СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" жовтня 2019 р. Справа № 917/603/19

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: судді при секретарі судового засідання: за участю представників сторін: від позивача від відповідача розглянувши апеляційну скаргу Мартюхіна Н.О., Геза Т.Д., Плахов О.В., Єлфімовій Ю.О. Єфременко О.О. довіреність №14-192 від 17.05.2019 не з`явився Комунального підприємства "Теплоенерго", м. Кременчук, Полтавська область (вх. №2947 П/2)
на рішення господарського суду від Полтавської області 15.08.2019 (повне рішення складено 21.08.2019)
у справі№917/603/19 (суддя Тимощенко О.М.)
за позовом до відповідачаАкціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ Комунального підприємства "Теплоенерго", м. Кременчук, Полтавська область
простягнення 248 509,86 грн. заборгованості

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 15.08.2019 у справі №917/603/19:

- позовні вимоги задоволено частково;

- стягнуто з Комунального підприємства "Теплоенерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 73 363,71 грн. пені, 8 097,67 грн. - 3% річних, 51 825,84 грн. інфляційних, 2013 грн. витрат по сплаті судового збору;

- в іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням, ухваленим господарським судом першої інстанції, до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся відповідач Комунальне підприємство "Теплоенерго", в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 15.08.2019 у справі №917/603/19 та ухвалити нове, яким зменшити пеню до 80% від суми стягнутої пені за рішенням Господарського суду Полтавської області від 15.08.2019 у справі №917/603/19, судові витрати просить покласти на позивача.

Скаржник вважає, що рішення місцевого господарського суду в оскаржуваній частині є незаконним, прийнятим із порушенням норм матеріального права, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, зважаючи на наступне:

- згідно Статуту КП «Теплоенерго» підприємство створене з метою задоволення потреб населення, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності по постачанню гарячої води та теплопостачанню, а також обслуговуванню всіх інженерних мереж, споруд, вузлів тепломереж;

- майновий стан КП «Теплоенерго» є критичним, підприємство є збитковим, показники збитків за 2016 рік сягли 21 129 тис. грн., а у 2017 році 784 тис. грн., на підтвердження чого надано в додатку до відзиву копії балансу та звітів про фінансові результати за вказані вище періоди;

- місцевий господарський суд залишив поза увагою соціальну значимість підприємства для міста, яке є комунальним підприємством, що постачає тепло та гарячу воду споживачам міста. Так, дані послуги підприємство реалізує відповідно та в рамках до стверджених тарифів, в вартість яких не входять непередбачені витрати, такі як штрафні санкції за несвоєчасно сплачені підприємством рахунки, іншою господарською діяльністю підприємства не займаються, а відповідно грошові надходження формуються виключно з надходжень за надані послуги. Отже, платоспроможність і своєчасність виконання своїх зобов`язань перед кредиторами відповідача повністю залежить від своєчасності виконання своїх зобов`язань споживачами;

- наведені вище обставини вважає достатніми для зменшення розміру пені на 80 відсотків.

Позивач у судовому засіданні 30.10.2019р. заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважає рішення місцевого господарського суду законним та таким, що підлягає залишенню без змін.

Відповідач у судове засідання 30.10.2019р. не з`явився. Через канцелярію суду 29.10.2019 надав клопотання, яким зазначив, що через скрутний фінансовий стан підприємства у останнього відсутня можливість направити уповноваженого представника для участі у судовому засіданні. У зв`язку із наведеним просив забезпечити проведення судового засідання, що призначене на 30.10.2019 у режимі відеоконференції.

Під час розгляду вищевказаного клопотання судова колегія апеляційного господарського суду виходить з наступного.

Згідно ч.ч. 1-2 ст. 197 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою. Учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання.

Як вже зазначалось вище клопотання відповідача про його участь в судовому засіданні 30.10.2019 року в режимі відеоконференції надійшло на адресу суду 29.10.2019 року, про що свідчить штамп канцелярії суду, тобто за 1 день до дня проведення судового засідання.

Судова колегія апеляційного господарського суду враховує той факт, що клопотання відповідача було передано поштовому підприємству 23.10.2019, разом з тим, Комунальне підприємство "Теплоенерго" під час направлення поштової кореспонденції повинно було враховувати нормативні строки пересилання поштових відправлень.

Крім того, Комунальне підприємство "Теплоенерго", розуміючи, що клопотання про проведення відеоконференції не встигне дійти за 5 днів до дати проведення судового засідання, не було позбавлене можливості направити таке ж саме клопотання на електронну пошту суду.

З огляду на вищевикладене та приймаючи до уваги, що явка сторін у судове засідання не визнавалась обов`язковою, судова колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку щодо залишення клопотання відповідача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції без задоволення.

Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 21.01.2015 року між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (далі - продавець) та Комунальним підприємством "Теплоенерго" (далі - покупець) був укладений договір №4108/15-КП-24 купівлі-продажу природного газу (далі - договір).

Між сторонами 09.02.2015 року, 27.03.2015 року, 10.04.2015 року, 29.05.2015 року, 08.06.2015 року, 20.07.2015 року, 30.07.2015 року, 20.10.2015 року, 22.10.2015 року, 02.11.2015 року були підписані додаткові угоди до договору №4108/15-КП-24 купівлі-продажу природного газу від 21.01.2015 року.

Відповідно до п. 1.1 договору продавець зобов`язувався передати у власність покупцю у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець - прийняти та оплатити цей природний газ, на умовах цього договору.

Згідно з п. 6.1 договору оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 7.2 укладеного сторонами договору визначено, що у разі невиконання Покупцем умов пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилається на те, що ним на виконання умов договору купівлі-продажу природного газу протягом січня - грудня 2015 року було поставлено відповідачу природний газ на загальну суму 1 929 069,44 грн., що підтверджується підписаними між сторонами актами приймання - передачі природного газу та корегуючи ми актами.

В зв`язку з тим, що відповідачем не здійснено повну оплату за договором купівлі-продажу природного газу №4108/15-КП-24 від 21.01.2015 року та допущено прострочення строків оплати за отриманий газ по договору купівлі-продажу природного газу №4108/15-КП-24 від 21.01.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 248 509,86 грн.

Як вже зазначалось вище рішенням господарського суду Полтавської області від 15.08.2019 у справі №917/603/19 позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з Комунального підприємства "Теплоенерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 73 363,71 грн. пені, 8 097,67 грн. - 3% річних, 51 825,84 грн. інфляційних, 2013 грн. витрат по сплаті судового збору; в іншій частині позову відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Як вбачається із змісту оскаржуваного рішення, місцевий господарський суд залишив без задоволення клопотання Комунального підприємства "Теплоенерго" про зменшення розміру пені на 80% та, як наслідок, стягнув пеню в розмірі 73 363,71 грн. пені, тобто в повному обсязі

Колегія суддів зазначає, що рішення суду першої інстанції оскаржуються лише в частині незадоволення клопотання Комунального підприємства "Теплоенерго" про зменшення розміру пені на 80%, у зв`язку із чим вказане рішення в силу вимог ч. 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України переглядається виключно в оскаржуваній частині.

При перегляді рішення господарського суду Полтавської області від 15.08.2019 у справі №917/603/19 судова колегія апеляційного господарського суду виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Як визначено положеннями ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до умов укладеного договору.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.ч.1, 3 ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі статтею 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

За положенням частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Правовий аналіз вищевказаних положень законодавства дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Встановивши відповідні обставини, суд вирішує стосовно можливості зменшення розміру заявленої до стягнення пені, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд (відповідний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18, від 13.05.2019 у справі №904/4071/18, від 18.06.2019 у справі №914/891/16).

Також колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що встановлення конкретного розміру зменшення за умов наявності підстав для його застосування, є дискреційним повноваженням суду, який застосовує таке зменшення діюче законодавство не містить норми, яка б визначала конкретну формулу для визначення розміру відсотку зменшення, що зумовлює використання апеляційним судом загальних принципів, визначених, зокрема, в ст.2 Господарського процесуального кодексу України.

Матеріали справи свідчать, що в обґрунтування клопотання про зменшення розміру пені на 80%, Комунальне підприємство "Теплоенерго" зазначило, що сума штрафних санкцій є надмірно великою для підприємства відповідача. Також відповідач вказує на те, що дана заборгованість ним оплачена з порушенням строків в зв`язку тим, що споживачі відповідача проводять несвоєчасні розрахунки з ним за отриманий природний газ.

На підтвердження вищевказаних обставин, Комунальне підприємство "Теплоенерго" надало копії балансів та звітів про фінансові результати за 2016 та 2017 роки, а також копії оборотньо-сальдових відомостей по рахунку 361 КП «Теплоенерго» за 2016, 2017 роки.

Із наданих відповідачем документів вбачається, що Комунальне підприємство «Теплоенерго» є збитковим, показники збитків за 2016 рік складають 21 129 тис. грн., а у 2017 році 784 тис. грн.

Дослідивши надані відповідачем документи та доводи клопотання про зменшення суми пені, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком місцевого господарського суду щодо залишення вищевказаного клопотання без задоволення, зважаючи на наступне:

- відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Таким чином, вказана правова норма встановлює, що підприємство організовує свою господарську діяльність на власний ризик, що як наслідок покладає на останнє нести тягар несприятливих наслідків такої діяльності;

- незважаючи на факт погашення відповідачем суми боргу в повному обсязі, розмір пені в сумі 73 363,71 грн. не є значним та є наслідком несвоєчасного виконання Комунальним підприємством «Теплоенерго» своїх зобов`язань за договором №4108/15-КП-24 купівлі-продажу природного газу від 21.01.2015;

- наявні в матеріалах справи документи свідчать про систематичність прострочення виконання відповідачем зобов`язань з оплати вартості отриманого природного газу;

- пунктом 1.2. договору №4108/15-КП-24 купівлі-продажу природного газу від 21.01.2015 передбачено, що газ, що продається за цим договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання (крім бюджетних організацій та установ).

За таких обставин, виконання зазначеного договору купівлі-продажу природного газу не пов`язано із несвоєчасним перерахуванням населенням грошових коштів за отримані послуги з теплопостачання на користь КП "Теплоенерго";

- Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" включена в перелік

об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 4 березня 2015 р. № 83, у зв`язку із чим зменшення розміру штрафних санкцій не забезпечить баланс інтересів обох сторін;

- обставини, на які посилався відповідач у своєму клопотанні про зменшення розміру штрафних санкцій, не свідчать про їх винятковість, та як наслідок, про відсутність підстав для зменшення розміру пені.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, у зв`язку із чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення господарського суду Полтавської області від 15.08.2019 у справі №917/603/19 в оскаржуваній частині підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Теплоенерго" на рішення господарського суду Полтавської області від 15.08.2019 у справі №917/603/19 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 15.08.2019 у справі №917/603/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий суддя Н.О. Мартюхіна

Суддя О.В. Плахов

Суддя Т.Д. Геза

(Повний текст постанови складено 01.11.2019 року).