ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 року

м. Київ

Справа № 904/3778/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Малашенкової Т.М. (головуючий), Бенедисюка І.М., Селіваненка В.П.

за участю секретаря судового засідання Чупрій А.П.,

представників учасників справи:

позивача - Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - територіальне відділення АМК, скаржник, позивач) - Павленко О.В., дов. від 11.02.2019 №54-03/3д,

відповідача - Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз" (далі - Товариство, відповідач) - Волощук П.Ю., адвокат, посв. від 12.07.2017 №000081,

розглянув касаційну скаргу територіального відділення АМК

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.11.2018 (суддя Петренко І.В.) та

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 22.07.2019 (головуючий - суддя Березкіна О.В., судді: Білецька Л.М., Іванов О.Г.)

зі справи № 904/3778/18

за позовом територіального відділення АМК

до Товариства

про стягнення 17 010 грн пені.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Відділення звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Товариства 17 010 грн пені внаслідок прострочення сплати штрафу, накладеного рішенням адміністративної колегії позивача від 20.12.2016 № 45/01-14/06-16 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" (далі - Рішення АМК).

1.2. Позовна заява з посиланням, зокрема, на приписи статті 56 Закону України від 11.01.2001 № 2210-ІІІ "Про захист економічної конкуренції" (далі - Закон № 2210) мотивована наявністю підстав для стягнення пені.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

2.1. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.11.2018 у задоволенні позову відмовлено.

2.2. Прийняте зі справи судове рішення з посиланням, зокрема, на приписи статей 56, 60 Закону № 2210 мотивовано прийняттям місцевим судом позовної заяви Товариства до провадження про визнання Рішення АМК недійсним у справі № 904/12553/16 до спливу двомісячного строку на його (Рішення АМК) оскарження, що фактично зупинило перебіг такого строку на сплату штрафу, а подальший перебіг цього строку було продовжено після закінчення розгляду спору господарським судом, внаслідок чого відсутні підстави для стягнення пені за 21 день за період з 28.09.2017 по 18.10.2017.

2.3. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 21.01.2019 зазначене рішення місцевого суду зі справи скасовано та прийнято нове рішення про задоволення позову.

2.4. Постанова суду апеляційної інстанції з посиланням, зокрема, на приписи статей 56, 60 Закону № 2210 мотивована наявністю підстав для стягнення пені.

2.5. Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.05.2019: касаційну скаргу Товариства задоволено частково; постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21.01.2019 зі справи № 904/3778/18 скасовано; справу передано на новий розгляд до Центрального апеляційного господарського суду.

2.6. Постанова Верховного Суду мотивована порушенням судом апеляційної інстанції приписів статей 233, 247, 270 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

2.7. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 22.07.2019 апеляційну скаргу територіального відділення АМК залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.11.2018 у справі №904/3778/18 - без змін.

2.8. Постанова суду апеляційної інстанції з посиланням, зокрема, на приписи статті 56 Закону № 2210 мотивована відсутністю підстав для стягнення для стягнення пені.

3. Короткий зміст вимог касаційних скарг

3.1. У касаційній скарзі до Верховного Суду територіальне відділення АМК просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.11.2018 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 22.07.2019 у справі № 904/3778/18, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

4. Доводи особи, яка подала касаційні скарги

4.1. Скаржник стверджує, що статтею 56 Закону № 2210 визначено тривалість зупинення нарахування пені виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався розгляд чи перегляд господарським судом справи про визнання недійсним рішення органу АМК про накладення штрафу, і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи у суді, коли згаданий розгляд чи перегляд не здійснюється.

Тому, на думку скаржника, підлягають задоволенню вимоги про стягнення пені у період з 28.09.2017 по 18.10.2017 року (період з дня, наступного за днем прийняття постанови Вищого господарського суду України, до дня, що передує прийняттю до розгляду справи № 904/12553/16 ухвалою від 19.10.2017), оскільки в цей період матеріали справи знаходилися в суді, проте фактично розгляд чи перегляд справи №904/12553/16 не здійснювався.

5. Позиція, викладена у відзиві на касаційну скаргу

5.1. Товариство 23.10.2019 надіслало на адресу Касаційного господарського суду відзив на касаційну скаргу, в якому, посилаючись на необґрунтованість доводів територіального відділення АМК, просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.11.2018 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 22.07.2019 - без змін.

6. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

6.1. Судами попередніх інстанцій встановлено, що:

6.1.1. Рішенням АМК:

- дії Товариства щодо надання на вимогу від 09.08.2016 № 2003/21/06-16 до територіального відділення інформації в неповному обсязі визнано порушенням, передбаченим пунктом 14 статті 50 Закону № 2210, у вигляді подання інформації в неповному обсязі Відділенню (пункт 1);

- за вчинення зазначеного в пункті 1 цього рішення порушення на Товариство накладено штраф у розмірі 54 000 грн (пункт 2);

- дії Товариства щодо надання на вимогу від 05.09.2016 № 2243/21/06-16 до територіального відділення недостовірної інформації визнано порушенням, передбаченим пунктом 15 статті 50 Закону № 2210, у вигляді подання недостовірної інформації Відділенню (пункт 3);

- за вчинення зазначеного в пункті 3 цього рішення порушення на Товариство накладено штраф у розмірі 68 000 грн. (пункт 4).

6.1.1. Товариство звернулося до господарського суду з позовом про визнання недійсним Рішення АМК;

- рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 27.02.2017 у справі № 904/12553/16, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.05.2017, позов задоволено частково та визнано недійсним Рішення АМК в частині подання інформації в неповному обсязі Відділенню, що є порушенням, передбаченим пунктом 14 статті 50 Закону № 2210. В решті позовних вимог відмовлено;

- постановою Вищого господарського суду України від 27.09.2017 постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.05.2017 та рішення місцевого суду від 27.02.2017 у справі № 904/12553/16 в частині визнання недійсним Рішення АМК щодо подання інформації в неповному обсязі скасовано. Справу № 904/12553/16 направлено на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області. В іншій частині постанову апеляційного господарського суду від 22.05.2017 та рішення господарського суду від 27.02.2017 у справі № 904/12553/16 залишено без змін;

- за результатами нового розгляду справи рішенням місцевого суду від 07.12.2017 зі справи № 904/12553/16 у позові відмовлено;

- постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.01.2018 рішення місцевого господарського суду від 07.12.2017 зі справи № 904/12553/16 скасовано та прийнято нове рішення, яким визнано недійсним Рішення АМК у частині визнання дій Товариства щодо надання на вимогу про надання інформації від 09.08.2016 № 2003/21/06-16 до Відділення інформації в неповному обсязі порушенням, передбаченим пунктом 14 статті 50 Закону № 2210 у вигляді подання інформації в неповному обсязі Відділенню, та накладення штрафу на Товариство у розмірі 54 000 грн за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, вказане в пункті 1 резолютивної частини Рішення АМК;

- постановою Верховного Суду від 30.05.2018 постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.01.2018 у справі № 904/12553/16 скасовано, рішення місцевого суду від 07.12.2017 залишено в силі.

6.1.2. Товариство 27.02.2017 сплатило штраф у сумі 68 000 грн.

Товариство 07.12.2017 сплатило штраф у сумі 54 000 грн..

6.1.3. Суду не подано доказів того, що органом Антимонопольного комітету України було визначено інший, ніж передбачений частиною четвертою статті 60 Закону № 2210, порядок зупинення виконання рішення органу Антимонопольного комітету України у разі порушення провадження у справі про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України;

Рішення АМК полягало у визнанні порушень і накладенні на Товариство штрафів, а зупинення його виконання в порядку частини четвертої статті 60 Закону № 2210, визначає для Товариства право невиплати суми штрафів на час розгляду справи про визнання недійсним Рішення АМК.

6.1.4. Територіальне відділення АМК листом від 21.12.2016 № 3472/29/06-16 направило Товариству Рішення АМК, яке відповідачем отримано 28.12.2016;

останній день строку виконання Рішення АМК - 29.02.2017 (28.02.2017 - вихідний день);

ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 03.01.2017 у справі № 904/12553/16 прийнято позовну заяву Товариства про визнання недійсним Рішення АМК і порушено провадження у справі.

6.2. Ухвалюючи рішення про відмову у задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що з моменту прийняття позовної заяви Товариства і порушення провадження у справі (03.01.2017) фактично зупинено перебіг двомісячного строку на сплату штрафу, подальший перебіг якого було продовжено після закінчення розгляду спору господарським судом, а тому немає підстави для стягнення з відповідача пені за 21 день у період з 28.09.2017 по 18.10.2017, протягом якого було зупинено виконання Рішення АМК, через відсутність у Товариства в цей період обов`язку зі сплати штрафу.

6.3. Приймаючи постанову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що скасування рішення судів першої та апеляційної інстанції з направленням справи на новий розгляд свідчить про те, що розгляд справи в судах не закінчено, а тому в період з 28.09.2017 по 18.10.2017, тобто, з наступного дня після прийняття постанови Вищого господарського суду України від 27.09.2017 про направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції і до дня, який передував прийняттю справи до свого провадження судом першої інстанції, - 19.10.2017, відсутні підстави для нарахування пені.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначив про те, що не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що в разі оскарження рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу обов`язковому зупиненню підлягає не тільки нарахування пені, але й виконання самого рішення, оскільки положеннями статті 56 Закону № 2210 не передбачено переривання чи зупинення двомісячного строку, відведеного для добровільної сплати штрафу, накладеного Рішенням АМК, а передбачено лише переривання строку для нарахування пені у зв`язку з оскарженням такого рішення до суду, а положеннями статті 60 Закону № 2210 передбачено лише зупинення примусового виконання Рішення АМК у разі його оскарження в двомісячний строк з дня одержання такого рішення; цей строк є присікальним і відновленню не підлягає.

7. ДЖЕРЕЛА ПРАВА

7.1. Закон № 2210:

абзаци другий та сьомий частини першої статті 48:

- за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про: визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу;

частини друга, третя, п`ята та сьома статті 56:

- рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов`язковими до виконання;

- особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу;

- за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України. Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу.

Нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду. Нарахування пені зупиняється на час розгляду органом Антимонопольного комітету України заяви особи, на яку накладено штраф, про перевірку чи перегляд рішення у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції;

- у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку.

8. Межі розгляду справи судом касаційної інстанції

8.1. З урахуванням меж розгляду справи судом касаційної інстанції, визначених статтею 300 ГПК України, не можуть бути взяті до уваги аргументи скаржника про необхідність встановлення обставин справи, про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

8.2. Згідно з компетенцією, визначеною законом, Верховний Суд в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

9. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

9.1. Територіальне відділення АМК звернулося до місцевого суду з позовною заявою про стягнення з Товариства 17 010 грн пені внаслідок прострочення останнім сплати штрафу, накладеного Рішенням АМК.

9.2. Судами попередніх інстанцій відмовлено у задоволенні позовних вимог територіального відділення АМК про стягнення пені у сумі 17 010 грн, нарахованої за період з 28.09.2017 по 18.10.2017, з огляду на приписи статті 56 Закону №2210.

9.3. Приймаючи постанову, суд апеляційної інстанції зазначив про те, що вважає безпідставними та не погоджується з доводами територіального відділення АМК про те, що зазначений позивачем період нарахування пені (з 29.08.09.2017 по 18.10.2017) є тим періодом, коли фактичний розгляд справи судом не здійснювався.

9.4. З даним висновком Верховний Суд не погоджується з огляду на таке.

9.5. У застосуванні приписів статті 56 Закону №2210 (щодо стягнення з суб`єктів господарювання штрафу та пені у зв`язку з порушенням ними законодавства про захист економічної конкуренції) необхідно враховувати таке. Абзацами третім-п`ятим частини п`ятої зазначеної статті Закону передбачено зупинення нарахування пені на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду.

9.6. Аналіз зазначених норм спеціального закону щодо відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, свідчить, що тривалість такого зупинення визначається виключно періодом, протягом якого судом фактично здійснювався розгляд чи перегляд справи. Наприклад, у суді першої інстанції - з дня порушення провадження у справі до дня прийняття в ній рішення; у судах апеляційної та касаційної інстанцій - з дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня ухвалення відповідного судового рішення). В цей період не включається час знаходження матеріалів справи у суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснювались.

9.7. Щодо застосування абзаців третього - п`ятого частини п`ятої статті 56 Закону № 2210-ІІ у спорах про стягнення пені у зв`язку з невиконанням рішень органів Антимонопольного комітету України існує стала судова практика, викладена, зокрема в постановах Верховного Суду від 11.06.2019 №910/9272/18, від 04.07.2019 у справі № 910/14288/18, від 22.01.2019 у справі № 915/304/18, від 19.03.2019 у справі № 904/3536/18, від 27.11.2018 у справі № 910/4081/18.

9.8. Беручи до уваги те, що згаданими положеннями статті 56 Закону № 2210 передбачено лише переривання строку для нарахування пені у зв`язку з оскарженням такого рішення до суду; з`ясувавши те, що Рішення АМК у встановленому порядку не скасовано і недійсним не визнано та є обов`язковим до виконання, врахувавши, встановлені судами попередніх інстанцій перебіг судового розгляду позовних вимог Товариства у справі № 904/12553/16, факт виконання Товариством Рішення АМК щодо сплати штрафу 07.12.2017, здійснивши перевірку правильності нарахування територіальним відділенням АМК пені (тривалість, розмір), Касаційний господарський суд дійшов висновку про прийняття нового рішення про задоволення позову територіального відділення АМК.

10. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

10.1. З огляду на викладене у розділі 9 даної постанови доводи касаційної скарги територіального відділення АМК про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права при прийнятті оскаржуваних судових рішень знайшли своє підтвердження за результатами перегляду справи в касаційному порядку, що є підставою для скасування цих рішень.

10.2. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції, за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

10.3. У розгляді даної справи суди першої і апеляційної інстанції припустилися неправильного застосування (тлумачення) норм матеріального права, а саме статті 56 Закону № 2210, що згідно із статтею 311 ГПК України є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень з ухваленням нового рішення про задоволення позову; у зв`язку з цим касаційна скарга територіального відділення АМК підлягає задоволенню.

11. Судові витрати

11.1. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 315 ГПК України у зв`язку із скасуванням судових актів попередніх інстанцій і ухваленням нового рішення підлягають новому розподілу і судові витрати.

11.2. Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з поданням позовної заяви, апеляційної скарги та касаційної скарги, покладаються на Товариство.

Керуючись статтями 129, 308, 311, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.11.2018 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 22.07.2019 зі справи № 904/3778/18 скасувати.

3. Позов задовольнити.

4. Стягнути з публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз" у доход загального фонду державного бюджету України на рахунок Державної казначейської служби України за місцем реєстрації публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз" як платника податків за кодом бюджетної класифікації 21081100 "Адміністративні штрафи та інші санкції", пеню у сумі 17 010 грн.

5. Стягнути з публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз" на користь Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України судовий збір, сплачений за подання позовної заяви, в сумі 1 762 грн, судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, в сумі 2 643 грн та судовий збір, сплачений за подання касаційної скарги, в сумі 3 524 грн.

6. Видачу відповідних наказів доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова

Суддя І. Бенедисюк

Суддя В. Селіваненко