ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 року Справа № 924/772/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Олексюк Г.Є. , суддя Василишин А.Р.

секретар судового засідання Орловська Т.Й.,

представники учасників справи:

позивача- Кравчук В.І.;

відповідача- Рачок Р.В.;

прокурора- Лис Н.В.;

третьої особи 1- не з`явився;

третьої особи 2- не з`явився;

третьої особи 3- не з`явився;

третьої особи 4- не з`явився;

третьої особи 5- не з`явився;

третьої особи 6- не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з господарським судом Хмельницької області апеляційну скаргу Заступника прокурора Хмельницької області на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 20.03.2019р., повний текст якої складено 22.03.2019 року, у справі №924/772/18 (головуючий суддя Смаровоз М.В., суддя Гладюк Ю.В., суддя Димбов-ський В.В.)

за позовами Заступника прокурора Хмельницької області, Заступника керівника Кам`янець-

Подільської місцевої прокуратури в інтересах держави, в особі -

Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області

м.Хмельницький

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Землестандарт» м.Київ

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача:

1. ОСОБА_10 м. Кам`янець- Подільський Хмельницької

обл. 2 . ОСОБА_2

АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 м.Кам`янець-Подільський Хмельницької обл.

4. ОСОБА_4

с.Кам`янка Кам`янець-Подільського р-ну Хмельницької обл.

5. ОСОБА_5

м.Хмельницький 6 . ОСОБА_6 м .Кам`янець -Подільський Хмельницької обл .

7 . ОСОБА_7

с.Кам`янка Кам`янець-Подільського р-ну Хмельницької обл.

8. ОСОБА_8 м.Київ

9. ОСОБА_9 м.Київ

про витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння,-

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 20.03.2019р. у справі №924/772/18 залишено без розгляду позов Заступника прокурора Хмельницької області, Заступника керівника Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури (надалі в тексті - Прокурор) в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (надалі в тексті - Управління) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Землестандарт» (надалі в тексті - Товариство), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача: ОСОБА_10 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння.(т.2, арк.справи 97-100).

Не погоджуючись із ухвалою, Прокурор подав скаргу до Північно-західного апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Хмельницької області від 20.03.2019р. у даній справі та направити справу для розгляду до суду першої інстанції.(т.3, арк. справи 136-145).

Обґрунтовуючи скаргу Прокурор зазначає, що господарський суд першої інстанції неповно з`ясував всі обставини справи, постановивши ухвалу з порушенням норм процесуального права. На думку Скаржника, суд безпідставно не взяв до уваги, що необхідність звернення прокурора з позо-вною заявою зумовлена потребою захистити інтереси держави, в інтересах Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області. Таке звернення прокурора спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання. «Суспіль-ний інтерес» полягає у тому, що спірні земельні ділянки вибули з державної власності на користь громадян поза волею держави в особі уповноваженого органу на розпорядження земельними ділян-ками такої категорії - Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області та в подаль-шому відчужені на користь ТзОВ «Землестандарт», оскільки накази про передачу громадянам відпо-відних земельних ділянок не приймались. Також суд не звернув уваги на положення ст.23 Закону України «Про прокуратуру», ст.53 ГПК України, якими врегульовано підстави звернення прокурора до суду в інтересах держави та не передбачено обов`язку прокурора зазначати причини бездільності Позивача і доводити умисність такої бездіяльності. Таким чином, сам факт бездіяльності Управлін-ня є підставою для звернення прокурора з відповідним позовом на захист інтересів держави. Жод-ним законодавчим актом прокурора не зобов`язано в позовній заяві зазначати причини бездіяль-ності позивача та доведення умисності такої бездіяльності. Доводи суду щодо даного питання не відповідають положенням чинного законодавства і є надуманими.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.04.2019р. відкрито провадження за апеляційною скаргою Прокурора.(т.3, арк.справи 133).

Ухвалою від 14.05.2019р. розгляд справи відкладався.(т.3, арк.справи 214-215)

Провадження у справі №924/772/18 було зупинено 25.06.2019р. до розгляду Великою Пала-тою Верховного Суду справи №587/430/16-ц щодо підставності звернення Прокурора. Ухвалою від 10.10.2019р. провадження у справі №924/772/18 поновлено.(т.3, арк.справи 244-245; т.4, арк.спра-ви 34).

На підставі розпорядження керівника апарату від 29.10.2019р. у зв`язку з перебуванням суд-дів Бучинської Г.Б. та Розізнаної І.В. у щорічних відпустках, за наслідками повторного автомати-зованого розподілу справи колегією суддів у складі: головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Олек-сюк Г.Є., суддя Василишин А.Р. апеляційну скаргу Прокурора прийнято до провадження 29.10. 2019р.(т.4, арк.справи 66-69).

У судовому засіданні апеляційної інстанції 29.10.2019р. Прокурор підтримав свою апеля-ційну скаргу в повному обсязі та надав пояснення в обґрунтування правової позиції. Представник Відповідача заперечив проти задоволення апеляційної скарги. Представник Позивача також надав свої пояснення.

Інші учасники справи не забезпечили явку своїх уповноважених представників у судове засі-дання, хоч про час та місце розгляду скарги були повідомлені у встановленому порядку. Разом з тим, така неявка не перешкоджає розгляду справи, позаяк присутність представників сторін не виз-навалась обов`язковою, а матеріалів справи достатньо для розгляду скарги по суті.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників, вивчивши ма-теріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, Заступник прокурора Хмельницької області, заступник ке-рівника Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управ-ління Держгеокадастру у Хмельницької області звернулись до господарського суду Хмельницької області із позовами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Землестандарт» про витребуван-ня з незаконного володіння Товариства на користь держави в особі Головного управління земель-них ділянок: з кадастровим номером :04:002:0125 (справа №924/772/19); з кадастровим номером :04:002:0133 (справа №924/785/19); з кадастровим номером :04:002: 0136 (справа №924/791/19); з кадастровим номером :04:002:0138 (справа №924/793/19); з кадастровим номером :04:002:0140 (справа №924/795/19); з кадастровим номером :04:002:0102 (справа №924/801/19); з кадастровим номером :04:002:0100 (справа №924/803/19); з кадастровим номером :04:002:0109 (справа №924/809/19); з ка-дастровим номером :04:002:0120 (справа №924/821/19).(т.1, арк.справи 2-8, 26-32, 51-57, 75-81, 100-106, 125-131, 150-156, 178-184, 203-209).

Ухвалами від 03.09.2018р. у справах №924/785/18, №924/791/18, №924/793/18, №924/795/18, №924/801/18, №924/803/18, №924/809/18 та ухвалою від 04.09.2018р. у справі №924/821/19 відкри-то провадження в порядку загального позовного провадження та об`єднано в одне провадження зі справою №924/772/18.(т.1, арк.справи 1, 25, 49, 74, 99, 124, 149, 177, 202).

Ухвалою від 07.12.2018р. справу прийнято до колегіального розгляду.(т.2, арк.справи 249).

Звертаючись із позовами Прокурор зазначає про протиправне вибуття з державної власності земельних ділянок (з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться за межами населених пунктів) за відсутності відповідного рішення органу, уповно-важеного розпоряджатись земельними ділянками - Головного управління Держгеокадастру (ч.1 ст. 116, ч.4 ст.122 Земельного кодексу України). На переконання Прокурора за договорами купівлі-про-дажу земельні ділянки відчужено на користь ТзОВ «Землестандарт» всупереч принципам регулю-вання земельних відносин в Україні. Вважає, що право власності дійсного власника - держави не припинилось із втратою нею цього майна і це право держави підлягає захисту шляхом пред`явлен-ня віндикаційного позову та повернення земельних ділянок до державної власності.

Субсидіарну роль в судовому провадженні Прокурор виконує, щоб інтереси держави не зали-шились незахищеними, замінює відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. Так, Позивач маючи для цього реальну мож-ливість, своєчасно не перевірив законності вибуття земельних ділянок із державної власності та не вжив заходів з їх повернення до державної власності. Прокурором зазначено, що за фактами неза-конного вибуття з державної власності земельних ділянок 01.08.2018р. прокуратурою області розпо-чато досудове розслідування. Суспільний інтерес полягає у відновленні правового порядку в час-тині визначення меж компетенції органу державної влади, відновленні становища, що існувало до порушення права власності Українського народу на землю.

15.01.2019р. Відповідач подав клопотання про залишення позову без розгляду, з огляду на відсутність у Прокурора підстав для пред`явлення позову в інтересах Головного управління Держ-геокадастру у Хмельницькій області. На думку Відповідача, Прокурор належним чином не обґрунту-вав, які саме об`єктивні та непереборні (виключні) обставини унеможливили належне виконання Позивачем своїх повноважень щодо вжиття заходів для повернення земельних ділянок у державну власність.(т.3, арк.справи 1-7).

Перевіривши доводи Прокуратури, суд першої інстанції дійшов висновку, що захищати інте-реси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не Прокурор. А для того, аби інтереси держави не залишились незахищеними - Прокурор виконує субсидіарну роль, за-мінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійнює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку Прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб'-єктом, і які є підстави для звернення прокурора до суду. Прокурор не може вважатися альтерна-тивним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави. У кожному такому випадку Прокурор повинен навести причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Обґрунтовуючи представницькі функції, Прокурор зазначив про неможливість Головного управління звертатися самостійно до суду. Проте, на думку місцевого суду, сама по собі обставина незвернення Позивача з позовом протягом певного періоду, без з`ясування фактичного стану право-відносин між сторонами спору - не свідчить про неналежне виконання таким органом своїх функцій із захисту інтересів держави.

Відтак, на думку суду першої інстанції ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області має пра-во звертатися до суду з позовом, предметом якого є вимоги, заявлені у даній справі, оскільки є орга-ном виконавчої влади, через який держава Україна реалізовує своє право державної власності на спірні земельні ділянки. Звертаючись з даним позовом до суду, Прокурор взяв до уваги лише функ-ції посадових осіб Держгеокадастру та його територіальних органів у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону зе-мель, не надавши жодної оцінки його правам як органу виконавчої влади, який виконує функції розпорядника відповідних земель від імені власника, яким є держава Україна.

Таким чином, за наслідками провадження у справі №924/772/18, яке тривало з 03.09.2018р. по 20.03.2019р., господарський суд Хмельницької області ухвалою від 20.03.2019р. залишив позов Прокурора без розгляду.(т.3, арк.справи 97-100).

Перевіривши додержання судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційний суд вважає, що скарга обґрунтована і підлягає задоволенню, з огляду на наступне:

Предметом даної скарги є підставність звернення Прокурора.

Відповідно до ч.1 ст.5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Кожна особа, в силу ч.1 ст.15 Цивільного кодексу України (надалі в тексті - ЦК України) - має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 статті 16 ЦК України.

Колегія суддів приймає до уваги, що відповідно до ч.ч.3-5 ст.53 ГПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі об-ґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здій-снювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком за-стосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право зверта-тись до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначе-ний орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повно-важень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Переглядаючи оскаржувану ухвалу в межах апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що за змістом ч.2 ст.2 ЦК України - одним з учасників цивільних відносин є держава Україна, яка згідно зі статтями 167, 170 ЦК України набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1311 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь проку-рора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рів-ності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задово-льнити або відхилити … скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі «Ф.В. проти Франції» (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, пункт 27). Водночас існує категорія справ, де підтримка про-курора не порушує справедливого балансу. Так, у справі «Менчинська проти Російської Федерації» (рішення від 15.01.2009, заява №42454/02, пункт 35) ЄСПЛ зазначає, що сторонами цивільного про-вадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юри-дичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси велико-го числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави.

Також у рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003р. №1604 (2003) «Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону» щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важли-вість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені і ефективні органи.

З огляду на викладене, з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та не-обхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового проваджен-ня - зміст п.3 ч.1 ст.1311 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів дер-жави в судах не може тлумачитися розширено.

Відтак, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які пря-мо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя.(п.3 ч.2 ст.129 Конституції України).

Прокурор, відповідно до ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», здійснює представниц-тво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого від-несені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обста-вин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза по-ушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття «інтерес держави».

У рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення поло-жень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокурату-рою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999р. №3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави» висловив позицію про те, що інтереси держа-ви відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, прог-рам, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як на-ціонального багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступ-ник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підс-таві якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути пред-метом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може при-звести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інте-ресів там, де це дійсно потрібно.

У даній справі Прокурор обґрунтував наявність «інтересів держави», які на його думку поля-гають в порушенні законності у земельній сфері, оскільки лише звернення уповноваженого суб`єкта владних повноважень до суду з відповідним позовом можна вважати належним здійсненням захисту інтересів держави. Інші вжиті заходи (зокрема, листування) не відповідають вимогам чинного зако-нодавства. Крім того, встановивши, що з державної власності незаконно вибули земельні ділянки, а орган уповноважений державою здійснювати відповідні функції щодо захисту інтересів держави в сфері земельних відносин тривалий час бездіяв, прокурор мав не тільки законне право, а й обов`язок здійснити захист таких інтересів. Прокурор зазначив, що Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області не мало і не має наміру самостійно звертатись до суду з позовами про вит-ребування спірних земельних ділянок, що і стало підставою для звернення з даним позовом.

Конституція України передбачає можливість представництва прокурором інтересів держави у виключних випадках.

Як вже зазначалось, Прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох ви-падках: - якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; - у разі відсутності такого органу.(ст.23 Закону України «Про прокуратуру»).

У першому випадку передбачається наявність органу, який може здійснювати захист інтере-сів держави самостійно, у другому - відсутність такого органу. При цьому, підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

Також, у першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно. Тобто захищати інте-реси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень. А щоб інтереси дер-жави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому про-вадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює за-хисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд пере-вірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підста-вами для звернення прокурора до суду. Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захи-щати інтереси держави. Така ж правова позиція відображена у постановах Верховного Суду від 02.10.2018р. у справі №4/166 «Б», від 01.08.2018р. №918/95/17 та від 20.09.2018р. у справі №924/ 1237/17.

При цьому, нездійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповнова-женго суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відпо-відні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається. Здійснення захисту неналежним чином - виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рі-шень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною. Неналежність захисту мо-же бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Переглядаючи оскаржувану ухвалу, колегія суддів зауважує, що у випадку, коли держава вступає у цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасни-ками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведін-ка держави у відповідних, зокрема у цивільних, правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах. Така ж правова позиція ві-дображена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018р. у справі №5023/10655/11 та від 26.02.2019р. у справі № 915/478/18).

У судовому процесі, держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, на-ділений повноваженнями у спірних правовідносинах. Тобто, під час розгляду справи в суді фактич-ною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та закона-ми України (частина друга статті 19 Конституції України).

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтверджен-ня судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор корис-тується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

З матеріалів справи вбачається, що обґрунтовуючи позов та апеляційну скаргу Прокурор зазначає, що спірні земельні ділянки вибули з державної власності на користь громадян поза волею держави в особі уповноваженого органу на розпорядження земельними ділянками такої категорії - Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області та в подальшому відчужені на ко-ристь ТзОВ «Землестандарт», оскільки накази про передачу громадянам відповідних земельних ділянок не приймались.

При цьому, за фактами незаконного вибуття з державної власності спірних земельних діля-нок та службових зловживань посадових осіб, прокуратурою області 01.08.2018р. розпочато досудо-ве розслідування, проведення якого доручено управлінню ГУ Національної поліції в Хмельницькій області.

Разом з тим, у своїх поясненнях Позивач вказує про відсутність у нього повноважень на звер-нення з позовами такої категорії, що обґрунтовано підтверджує «пасивну поведінку», тобто бездія-льність щодо своєчасного захисту інтересів держави, яка триває з 15.09.2017 року. Заходи з повер-нення земельних ділянок - Управлінням не вживались з 2017 року і вживатись не будуть, що на дум-ку Прокурора є доказом нездійснення захисту інтересів держави суб`єктом владних повноважень.

Переглядаючи оскаржувану ухвалу, колегія суддів звертає увагу, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та кому-нальної власності» №5245-УІ від 06.09.2012р. (який набрав чинності 01.01.2013р.), зокрема, внесено зміни до Земельного кодексу України, відповідно до яких повноваження з розпорядження земельни-ми ділянками сільськогосподарського призначення державної власності з 01.01.2013р. перейшли до Центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відно-син та його територіальних органів (Держземагентство України).

Згідно з постановою Кабінету міністрів України №442 від 10.09.2014р. «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» внаслідок реорганізації Держземагентства Украї-ни було утворено Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеока-дастр). Отже, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) має право звертатися до суду з позовом, предметом якого є вимоги, які стосуються земельних ді-лянок сільськогосподарського призначення державної власності, стосовно яких прокурором заявле-ні вимоги у даній справі.

Тому, на переконання колегії суддів, звернення Прокурора з позовом до суду зумовлене об'-єктивною причиною, а саме нездійсненням захисту інтересів держави уповноваженим органом.

Обставини дотримання Прокурором встановленої ч.ч.3, 4 ст.23 Закону України «Про проку-ратуру» процедури, яка повинна передувати зверненню до суду з відповідним позовом, з`ясовано апеляційним судом, оскільки за два тижні до звернення - 17.08.2018р. Прокурор повідомив Позива-ча листом №05/2-38вих-18 про встановлення підстав та намір здійснювати представництво інтере-сів держави.(т.1, арк.справи 19).

Разом з тим, місцевий господарський суд залишив зазначені обставини поза увагою.

Переглядаючи оскаржувану ухвалу, колегія суддів зауважує, що частина 1 статті 226 ГПК Ук-раїни містить вичерпний перелік підстав для залишення позовної заяви, без розгляду. Так, суд за-лишає позов без розгляду, якщо: 1) позов подано особою, яка не має процесуальної дієздатності; 2) позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, поса-дове становище якої не вказано; 3) у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав; 4) позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представ-ник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору; 5) позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позо-ву без розгляду; 6) позивач у визначений судом строк не вніс кошти для забезпечення судових вит-рат відповідача і відповідач подав заяву про залишення позову без розгляду; 7) сторони уклали уго-ду про передачу даного спору на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного ар-бітражу, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана; 8) провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172, 173 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк; 9) діє-здатна особа, в інтересах якої у встановлених законом випадках відкрито провадження у справі за заявою іншої особи, не підтримує заявлених вимог і від неї надійшла відповідна заява; 10) після відкриття провадження судом встановлено, що позивачем подано до цього ж суду інший позов (по-зови) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розгля-дається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, по-вернення позовної заяви або залишення позову без розгляду; 11) між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення суду іншої держави, якщо право укласти таку угоду передбачене за-коном або міжнародним договором України, за винятком випадків, якщо суд визнає, що така угода суперечить закону або міжнародному договору України, є недійсною, втратила чинність або не мо-же бути виконана.

Відповідно до ч.5 ст.162 ГПК України, у разі пред`явлення позову особою, якій законом нада-но право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

Прокурор зазначив у позовній заяві підставу для здійснення ним представництва і таким чи-ном виконав вимоги частини ч.5 ст.162 ГПК України.

З матеріалів даної справи вбачається, що її розгляд тривав понад шість місяців з вересня 2018 року до березня 2019 року і висновок суду першої інстанції про залишення позову без розг-ляду розцінюється колегією суддів як занадто формальний і такий, що не ґрунтується на повному та всебічному розгляді судом всіх обставин справи в їх сукупності та свідчить про безпідставне усу-нення місцевого суду від вирішення спору по суті.

Висновок суду першої інстанції про відсутність у даному випадку законних підстав для пред-ставництва інтересів держави, на переконання колегії суддів є помилковим, тому безпідставними є як твердження, що позов заявлено особою, яка не має процесуальної дієздатності, так і залишення позову без розгляду з підстав п.1 ч.1 ст.226 ГПК України, що зумовлює скасування оскаржуваної ухвали як необґрунтованої.

У випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвали про залишення позову без розг-ляду - справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.(ч.3 ст.271 ГПК України).

Відтак, за наслідками перегляду ухвали від 20.03.2019р. - справу №924/772/18 належить передати на розгляд господарського суду Хмельницької області.

З огляду на вищезазначені обставини, колегія суддів вважає, що наявні всі підстави для задо-волення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції з підстав ст.277 ГПК Ук-раїни через неправильне застосування норм процесуального права та невідповідність обставинам справи висновків, викладених в ухвалі, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 34, 86, 129, 226, 233, 240, 255, 271, 275, 277, 282, 284 Господарського про-цесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Заступника прокурора Хмельницької області на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 20.03.2019р. у справі №924/772/18 задоволити.

2. Ухвалу господарського суду Хмельницької області від 20.03.2019р. у справі №924/772/18 скасувати.

3. Матеріали справи №924/772/18 повернути до господарського суду Хмельницької області для розгляду по суті.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 20 днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Василишин А.Р.