ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22 жовтня 2019 р. Справа № 903/459/19

Господарський суд Волинської області у складі судді Костюк С. В., за участі секретаря судового засідання Коритан Л. Ю., розглянувши матеріали по справі

за позовом Приватного акціонерного товариства Акціонерна компанія Київводоканал

до відповідача: Спільного українсько-англійського підприємства Західна нафтова група у формі товариства з обмеженою відповідальністю

про стягнення 89813,76 грн.,

за участю представників-учасників справи:

від позивача: н/з;

від відповідача: н/з.

Фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч.3 ст. 222 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

В с т а н о в и в:

позивач - Приватне акціонерне товариство Акціонерна компанія Київводоканал звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача - Спільного українсько-англійського підприємства Західна нафтова група у формі товариства з обмеженою відповідальністю грошових коштів в сумі 89813,76 грн за скид стічних вод без умов на скид.

При обґрунтуванні позовної вимоги посилається на договір № 07413/5-01 від 18.05.2017 на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі.

Ухвалою суду від 21.06.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 22.07.2019 і зобов`язано відповідача надати відзив на позов, позивача відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 22.07.2019 відкладено підготовче засідання на 05.08.2019.

Відповідач 05.08.2019 подав відзив на позов, в якому вказує, що позивачем проведено нарахування та планується стягнення плати за скид за період з 01.03.2014 по 31.01.2017, а тому враховуючи умови договору (п.2.2) та чинне законодавство позивачем пропущено строк позовної давності щодо стягнення плати за період з 01.03.2014 по 04.06.2016, з врахуванням необхідності застосування строку позовної давності сума стягнення може становити 39848,35 грн; однак відповідач вважає, що позовні вимоги повністю не підлягають задоволенню, оскільки на звернення відповідача від 17.05.2010 з листом № 11 щодо продовження строку дії договору, позивач відповіді не надав, лист зареєстровано управлінням екологічного нагляду ВАТ «АК «Київводоканал» 18.05.2019 за № 320/0/13/32-10, згідно п. 1 постанови КМУ від 27.01.2010 за № 77 «Деякі питання застосування принципу мовчазної згоди» у разі ненадання у визначений законом строк суб`єкту господарювання документів дозвільного характеру або рішення про відмову в його видачі, суб`єкт господарювання має право провадити певні дії щодо здійснення господарської діяльності без одержання документа дозвільного характеру або прийняття рішення про відмову в його видачі, на підставі копії опису прийнятих документів з відміткою про дату їх прийняття.

Ухвалою суду від 05.08.2019 продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання на 11.09.2019, зобов`язано позивача надати суду відповідь на відзив.

Позивач 13.08.2019 подав відповідь на відзив відповідача, в якому заперечує пропуск строку позовної давності, вказуючи, що ним 05.04.2017 було направлено відповідачу лист-попередження щодо сплати нарахувань за скид стічних вод у розмірі 89813,76 грн. з розрахунком від 21.03.2017 № 15/ВУ-Ф-07/052-01-2017, які отримано відповідачем 05.04.2017 (докази долучено до позовної заяви), а тому строк позовної давності для звернення за захистом порушеного права згідно ч. 2 ст. 530 ЦК України виник з 18.04.2017; у період з 01.03.2014 по 31.01.2017 (за який проведено нарахування плати за скид стічних вод без умов на скид у розмірі 89813,76 грн), відповідач не звертався із заявами щодо отримання/продовження умов на скид на об`єкт за адресою м. Київ, вул. Академіка Заболотного,3 та відповідно і не отримував відповідні умови.

Між позивачем та відповідачем 18.05.2007 за № 07413/5-01 був укладений договір на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі, який з врахуванням п. 7.1 є чинним та обов`язковим до виконання. З врахуванням умов договору та Правил приймання стічних вод абонентів у систему каналізації м. Києва, затверджених розпорядженням виконавчого комітету Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 12.10.2011 № 1879 (надалі Правила № 1879), для надання послуг з постачання питної води абоненти зобов`язані отримати Умови на скид (надалі Умови) та укласти договір з водоканалом, Умови (дозвіл) видаються на один рік; згідно п. 3.3.1 Правил № 1879 абонент зобов`язаний своєчасно отримати дані Умови, однак відповідач у період з 01.03.2014 по 31.01.2017 не отримував відповідних Умов; за скидання стічних вод без Умов на скид після закінчення строку їх дії абонент сплачує в п`ятикратному розмірі тарифу на послугу з водовідведення за весь період їх відсутності (п. 8.1 Правил № 1879), у п. 4.9 договору, який кореспондується з положеннями п.п. 7.10, 8.1, 8.6 Правил № 1879 зазначено, що у разі порушення абонентом п.п. 1.1, 1.5 цього договору плата за скид стічних вод без чинного дозволу нараховується у п`ятикратному розмірі тарифу відповідно до вимог місцевих правил, а тому відповідачу проведено нарахування плати за скид стічних вод без умов за весь період їх відсутності; з врахуванням зазначеного у відповіді на відзив вважає безпідставним твердження відповідача наведені у відзиві на позов та просить його задоволити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 11.09.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 23.09.2019.

Згідно довідки про неможливість проведення судового засідання від 23.09.2019 судове засідання по справі № 903/459/19, призначене на 23.09.2019 не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Костюк С. В. у відпустці.

Ухвалою суду від 10.10.2019 повідомлено сторін про проведення розгляду справи по суті 22.10.2019.

21.10.2019 позивач подав клопотання про проведення судового засідання 22.10.2019 в режимі відеоконференції.

Згідно з ч. 5 ст. 11 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" учасникам судового процесу на підставі рішення суду забезпечується можливість брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у порядку, встановленому процесуальним законом. Обов`язок забезпечити проведення відеоконференції покладається на суд, який отримав судове рішення про проведення відеоконференції, незалежно від спеціалізації та інстанції суду, який прийняв таке рішення.

Відповідно до ст. 197 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою.

Учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи.

Згідно ст.118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

З викладеного господарський суд приходить до висновку, що особа, яка заявила клопотання про участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, має забезпечити надходження цього клопотання до суду у строк, визначений ч.7 ст.197 ГПК України, тобто не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. В даному випадку, оскільки клопотання надійшло до суду за день до розгляду скарги, суд не в змозі вчинити дії, передбачені ч.8 ст.197 дотримуючись вимог ст.242 ч.5 ГПК України.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, про залишення клопотання позивача про проведення судового засідання, що призначене на 22.10.2019 у режимі відеоконференції, без розгляду.

21.10.2019 представник відповідача подав клопотання про розгляд справи без його участі за наявними в справі матеріалами.

22.10.2019 представник позивача електронною поштою направив письмове пояснення № 39 від 21.10.2019, в якому підтримує зазначене в позовній заяві та відповіді на відзив відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ч.3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи вищенаведене та те, що сторони в судовому процесі належно повідомлені про розгляд справи, суд розглядає справу за наявними в ній доказами із-за відсутності представників сторін.

З матеріалів справи вбачається наступне.

18.05.2007 між ВАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал», на теперішній час перейменоване на Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» (Постачальник) та Спільним українсько-англійським підприємством Західна нафтова група у формі товариства з обмеженою відповідальністю (Абонент) було укладено договір № 07413/5-01 на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі (а.с.9-12).

За цим договором постачальник зобов`язується надавати абоненту послуги з постачання питної води та на підставі пред`явленого абонентом дозволу на скид стічних вод у систему каналізації м. Києва приймати від нього стічні води у систему каналізації м. Києва відповідно до Правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізації м. Києва (в подальшому - місцеві правила приймання), а абонент зобов`язується здійснювати своєчасну оплату наданих йому постачальником послуг на умовах цього договору, дотримуватися порядку користування питною водою з комунальних водопроводів і приймання стічних вод, що встановлені Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190 (в подальшому Правила користування), Правилами приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №37 від 19.02.2002, зареєстрованих в Міністерстві юстиції 26.04.2002 за № 403/6691 (в подальшому Правила приймання), а також дотримуватися норм, визначених іншими нормативним актами, що регулюють правовідносини, які виникають за цим договором.

Відповідно до пункту 2.1.4. договору, кількість стічних вод, які надходять у міську каналізаційну мережу, визначається за показанням лічильників стічних вод або за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання згідно з показаннями лічильників води та/або іншими способами визначення об`ємів стоків у відповідності до Правил користування та місцевих правил приймання.

Пунктом 5.3 договору встановлено, що всі питання, не передбачені цим договором, регулюються чинним законодавством України. Умови цього договору застосовуються до відносин між постачальником та абонентом, які виникли до його укладення.

Даний договір укладається строком на один рік і набуває чинності з моменту його підписання сторонами. Договір вважається пролонгованим на новий строк, якщо за 20 днів до припинення його дії жодна із сторін не повідомить іншу сторону про його припинення. Відносини сторін до укладення нового договору регулюються даним договором (п. 7.1. договору).

Сторони по справі не надали доказів припинення дії договору на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі №07413/5-01 від 18.05.2007 року, тому суд приходить до висновку, що договір автоматично пролонговувався та станом на день прийняття рішення у справі є чинним.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідачем порушено Правила приймання стічних вод абонентів у систему каналізації міста Києва від 12.10.2011 року №1879, а саме у період з 01.03.2014 року по 31.01.2017 року здійснено скид стічних вод без отримання у водоканалі Умови на скид, що підтверджується актами зняття показань з приладів (а.с.18-26), у зв`язку з чим відповідачу нарахована плата за скид стічних вод без Умов на скид стічних вод у систему каналізації міста Києва в сумі 89813,76 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на адресу відповідача направлявся лист-попередження б/н від 21.03.2017 року з розрахунком № 15/ВУ-Ф-07/052-01-2017, в якому позивач просив відповідача у 10-денний термін, з дня отримання листа здійснити оплату у розмірі 89813,76 грн. згідно долученого розрахунку, лист отримано відповідачем 05.04.2017 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.14-16).

Однак, відповідач перерахунок коштів не провів, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст. 901 Цивільного кодексу України визначено, що положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно ст. 902 Цивільного кодексу України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 Цивільного кодексу України).

Згідно із статями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися у встановлений строк (термін), а якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 затверджено Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною та юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

У Правилах надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення визначено, що централізоване водовідведення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у відведенні стічних вод, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових централізованих систем водовідведення; централізоване постачання холодної та гарячої води - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у холодній та гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем холодного та гарячого водопостачання.

Порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України визначається Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженими наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190 (далі - Правила), які є обов`язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб - підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об`єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод.

Пунктом 1.4 Правил приймання стічних вод від підприємств, установ, організацій до системи централізованого водовідведення населених пунктів України здійснюється відповідно до Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Держбуду від 19.02.2002 N 37, зареєстрованих у Мін`юсті 26.04.2002 за N 403/6691 (далі - Правила приймання № 37), а також місцевих правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізації населеного пункту.

Згідно з пунктом 1.2 Правил № 37, останні поширюються на комунальні підприємства водопровідно-каналізаційного господарства міст і селищ України та інші підприємства, що мають на балансі системи місцевого водопроводу та каналізації (далі - водоканали), та на всі підприємства, установи, організації незалежно від форм власності й відомчої належності, які скидають свої стічні води в системи каналізації населених пунктів (далі - підприємства).

Відповідно до пункту 1.4 Правил № 37 стічні води підприємств - усі види стічних вод, що утворилися внаслідок їхньої діяльності після використання води в усіх системах водопостачання (господарсько-питного, технічного, гарячого водопостачання тощо), а також поверхневі та дощові води з території Підприємства (з урахуванням субабонентів).

Згідно з пунктом п. 2.4 Правил № 37 підприємства зобов`язані виконувати в повному обсязі вимоги цих правил, місцевих правил приймання та договору на послуги водовідведення, своєчасно оплачувати рахунки водоканалу за надані послуги.

Відповідно до статей 30, 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"; статей 1, 2, 35, 38, 39, 42, 44, 70, 95, 99, 110, 111 Водного кодексу України (із змінами і доповненнями); статей 1 - 3, 5, 16, 19, 24, 31 - 35, 39 - 41, 47, 51, 68 - 70 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" (із змінами і доповненнями); Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002 № 37, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.04.2002 за № 403/6691; Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002 № 37, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.04.2002 за № 402/6690; пунктів 1.2, 1.4, 2.3, розділів 3 - 5, 11 - 15 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07.10.2008 за № 936/15627, та з метою запобігання порушенням у роботі мереж і споруд каналізації, підвищення ефективності роботи і безпеки їх експлуатації та забезпечення охорони навколишнього природного середовища від забруднення скидами стічних вод, в межах функцій органу місцевого самоврядування, виконавчим органом Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) розпорядженням від 12.10.2011 № 1879 затверджені Правила приймання стічних вод абонентів у систему каналізації міста Києва (далі - Правила № 1879), які встановлюють, зокрема, вимоги до абонентів, які скидають стічні води до міської каналізації, регламентують взаємні права та обов`язки абонентів і водоканалу, порядок визначення величини плати за скидання стічних вод у міську каналізацію, порядок контролю за виконанням цих Правил, відповідальність та засоби впливу за їх порушення .

Згідно з пунктом 2.4 Правил № 1879 абоненти зобов`язані, зокрема, отримати Умови на скид та укласти договір з водоканалом відповідно до статей 19, 20 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання".

У відповідності до положень пункту 3.3 Правил № 1879 абоненти зобов`язані отримати у водоканалі Умови на скид згідно з додатком 2. Умови на скид видаються на один рік.

Відповідний обов`язок отримати Умови визначено в п. 1.5 договору, зокрема, абонент забезпечує наявність та своєчасне подовження дозволу на скид стічних вод згідно із вимогами місцевих правил приймання, а також забезпечує скид стічних вод з дотриманням допустимих концентрацій забруднюючих речовин. Для житлового фонду, в якому немає підприємств-орендарів, які скидають стічні води технологічного походження, дозвіл на скид стічних вод не потрібен.

Абонент не має права скидати стічні води без одержання Умов на скид. За скидання стічних вод без Умов на скид або після закінчення строку їх дії Абонент сплачує в п`ятикратному розмірі тарифу на послугу з водовідведення за весь період їх відсутності (пункт 8.1 Правил № 1879).

Позивачем та відповідачем з березня 2014 по січень 2017 підписано акти про зняття показів з приладу обліку води (а.с.18-26), у листі-попередженні від 21.03.2017 наголошено про обов`язок абонента отримати у водоканалі Умови на скид стічних вод.

Водночас, матеріали справи не містять доказів отримання відповідачем Умов на скид з 01.03.2014 року по 31.04.2017 року.

Згідно з пунктом 4.1 Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів та Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, плата за скид стічних вод підприємств у системи каналізації населених пунктів вноситься підприємствами згідно з розрахунками водоканалів та виставленими ними рахунками на розрахункові рахунки водоканалів у порядку та в терміни, передбачені договором.

Відповідно до пункту 8.6 Правил № 1879 при порушенні цих Правил та Правил користування № 190 водоканал: за період самовільного (при відсутності чинного договору) користування міською каналізацією виконує розрахунок обсягу стічних вод згідно з пунктом 7.8 розділу 7 цих Правил з моменту початку такого користування, але за період не більше трьох років і до усунення порушення; має право розглядати весь обсяг стічних вод (за розрахунковий період) як такий, що перевищує договірний, і плата за його скидання встановлюється в п`ятикратному розмірі тарифу за водовідведення, зокрема, у разі відсутності у абонента Умов на скид чи закінчення строку їх дії.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктом 8.1 Правил № 1879 передбачено відповідальність абонента за скидання стічних вод без Умов на скид або після закінчення строку їх дії в п`ятикратному розмірі тарифу на послугу з водовідведення за весь період їх відсутності (пункт 8.1 Правил № 1879).

Також п. 4.9 договору передбачено, що в разі порушення абонентом п.п. 1.1, 1.5 цього договору, плата за скид стічних вод без чинного дозволу нараховується у п`ятикратному розмірі тарифу відповідно до вимог місцевих правил приймання.

Враховуючи зазначені положення законодавства та п. 4.9 договору, суд вважає правомірним нарахування плати за скид стічних вод без умов на скид стічних вод в розмірі 89813,76 грн, згідно розрахунку № 15/ВУ-Ф-07/052-01-2017 від 21.03.2017.

Доводи відповідача в частині того, що він 17.10.2010 звертався до позивача про продовження строку дії дозволу на скид стічних вод не беруться до уваги, оскільки нарахування проведено за період з 01.03.2014 по 31.01.2017 і у даний період відповідач не звертався щодо отримання/подовження Умов на скид стічних вод на обєкт за адресою м.Київ, вул. АДРЕСА_1 Заболотного,3, а по п. 3.3.4 Правил № 1879 Умови на скид видаються на один рік.

Щодо застосування строків позовної давності заявлених відповідачем у відзиві на позов.

Відповідно ст. 257 Цивільного кодексу України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з положеннями ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до прийняття ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. ч. 3 та 4 ст. 267 Цивільного кодексу України).

Таким чином, при застосуванні позовної давності та наслідків її спливу (ст. 267 Цивільного кодексу України) необхідно досліджувати та встановлювати насамперед обставини про те, чи порушено право особи, про захист якого вона просить, і лише після цього - у випадку встановленого порушення, і наявності заяви сторони про застосування позовної давності - застосовувати позовну давність та наслідки її спливу.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було здійснено нарахування відповідачу плати за скид стічних вод без Умов на скид за період з 01.03.2014 по 31.04.2017 на загальну суму 89813,76 грн., розрахунок яких здійснено у відповідності до п. 2.1.4 Договору. У зв`язку з невиконання відповідачем вимог Правил № 1879 та неотримання Умов на скид стічних вод, позивачем направлено на адресу відповідача лист-попередження від 21.03.2017 року щодо сплати нарахувань за скид стічних вод без Умов на скид стічних вод в розмірі 89813,76 грн. з розрахунком від 21.03.2017 № 15/ВУ-Ф-07/052-01-2017, з проханням його оплатити в 10-денний термін з дня одержанні. Лист-попередження з розрахунком отримано відповідачем 05.04.2017, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с.16), отже, відповідач повинен був його оплатити до 15.04.2017 включно, таким чином строк позовної давності за вимогою про стягнення 89813,76 грн. почав свій перебіг 15.04.2017 та станом на день звернення позивача з даним позовом до суду (18.06.2019) не сплинув.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки спір до розгляду доведено з вини відповідача, сплачений позивачем судовий збір в сумі 1921,00 грн. в силу ст.129 ГПК України, слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 77, 86, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

в и р і ш и в:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Спільного українсько-англійського підприємства Західна нафтова група у формі товариства з обмеженою відповідальністю (вул.Кременецька, 38, м.Луцьк, Волинська область, 43010, ) на користь Приватного акціонерного товариства Акціонерна компанія Київводоканал (вул.Лейпцизька,1а, м.Київ, 01015, ) 89813,76 грн плати за скид стічних вод без умов на скид стічних вод, а також 1921,00 грн. витрат по судовому збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Дата складення повного

судового рішення

31.10.2019.

Суддя С. В. Костюк