ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/260/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткач І. В. - головуючий, Кондратова І. Д., Кролевець О. А.,

за участю секретаря судового засідання Співака С.В.,

представників учасників справи

позивача - Глущенко В. В.,

відповідача - Герелюк Т. Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.07.2019

(головуючий - Тищенко А.І., судді Михальська Ю.Б., Скрипка І.М.)

у справі №910/260/19 Господарського суду міста Києва

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Прикарпаттрансгаз"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сігірія"

про стягнення неустойки,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Стислий виклад позовних вимог

1.1. Акціонерне товариство "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Прикарпаттрансгаз" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сігірія" про стягнення пені у сумі 621 626, 21 грн та штрафу у сумі 513 750, 00 грн.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору № від 26.10.2017.

2. Стислий виклад обставин справи, встановлених судами попередніх інстанцій

2.1. 26 жовтня 2017 року між Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" (змінено тип товариства на Акціонере товариство "Укртрансгаз") як замовником та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сігірія" як виконавцем укладено договір № (далі - договір).

Відповідно до п.1.1 укладеного договору виконавець зобов`язався в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі відповідно до договірної ціни, на свій ризик виконати за завданням замовника, а замовник зобов`язується прийняти і оплатити послугу: "Фарбування та скління (Відновлення захисного покриття обладнання та трубопроводів КС Богородчанського ЛВУМГ)". Місце надання послуг: КС Богородчани-2, КС Богородчани-3, КС Богородчани. Богородчанське ЛВУМГ Філія УМГ "ПРИКАРПАТТРАНСГАЗ" ПАТ "УКРТРАНСГАЗ" (п.1.2 договору).

2.2. Згідно з п.3.1 договору склад та обсяг послуг "Фарбування та скління (відновлення захисного покриття обладнання та трубопроводів КС Богородчанського ЛВУМГ)", що доручаються до виконання виконавцю, визначені кошторисною документацією, яка є невід`ємною частиною цього договору.

2.3. Пунктами 3.1-3.3, 4.1-4.4 встановлено обов`язки замовника та виконавця щодо обсягу надання послуг та умов платежу.

2.4. У п.5.1 договору сторони погодили, що виконавець повинен надати послуги, передбачені п.1.1 цього договору, з моменту підписання договору до 30.11.2018, відповідно до узгодженого між виконавцем і замовником "Календарного плану надання послуг" (додаток 2), який є невід`ємною частиною цього договору. Календарний план надання послуг може коригуватись за письмовим погодженням сторін із врахуванням особливостей режимів експлуатації обладнання компресорної станції замовника (п.5.2).

Розділом 6 договору регламентовані зобов`язання сторін, а саме згідно з п.6.1.1 виконавець зобов`язаний надати усі послуги своїми силами і засобами, визначені у п. 1.1 цього договору, в обсязі і в строки, передбачені договором, і надати послуги замовнику в стані, що відповідає кошторисній документації. Замовник відповідно до п.6.2.1 зобов`язаний визначити і передати виконавцю місце виконання послуг, визначених у п. 1.1 цього договору; прийняти надані виконавцем послуги та підписати акт здачі-приймання виконаних послуг за умови належного виконання таких послуг відповідачем (п.6.2.2 договору).

2.5. Згідно з п.7.1 договору у випадку порушення своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та чинним в Україні законодавством. Порушенням зобов`язання є: його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (пункт 7.1 договору).

Відповідно до п. 7.6 договору за порушення термінів надання послуг, вказаних у цьому договорі, виконавець сплачує замовнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості не наданих у строк послуг за кожен день прострочення. Згідно з п.7.7 договору виконавець також сплачує замовнику штраф у розмірі 10% від вартості невиконаних у строк робіт.

2.6. Невиконання відповідачем робіт, визначених договором, і стало підставою для виникнення спору у цій справі.

3. Стислий виклад змісту судових рішень, ухвалених у справі

3.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.03.2019 позов задоволено у повному обсязі. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сігірія" на користь позивача 621 626, 21 грн пені та 513 750 грн штрафу, а також 17 030, 64 грн витрат зі сплати судового збору.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог, оскільки відповідач не надав жодних доказів належного виконання робіт за договором у визначений п.5.1 договору строк (30.11.2018).

Відзив на позовну заяву відповідач не подавав.

Посилання представника відповідача на прострочення виконання позивачем взятих на себе зобов`язань суд визнав необґрунтованим, зазначивши про відсутність будь-яких доказів звернення відповідача протягом визначених договором строків для виконання робіт з приводу невиконання позивачем будь-яких умов договору.

3.2. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.07.2019 рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову позивачу у задоволенні позову.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що у зв`язку з невиконанням позивачем свого обов`язку щодо доведення до відома відповідача кошторисної документації відповідно до п.1.1, 3.1 договору, не передання місця виконання послуги згідно з умовами п. 6.2.1 договору та не доведення до відома відповідача переліку осіб, які уповноважені представляти позивача (п.11.1 договору), у Акціонерного товариства "Укртрансгаз" не виникло права вимоги виконання робіт відповідачем та нарахування штрафних санкцій.

4. Стислий виклад вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи

4.1. Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулося до суду з касаційною скаргою, в якій просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі рішення місцевого господарського суду. Понесені позивачем судові витрати покласти на відповідача.

4.1.1. Позивач зазначає, що відповідно до умов п. 3.1 договору кошторисна документація є невід`ємною його частиною, а кошторисні розрахунки є складовою договору. Отже, помилковим є висновок суду апеляційної інстанції про не доведення до відома відповідача змісту цієї кошторисної документації.

4.1.2. На думку скаржника, необґрунтованим є висновок апеляційного господарського суду щодо не визначення та не передання позивачем місця виконання робіт.

У спростування зазначеного скаржник наводить зміст п.1.2 договору, у якому погоджено місце надання послуг, а також звертає увагу на додаток №2 до договору, згідно з яким сторони погодили сім етапів робіт з чітким зазначенням найменування та змісту послуг, термінами їх виконання та місцем їх виконання по кожному з етапів окремо.

4.1.3. Під час підписання договору позивач довід до відома відповідача інформацію про особу, яка його підписувала та відповідно уповноважена представляти інтереси замовника.

Позивач стверджує, що вчинив усі необхідні дії для виконання відповідачем умов договору, проте ТОВ "Сігірія" порушило взяті на себе зобов`язання.

4.1.4. Викладене свідчить, що відмовивши у задоволенні позовних вимог суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми матеріального права, а саме ст.ст. 526, 530, 610, 612, 629 ЦК України, ст. 193 ГК України, а також порушив ст. ст. 76-79, ст. 236 ГПК України.

4.2. Відповідач відзив на касаційну скаргу не подав.

4.3. Під час розгляду справи у суді касаційної інстанції у справі оголошувалась перерва, що підтверджується ухвалою Суду від 16.10.2019.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

5. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

5.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

5.1.1. Відповідно до частини 1 ст. 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

5.1.2. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. (ч.2 ст.300 Господарського процесуального кодексу України).

5.2. Щодо суті касаційної скарги

5.2.1. Спір у справі стосується питання стягнення неустойки за неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором.

5.2.2. Відповідно до вимог ч.1 ст.193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. В силу статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктом 3 ст.611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч.1 ст.549 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

5.2.3. Обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Предмет доказування під час розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій складають факти, якими сторони обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або які мають інше значення для правильного вирішення справи і підлягають встановленню під час ухвалення судового рішення.

5.2.4. Суди обох інстанцій встановили, що згідно з п.5.1 укладеного сторонами договору відповідач зобов`язався виконати всі роботи за договором у строк до 30.11.2018 згідно з календарним планом, затвердженим у додатку №2 до договору.

Суд апеляційної інстанції, відмовивши у задоволенні позову, вважав, що прострочення відповідача не відбулось у зв`язку з неналежним виконанням позивачем своїх зобов`язань за договором. А саме, йдеться про невиконання позивачем свого обов`язку щодо доведення до відома відповідача кошторисної документації відповідно до п.1.1, 3.1 договору, не виконання позивачем обов`язку передати місце виконання послуги згідно з умовами п. 6.2.1 договору та не доведення до відома відповідача переліку осіб, які уповноважені представляти позивача (п.11.1 договору).

Тоді як задовольнивши позов у повному обсязі, місцевий господарський суд вказав на необґрунтованість посилань відповідача на прострочення позивача, який не надав необхідних вихідних даних щодо переліку уповноважених осіб позивача, кошторисної документації із встановленим обсягом робіт, місця виконання послуг, а також інформації про проведення реорганізації та зміни юридичної особи позивача.

Тобто висновки судів попередніх інстанцій за результатами оцінки одних і тих же положень договору, укладеного між сторонами спору, є взаємовиключними. Жодних інших висновків щодо аналізу умов договору, погоджених сторонами, зокрема, але не виключно, складу та обсягу надання послуг (виконання робіт) відповідачем, прав та обов`язків сторін цього договору, відповідальності сторін, ні рішення суду першої інстанції, ні постанова апеляційного господарського суду не містять.

Суд касаційної інстанції не наділений повноваженням оцінювати докази у справі та встановлювати її фактичні обставини, проте вважає, що зазначені вище висновки судів першої та апеляційної інстанцій є передчасними, зважаючи на таке.

5.2.5. Відповідно до приписів ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Проте ухвалені у справі судові рішення зазначеним критеріям не відповідають. Суд першої інстанції обмежився лише висновком про те, що відповідач не надав доказів звернення до позивача з приводу невиконання позивачем певних умов договору, а суд апеляційної інстанції - що позивач порушив певні умови договору, що і стало наслідком невиконання його умов зі сторони відповідача.

5.2.6. Поза увагою судів обох інстанцій залишилось питання складу та обсягу робіт, які повинні були бути виконані відповідачем, а також правові підстави їх невиконання. Суди не надали належної оцінки розділу 3 договору, зокрема його пунктам 3.1 та 3.2, згідно з якими склад та обсяг послуг визначені кошторисною документацією, а вимоги до матеріалів, технології виконання робіт тощо - "Технічними вимогами і якісними характеристиками предмета закупівлі" (додаток 3), які є невід`ємною частиною цього договору.

В умовах коли одна сторона стверджує про обізнаність іншої сторони з погодженим обсягом робіт, які повинні бути нею виконані, а інша сторона цей факт заперечує, належне встановлення фактичних обставин справи судом за результатами вичерпної правової оцінки відповідних документів, є визначальним для правильного вирішення спору.

Так, позивач стверджує, що відповідач є переможцем торгів з предмета закупівлі, проте матеріали справи не містять документів, які б це підтверджували. Відсутній у матеріалах справи і додаток 3 до договору, який, як зазначено у п.3.2 договору, визначає технічні вимоги та якісні характеристики обсягу робіт, що повинен був виконати відповідач. Отже, суди попередніх інстанцій не встановили чи дійсно відповідач був обізнаний з усім обсягом робіт, який повинен був виконати за договором, місцем виконання цих робіт, їх технічними особливостями тощо.

У свою чергу відповідач також не наводить належних аргументів з посиланням на відповідні докази, які б підтверджували, що він був необізнаний з місцем виконання робіт. Відповідач не вказав, а суд апеляційної інстанції, задовольнивши його апеляційну скаргу, не дослідив положення договору та/або інші докази, наявні у справі, які б свідчили про правомірність невиконання ТОВ "Сігірія" своїх зобов`язань за договором. Договір не містить умов, які б змінювали чи нівелювали зобов`язання відповідача виконати погоджені у договорі роботи (надати послуги), у зв`язку з вчиненням чи не вчинення позивачем певних дій.

Передчасним є висновок апеляційного господарського суду про можливість звільнення відповідача від відповідальності за невиконання умов договору з огляду на невиконання позивачем свого обов`язку передати інформацію з переліком уповноважених осіб на представництво інтересів сторін договору з визначенням обсягу їх повноважень (п.11.1 договору). По-перше, суд не врахував, що цей обов`язок сторін є двостороннім, а по-друге, такий висновок здійснений без аналізу та врахування інших положень договору чи наявних у справі документів, які б підтверджували неможливість відповідача приступити до виконання робіт за договором, у зв`язку з невиконанням позивачем пункту 11.1 договору.

Водночас, передчасним є і висновок суду першої інстанції про задоволення позову у повному обсязі, оскільки суд не перевірив на підставі відповідних доказів розмір заявлених до стягнення сум пені та штрафу, правильність всіх вихідних даних (період нарахування, розмір, кінцева дата нарахування тощо), арифметичну правильність проведеного розрахунку. Місцевий господарський суд обмежився лише формальним посиланням на те, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню, що не відповідає вимогам щодо законності та обґрунтованості судового рішення, встановленим у ст.236 ГПК України.

5.2.7. Згідно з приписами ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Наведена норма зобов`язує суд у кожному конкретному випадку оцінювати наявні докази в їх сукупності, з урахуванням повноти встановлення всіх обставин справи, необхідних для правильного вирішення спору, на основі вичерпних і підтверджених висновків.

Всупереч вказаним вимогам закону, зважаючи на зазначене вище у пунктах 5.2.4, 5.2.5, 5.2.6 цієї постанови, суди попередніх інстанцій не надали належної правової оцінки наявним у справі доказам, не встановили усіх фактичних обставин цієї справи, що призвело до здійснення судами передчасним та суперечливих висновків за результатами її розгляду.

Зважаючи на компетенцію суду касаційної інстанції, Верховний Суд позбавлений можливості самостійно дослідити проведені позивачем нарахування заборгованості відповідача та встановити їх обґрунтованість, а також встановити обставини справи, які б підтвердили доводи відповідача про неможливість виконання ним умов договору внаслідок недобросовісних дій з боку позивача.

6. Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

6.1. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд.

6.2. Зважаючи на зазначене вище у розділі 5 цієї постанови, суд касаційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги позивача та необхідність скасування рішення та постанови судів попередніх інстанцій з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

6.3. Під час нового розгляду справи господарським судам слід взяти до уваги викладене у цій постанові, вжити всі передбачені законом заходи для всебічного, повного і об`єктивного встановлення обставин справи, прав і обов`язків сторін і в залежності від встановленого та відповідно до чинного законодавства вирішити спір з належним застосуванням норм матеріального права та відповідно до положень процесуального права.

7. Судові витрати

7.1. Враховуючи, що судові рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд, розподіл судових витрат у справі, в тому числі, й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги, здійснює господарський суд, який ухвалює рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 316, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" задовольнити частково.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.07.2019 та рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2019 у справі №910/260/19 скасувати.

3. Справу №910/260/19 передати на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. Ткач

Судді І. Кондратова

О. Кролевець