ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 року

м. Київ

Справа № 904/5628/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Волковицької Н. О. - головуючого, Могила С. К., Случа О. В.,

секретар судового засідання - Мельникова Л. В.,

за участю представників:

позивача - Ряснянської І. С. (довіреність № 52-16/39, адвокат)

відповідача - не з`явилися,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Криворізької міської ради

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.03.2019 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 03.07.2019 у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат"

до Криворізької міської ради

про визнання укладеною додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 07.02.2012 № 01052 у запропонованій позивачем редакції,

Короткий зміст і підстави позовних вимог

1. Публічне акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат") звернулося до господарського суду з позовом до Криворізької міської ради (далі - міськрада) та просило суд внести зміни до договору оренди земельної ділянки, а саме визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 07.02.2012 № 01052 (далі - додаткова угода, договір оренди відповідно) у запропонованій ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" редакції.

Короткий зміст судових рішень у справі

2. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 26.03.2019 у справі № 904/5628/18, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 03.07.2019, позов задоволено, визнано укладеною додаткову угоду до договору оренди у запропонованій позивачем редакції.

3. Рішення суду першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, аргументовано тим, що у зв`язку із доповненням статті 284 Податкового кодексу України (далі - ПК України) пунктом 284.4, який визначає розмір орендної плати за користування землею для гірничодобувних підприємств, зокрема встановлює спеціальну ставку плати за земельні ділянки, надані для видобування корисних копалин і розробки родовищ корисних копалин, у позивача виникла необхідність внести зміни до договору оренди. Водночас відповідач не заперечував щодо інших умов спірного правочину, а нормами чинного законодавства передбачено можливість зміни умов договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у випадках, установлених договором або законом.

4. Не погоджуючись із рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 26.03.2019 і постановою Центрального апеляційного господарського суду від 03.07.2019 у справі № 904/5628/18, міськрада звернулася до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати зазначені рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

5. Підставами для скасування рішення та постанови скаржник вважає порушення і неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, зокрема статей 147, 288 ПК України.

6. Крім цього, заявник касаційної скарги зазначає, що положення пункту 284.4 статті 284 ПК України не можуть застосовуватися щодо орендної плати за землю, оскільки положеннями цієї статті урегульовано особливості саме оподаткування платою за землю, а не особливості сплати орендної плати.

7. Скаржник також звертає увагу, що міськрада не може прийняти запропоновані позивачем у додатковій угоді умови, адже вони не узгоджуються із рішенням міськради від 27.06.2018 № 2816.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

8. Інші учасники справи не скористалися правом подати відзив на касаційну скаргу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

9. Як установили суди попередніх інстанцій і вбачається із матеріалів справи, 07.02.2012, на підставі рішення міськради від 29.12.2011 № 874 між відповідачем (орендодавцем) та позивачем (орендарем) укладено договір оренди, державну реєстрацію якого проведено 02.03.2012.

10. Відповідно до пункту 1 договору орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення для розміщення Шиманівського відвалу.

11. В оренду передано земельну ділянку площею 125,8505 га (пункту 2 Договору). Кадастровий номер земельної ділянки: :08:711:0085 (п. 4 Договору).

12. Згідно з пунктом 6 договору його укладено строком на 10 років.

13. У пункті 7 договору сторони погодили, що річна орендна плата вноситься Орендарем виключно у грошовій формі незалежно від результатів діяльності орендаря у трикратному розмірі земельного податку, що встановлений Податковим кодексом України, на підставі витягу з технічної документації (або довідки) про нормативно грошову оцінку земельної ділянки, виконаної управлінням Держземагентства у Криворізькому районі Дніпропетровської області, на рахунок Управління Державної казначейської служби України у Жовтневому районі м. Кривого Рогу № 0019 у банку ГУДКСУ Дніпропетровської області м. Дніпропетровськ, МФО 805012, .

14. За актом приймання-передачі земельної ділянки орендодавець передав, а Орендар прийняв земельну ділянку площею 125,8505 га (кадастровий номер :08:711:0085) для розміщення Шиманівського відвалу.

15. 02.10.2014 між сторонами укладено додаткову угоду до зазначеного договору, якою була погоджена наступна редакція пункту 7 договору:

"... Річна орендна плата, вноситься Орендарем виключно у грошовій формі незалежно від результатів діяльності Орендаря у трикратному розмірі земельного податку, що встановлюється Податковим кодексом України, з урахуванням рішення Криворізької міської ради від 26.06.2013 №2088 «Про ставки податку за земельні ділянки на території м.Кривого Рогу...".

16. За змістом 9 договору орендна плата вноситься щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця.

17. Відповідно до пункту 12 договору розмір та сума орендної плати переглядаються без внесення змін до цього договору у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни (збільшення або зменшення за рішенням міської ради) розмірів річної орендної плати за землю, базової вартості 1 м2 земель міста, розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджується документами; в інших випадках, передбачених законодавством і цим договором.

18. 01.01.2018 набув чинності Закон України від 07.12.2017 року № 2245-VІІІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році".

19. Пунктом 50 зазначеного Закону, статтю 284 ПК України доповнено пунктом 284.4 такого змісту: "284.4. Плата за землю за земельні ділянки, надані для залізниць у межах смуг відведення, надані гірничодобувним підприємствам для видобування корисних копалин та розробки родовищ корисних копалин, справляється у розмірі 25 відсотків податку, обчисленого відповідно до статей 274 і 277 цього Кодексу".

20. З огляду на зазначені положення Закону, а також, у зв`язку зі зміною типу товариства позивач підготував проект додаткової угоди № 2 до договору оренди, який передбачав внесення змін до пункту 7 Договору шляхом викладення його в наступній редакції: "7. Починаючи з 01.01.2019 річна оренда плата за земельну ділянку вноситься "Орендарем" в розмірі 1 667 789,85 грн (один мільйон шістсот шістдесят сім тисяч сімсот вісімдесят дев`ять грн 85 коп.) виключно у грошовій формі. Обчислення розміру орендної плати починаючи з 01.01.2019 здійснюється на підставі пункту 284.4 статті 284 Податкового кодексу України у розмірі 25 відсотків податку, обчисленого відповідно до пункту 274.1. статті 274, пункту 288.5.1. статті 288 Податкового кодексу України та Рішення Криворізької міської ради «Про встановлення ставок земельного податку, розміру орендної плати, пільг зі сплати за землю та затвердження Регламенту оподаткування земельних ділянок на території міста ОСОБА_3 у 2019 році» від 27.06.2018 №2816, відповідно до розрахунку, наведеного у додатку № 1 до цієї угоди, який є її невід`ємною частиною".

21. Зазначену додаткову угоду було надіслано на адресу відповідача разом із супровідним листом від 08.11.2018.

22. ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" у позовній заяві стверджує, що станом на 07.12.2018 відповіді або підписаного примірника додаткової угоди від міськради не отримав, у зв`язку із чим, звернувся із позовом про визнання спірної додаткової угоди укладеною в судовому порядку.

Позиція Верховного Суду

23. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

24. Згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

25. Відповідно до статті 21 Закону України "Про оренду землі", розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до ПК України).

26. Згідно зі статтею 15 цього Закону орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату є однією із суттєвих умов договору оренди.

27. Статтею 30 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що зміна умов договору оренди здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розглядається в судовому порядку.

28. У статті 284 ПК України урегульовано особливості оподаткування платою за землю. Поняття плати за землю наведено у підпункті 147 пункту 14.1 статті 14 ПК України, відповідно до якого платою за землю є обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Тобто поняття плати за землю має подвійну правову природу, оскільки, з одного боку, є передбаченим договором оренди землі платежем, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою, з іншого - є однією із форм плати за землю як загальнодержавного податку на рівні із земельним податком.

29. Згідно із законом України від 07.12.2017 № 2245-VIII "Про внесення змін до ПК України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році" статтю 284 ПК України доповнено пунктом 284.4, за змістом якого плата за землю за земельні ділянки, надані гірничодобувним підприємствам для видобування корисних копалин та розробки родовищ корисних копалин, справляється у розмірі 25 відсотків податку, обчисленого відповідно до статей 274 і 277 цього Кодексу.

30. Таким чином, у пункті 284.4 статті 284 ПК України визначено розмір плати за землю відповідної категорії у виді орендної плати, що має наслідком внесення змін у договірні відносини сторін щодо оренди земельних ділянок таких категорій.

31. При цьому імперативні положення ПК України мають пріоритет у частині визначення розміру орендної плати.

32. Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 904/3714/18, від 27.08.2019 у справі № 904/3718/18 та від 11.09.2019 у справі № 904/5638/18, від 24.09.2019 у справі № 904/5636/18.

33. Отже, з 01.01.2018 для гірничодобувних підприємств для видобування корисних копалин і розробки родовищ корисних копалин установлено спеціальну ставку плати за землю.

34. Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 16.07.2019 у справі № 904/3720/18, від 11.09.2019 у справі № 904/5638/18, від 24.09.2019 у справі № 904/5636/18.

35. Суди попередніх інстанцій встановили, що ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" є гірничодобувним підприємством основним видом господарської діяльності якого є добування залізних руд. Використання позивачем спірної земельної ділянки для здійснення видобутку корисних копалин підтверджується змістом договору оренди земельної ділянки від 15.08.2013 № 01052, спеціальним дозволом на користування надрами та актом про надання гірничого відводу.

36. Беручи до уваги наведене, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що прийняття змін до ПК України у частині розрахунку плати за землю за земельні ділянки, надані гірничодобувним підприємствам для видобування корисних копалин і розробки родовищ корисних копалин, є підставою для внесення відповідних змін до укладеного між сторонами договору оренди землі з огляду на імперативність положень цього Кодексу.

37. Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 08.08.2019 у справі № 904/3706/18, від 15.08.2019 у справі № 904/3710/18, від 15.08.2019 у справі № 904/3717/18, від 15.08.2019 у справі № 904/3721/18.

38. Верховний Суд вважає безпідставними доводи скаржника, що дія положення пункту 284.4 статті 284 ПК України, згідно з яким передбачено пільги щодо плати за землю відповідної категорії, не поширюється на орендарів земель комунальної власності, адже ці особи є платниками плати за землю у формі орендної плати, а зазначені норми ПК України стосуються платників земельного податку, якими є власники або постійні користувачі земельних ділянок, зважаючи на таке.

39. Положення статті 284 ПК України регулюють особливості оподаткування платою за землю. Поняття плати за землю наведено у підпункті 147 пункту 14.1 статті 14 ПК України - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Тобто плата за землю має подвійну правову природу, оскільки, з одного боку, є передбаченим договором оренди землі платежем, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою, з іншого - однією із форм плати за землю як загальнодержавного податку нарівні із земельним податком.

40. Таким чином, положення пункту 284.4 статті 284 ПК України визначають розмір плати за землю відповідної категорії у виді орендної плати, що має наслідком внесення відповідних змін у договірні відносини сторін щодо оренди земельних ділянок визначених категорій. Імперативні приписи ПК України мають пріоритет у частині визначення розміру орендної плати.

41 Верховний Суд погоджується із тим, що запропоновані позивачем умови додаткової угоди до договору оренди повністю відповідають положенням пункту 274.1 статті 274, пункту 284.4 статті 284 і пункту 288.5 статті 288 ПК України.

42. Крім того, суди першої і апеляційної інстанцій правильно зазначили, що земельну ділянку, надану ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" у користування для розміщення Шиманівського відвалу за Договором від 07.02.2012 № 01052, підприємство використовує для розміщення відкритої гірничої виробітки, що утворюється у процесі видобутку та переробки корисних копалин.

43. У спеціальному дозволі від 29.07.1996 № 585 на користування надрами у вигляді видобутку корисних копалин зазначається не площа земельної ділянки, а площа ділянки надр, розташованої у земній корі під поверхнею суші у межах наданого гірничого відводу. В свою чергу, відповідно до акта про надання гірничого відводу від 02.11.2016 № 3139, площа проекції гірничого відводу становить 837,00 га, що є площею залягання запасів корисних копалин у земній корі, безпосереднього вилучення корисних копалин із надр землі, на земельній ділянці, наданій позивачеві у користування для розміщення Шиманівського відвалу, не відбувається.

44. Таким чином, Шиманівський відвал є частиною технологічного циклу видобування корисних копалин і розробки родовищ корисних копалин, а спірну земельну ділянку надано саме для його розміщення.

45. Посилання скаржника на висновки Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), викладені в рішеннях у справах "Ятрідіс проти Греції" від 25.03.1999, "Трегубенко проти України" від 02.11.2004 є недоречним, оскільки ці висновки стосуються сумісності заходу втручання, зокрема держави, у право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у першій справі заявник звернувся до ЄСПЛ, вважаючи, що відмова органів державної влади повернути йому приміщення кінотеатру порушує право цієї особи на мирне володіння майном, а у другій справі заявник звернувся до ЄСПЛ, посилаючись на те, що в результаті скасування остаточного та обов`язкового рішення суду, винесеного на користь цієї особи, порушено право заявника на мирне володіння майном.

46. Безпідставними є твердження скаржника (із посиланням на рішення ЄСПЛ у справах "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації", "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України", "Суомінен проти Фінляндії", "Хаджинастасиу проти Греції") про необґрунтованість оскаржуваних судових рішень, оскільки із їх змісту вбачаються підстави, мотиви та обґрунтування, із яких виходили суди, задовольняючи позов.

47. При цьому слід зазначити, що ЄСПЛ неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином викладені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").

48. Стосовно інших доводів, наведених у касаційній скарзі, варто зауважити, що вони спрямовані на переоцінку доказів у справі, а це виходить за межі компетенції суду касаційної інстанції.

49. Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (рішення у справах "Пономарьов проти України", "Рябих проти Російської Федерації", "Нєлюбін проти Російської Федерації") повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок і недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили у законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

50 Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику ЄСПЛ як джерело права.

51. Отже, зазначені рішення ЄСПЛ суд касаційної інстанції застосовує у цій справі як джерело права.

52. За таких обставин, оскільки фундаментальних порушень не встановлено, оскаржувані рішення і постанову у справі прийнято із додержанням вимог матеріального та процесуального права, тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги та норми права, якими керувався суд

53. За змістом пункту 1 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

54. Відповідно до частини 1 статті 309 цього Кодексу суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

55. Беручи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що доводи, викладені у касаційній скарзі, про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, не отримали підтвердження, не спростовують висновків судів, тому підстав для скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.03.2019 і постанови Центрального апеляційного господарського суду від 03.07.2019 у справі № 904/5628/18 немає.

56. Ураховуючи викладене зважаючи на зазначені положення законодавства, оскаржені у справі рішення та постанову слід залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Розподіл судових витрат

57. Оскільки підстав для скасування рішення і постанови у справі та задоволення касаційної скарги немає, судовий збір за подання касаційної скарги необхідно покласти на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, пунктом 1 частини 1 статті 308, статтями 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Криворізької міської ради залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.03.2019 і постанови Центрального апеляційного господарського суду від 03.07.2019 у справі № 904/5628/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Волковицька

Судді С. К. Могил

О. В. Случ