, зокрема, підтверджена ним у підписаному акті звірки, не надав.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Електротехніка" на користь позивача суми 2475905,60 грн. заборгованості є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання, позивачем також заявлено вимоги про стягнення з відповідача суми 101 206,88 грн. пені, суми 247590,56 грн. штрафу та суми 8 750,46 грн. трьох відсотків річних від простроченої суми.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

В пункті 6.3 укладеного сторонами договору поставки у випадку несвоєчасної оплати товару Покупець сплачує Постачальникові пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла на момент виконання зобов`язання, від суми заборгованості, за кожен день прострочення платежу, включаючи день оплати. За прострочення платежу понад 10 календарних днів додатково сплачується штраф у розмірі 10% неоплаченої суми.

Враховуючи встановлений судом факт прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати товару, що на час розгляду справи за всіма поставленими партіями товару становить понад 10 календарних днів, суд дійшов до висновку про правомірність нарахування позивачем штрафу в розмірі 247 590,56 грн. (10% від вартості неоплаченого товару).

Щодо заявленої до стягнення суми пені суд зазначає наступне.

Як слідує із наданого позивачем розрахунку, пеня в розмірі 101206,88 грн. нарахована на загальну суму боргу за період з 19.06.2019 по 31.07.2019.

Разом з тим, згідно з умовами оплати, визначеними у Специфікаціях № 10/06/2019 від 10.06.2019 та № 19/06/2019 від 19.06.2019, оплата вартості товару повинна була бути здійснена до 25.06.2019 та до 04.07.2019 відповідно, отже прострочення оплати за вказаними специфікаціями виникло 26.06.2019 та 05.07.2019. Таким чином, станом на 19.06.2019 прострочення оплати партій товару за цими специфікаціями було відсутнє.

З урахуванням вищевикладеного, здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку та перерахування пені за Специфікаціями № 10/06/2019 від 10.06.2019 на суму 332840,00 грн. та №19/06/2019 від 19.06.2019 на суму 324183,06 грн., починаючи з дати фактичного виникнення прострочки оплати та в межах зазначеного позивачем періоду, судом встановлено, що до стягнення належить пеня в загальному розмірі 93998,98 грн.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок 3% річних здійснено позивачем на загальну суму боргу за той самий період, що й розрахунок пені (з 19.06.2019 по 31.07.2019), тому приймаючи до уваги вищевикладені обставини щодо невірного визначення початку періоду прострочки оплати партій товару за специфікаціями від 10.06.2019 та від 19.06.2019, належною до стягнення в цій частині вимог є сума 8132,64 грн. 3% річних.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно зі ст. 129 ГПК України з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених вимог необхідно стягнути суму 42384,42 грн. витрат зі сплати судового збору.

Витрати зі сплати судвого забору за подання заяви про забезпчення позову, у задоволенні якої судом було відмовлено ухвалою суду від 12.08.2019, поклалаються на позивача.

Відповідно до вимог ст. 124 ГПК України у позовній заяві та доданому до неї попередньому (орієнтовному) розрахунку судових витрат позивачем було зазначено, що він очікує понести суму 11133,80 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги на вказану суму та додано докази оплати позивачем на рахунок адвоката суми 8000 грн. винагороди за надані послуги.

Згідно з ч. 3 ст. 124 ПК України попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Від позивача 25.10.2019 надійшла заява про долучення до матеріалів справи розрахунку суми судових витрат, до якої додано детальний розрахунок та копії доказів на його підтвердження, та згідно з якою позивач просив суд розглянути наданий розрахунок суми судових витрат у порядку ст. 126 ГПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Згідно з вказаним розрахунком позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу (в тому числі участь у судових засіданнях) та витрати адвоката, пов`язані з наданням правової допомоги (розсилка поштових відправлень, відрядження для участі в судових засіданнях (добові), транспортні витрати (квитки на проїзд та інш.), всього загальна сума цих витрат згідно з розрахунком складає загальну суму 14185,86 грн.

За змістом ст. 123 ГПК України до складу судових витрат, крім судового збору, входять витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки її до розгляду.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частиною 8 ст.129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За змістом ч.ч. 2, 3 ст. 126 ГПК України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, представництво інтересів ДП «Пластмас» ТОВ «Торговий дім Пластмас-Прилуки» в суді здійснювалося адвокатом Вінда М.І. (Свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю № 3057 від 29.10.2008) на підставі ордеру серія АН № 1001531 від 29.07.2019 та укладеного з позивачем договору про надання правової допомоги від 10.07.2019.

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано копії підписаних позивачем та адвокатом актів надання правової допомоги № 1 від 06.09.2019, № 2 від 04.10.2019 та детальних розрахунків розміру винагороди адвоката за надання правової допомоги у вересні та жовтні 2019 до цих актів, копії рахунків на оплату відшкодування витрат адвоката, пов`язаних з наданням правової допомоги, копії платіжних доручених № 1213 від 23.07.2019 на суму 8000 грн., № 2266 від 09.09.2019 на суму 3623,95 грн., № 3121 від 21.20.2019 на суму 2561,90 грн. про перерахування позивачем на рахунок адвоката Вінди М.І. загальної суми 14185,85 грн.

Відповідно до приписів частини 4 ст. 126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до п.3 ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на критерії співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката, наведених у ч. 4 ст. 126 ГПК України, враховуючи ціну позову, складність та обставини справи, обсяг виконаних робіт (наданих послуг), витрачений адвокатом час, документальне підтвердження наданих послуг та їх оплати, та заважаючи на часткове задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму витрат на правничу допомогу в розмірі 14146,67 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Електротехніка", (69123, м. Запоріжжя, вул. Василя Стуса, буд. 10) на користь Дочірнього підприємства "Пластмас" Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Пластмас-Прилуки", (17500, Чернігівська область, м. Прилуки, вул. 1 Козача, буд. 56) суму 2 475 905 (два мільйони чотириста сімдесят п`ять тисяч дев`ятсот п`ять) грн. 60 коп. основного боргу, суму 93998 (дев`яносто три тисячі дев`ятсот дев`яносто вісім) грн. 98 коп. пені, суму 247590 (двісті сорок сім тисяч п`ятсот дев`яносто) грн. 56 коп. штрафу, суму 8132 (вісім тисяч сто тридцять дві) грн. 64 коп. - 3% річних, суму 42384 (сорок дві тисячі триста вісімдесят чотири) грн. 42 коп. витрат зі сплати судового збору, суму 14146 (чотирнадцять тисяч сто сорок шість) грн. 67 коп. витрат на професійну правничу допомогу та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 04.11.2019.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складання повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Боєва