РІШЕННЯ

Іменем України

01 листопада 2019 року м. Чернігівсправа № 927/678/19
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Шморгуна В. В., розглянувши матеріали справи у порядку спрощеного позовного провадження

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Орбіта",

, вул. Юрія Вєтрова, 35, м. Суми, 40020

поштова адреса: а/с 1610, м. Суми-4, 40004

Відповідач: Фізична особа-підприємець Костюченко Леонід Анатолійович, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1

Предмет спору: про стягнення 10956,23 грн,

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

не викликались,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Орбіта" звернулось до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця Костюченка Леоніда Анатолійовича, у якому позивач просить стягнути з відповідача 10956,23 грн, з яких 7460,40 грн основного боргу за поставлений товар, 829,38 грн пені, 71,00 грн - 3% річних, 89,41 грн інфляційних втрат, 746,04 грн штрафу за порушення строків оплати товару, 1600,00 грн боргу за неповернуту тару, 160,00 грн штрафу за неповернення тари.

Дії суду, пов`язані з розглядом справи.

Ухвалою суду від 19.08.2019 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

У встановлений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви.

У позовній заяві позивач просить здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з п. 1 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Системний аналіз п. 1 п. 1 ч. 5 ст. 12, ч. 1, 2 ст. 247, ч. 1 ст. 249, ч. 2, 7 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України свідчить про імперативність розгляду судом малозначних справ, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, саме у порядку спрощеного позовного провадження і подання позивачем відповідного клопотання у такому випадку Господарським процесуальним кодексом України не потребується.

Таким чином, справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 06.09.2019 прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін суду не надходило.

Також ухвалою від 06.09.2019 встановлено сторонам строки для подання заяв по суті, а саме: відповідачу - п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали для подання до суду та позивачу відзиву на позов з доданими до нього документами; позивачу - п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання до суду та відповідачу відповіді на відзив з доданими до неї документами; відповідачу - п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання до суду та позивачу заперечень з доданими до них документами.

Суд зробив витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР), відповідно до якого місце проживання відповідача - Фізичної особи-підприємця Костюченка Леоніда Анатолійовича: АДРЕСА_2 .

Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 06.09.2019, направлена на адресу відповідача, вказану у позовній заяві та у ЄДР, повернулась неврученою на адресу суду з відміткою відділення поштового зв`язку «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення».

Крім того, 06.09.2019 суд направив копію ухвали суду від 06.09.2019 відповідачу за адресою - вул. П`ятницька, 5, м. Чернігів, 14000, за якою здійснювалась поставка товару відповідачу відповідно до п. 3.3.1 договору №1/116-17Ч від 26.09.2017 та видаткової накладної №12397 від 03.04.2019. Однак копія ухвали суду від 06.09.2019, направлена відповідачу на зазначену адресу, також повернулась неврученою з відміткою відділення поштового зв`язку «для уточнення назви організації, № офісу».

Також у зв`язку з поверненням ухвали суду від 06.09.2019 неврученою, з метою повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі, 12.09.2019 о 15:17, о 15:18 та о 15:23 секретарем судового засідання Дубиною О.М. було здійснено дзвінок на номер телефону відповідача - НОМЕР_2 (зазначений як в позовній заяві, так і в договорі поставки № 1/116-17Ч від 26.09.2017 (п.9 «Реквізити та підписи сторін договору»)), про що складено довідку від 16.09.2019.

Під час дзвінка на вищевказаний номер телефону оператором було повідомлено, що «Номер перенесено до іншого оператора» і зв`язок закінчено.

16.09.2019 суд повторно направив копії ухвали суду від 06.09.2019 на вказані вище адреси, які також повернулись на адресу суду неврученими, а саме: ухвала, направлена на адресу відповідача, вказану у позовній заяві та у ЄДР - з відміткою відділення поштового зв`язку «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення», «адресат відсутній», а ухвала, направлена за адресою місця поставки товару - з відміткою відділення поштового зв`язку «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення».

Таким чином, суд вжив належних і достатніх заходів для повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Частиною 5 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Відповідно до ч. 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Пунктом 4 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Відповідно до п. 116 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причин невручення.

Отже, у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі та встановлення йому строку для подання відзиву.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки № 1/116-17Ч від 26.09.2017, а саме: несплатою заборгованості за поставлений згідно з видатковою накладною №12397 від 03.04.2019 товар на суму 7460,40 грн та неповерненням тари вартістю 1600,00 грн.

Відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень у встановлений строк суду не надходило.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки відповідач не подав відзив у встановлений судом строк, справа вирішується за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

26.09.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю фірмою «Орбіта» (далі - Постачальник) та Фізичною особою-підприємцем Костюченком Леонідом Анатолійовичем (далі - Покупець) укладено договір поставки №1-116-17Ч (далі - Договір) (а.с. 22-25).

Відповідно до п. 1.1 Договору в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Постачальник зобов`язується поставляти і передавати у власність Покупцю визначений цим Договором товар, а Покупець зобов`язується приймати цей товар, здійснювати його своєчасну оплату та повертати тару.

Під товаром, що є предметом поставки за цим Договором, розуміється: пиво, напої, склопляшка, надалі за текстом - товар (п. 1.2 Договору).

Під тарою за цим Договором розуміється: поліетиленові ящики, КЕГи, вуглекислотні балони, будь-яка інша тара, зазначена як така у цьому Договорі та/або як така у супровідних документах на відповідну партію товару, надалі за текстом - тара (п. 1.3 Договору).

За умовами п. 2.1 Договору Покупець зобов`язується оплачувати товар Постачальнику не пізніше семи календарних днів з дати його отримання від Постачальника, при цьому оплаті підлягає вся фактично одержана Покупцем партія товару. Партією товару є частина товару, передача якого від Постачальника Покупцю оформлена однією накладною. Датою отримання товару є дата, вказана у накладній на відповідну партію товару.

Згідно з п. 3.1 Договору товар може поставлятися двома способами - або шляхом його самовивозу Покупцем із визначеного Постачальником місця поставки («самовивіз Покупцем») та/або шляхом його доставки Постачальником у вказане Покупцем місце призначення товару («доставка Постачальником»). Умови поставки сторони обирають за взаємним погодженням в усній формі окремо для кожної партії товару або для поставки всього товару чи на певні строки.

Якщо товар буде поставлятися способом «доставка Постачальником» Постачальник зобов`язаний власним автомобільним транспортом здійснювати доставку товару Покупцю та вивезення з місяця призначення зворотної тари цим же рейсом, яким було доставлено товар за рахунок Покупця. Постачальник зобов`язаний передавати товар на складі Покупця (торгівельні точки Покупця), що знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. П`ятницька, 5 (п. 3.3, 3.3.1 Договору).

Відповідно до п. 6.1 Договору тара - кеги, балони (СО2), кільця резинові до балонів, поліетиленові ящики, піддони й інше, в яку упаковано та розфасовано поставляємий товар, є зворотною тарою, окрім тари, вказаної в п. 6.2, а Покупець зобов`язаний:

6.1.1. В момент одержання кожної партії товару повертати Постачальнику таку саму тару, в тій же кількості і тієї ж якості та стандарту, як і та, в яку цей товар розфасовано та упаковано при передачі його Покупцю. Постачальник має право на окремі партії товару встановлювати Покупцю більш тривалий термін повернення заборгованої тари. Повернення зворотної тари одного виду замість іншого не допускається.

6.1.2. В разі неповернення Покупцем зворотної тари на вказаних в п. 6.8, 6.9 умовах, така тара стає товаром і вважається проданою Покупцю за ціною, визначеною п. 6.1.3 цього Договору, та переданою на підставі накладних, оформлених при отриманні товару. Покупець зобов`язується сплатити Постачальнику вартість цієї тари за умовами цього Договору у строк 5 банківських днів із дати отримання виставленого Постачальником рахунку (вимоги до сплати). Постачальник має право у будь-який час змінювати обов`язок Покупця по оплаті своєчасно неповернутої тари грошима на обов`язок Покупця повернути цю тару в натурі і навпаки.

6.1.3. У випадку, коли за умовами цього договору така Тара стає товаром, її вартість змінюється. Сторони узгодили таку вартість, зокрема:

- КЕГ 20 л (фітінг тип RS-AS або будь-який) - 1600,00 грн з ПДВ та 1333,33 грн без ПДВ;

- КЕГ 20 л (типу 20L ALUMASC+ST INT, типу CBW EURO SANKEY 20л, типу ALUMASC GREEN BAND) - 792,90 грн без ПДВ та 951,48 грн з ПДВ за 1 шт.

Згідно з п. 6.8 Договору КЕГи, в яких поставляється товар, а також балони вуглекислотні (балони СО2) разом з гумовими кільцями, що вказані в п. 6.1.3 Договору, є зворотною тарою, яку Покупець в тій самій кількості і тієї ж самої якості зобов`язаний повертати Постачальнику негайно після звільнення умісту, але у будь-якому разі не пізніше 12 календарних днів з дати їх отримання.

Відповідальність сторін визначена у розділі 5 Договору.

Відповідно до п. 8.10 Договору Покупець зобов`язується письмово повідомляти Постачальника про матеріально відповідальних осіб та зразки підписів (печаток або штампів), якими матеріально відповідальні особи, що будуть приймати товар і тару від імені Покупця будуть засвідчувати на супровідних документах (накладних) одержання товару і тари від Постачальника. У випадку невиконання зазначеної умови весь товар і тара, передані Постачальником за накладними, в яких від імені Покупця будуть стояти підписи осіб (печатки або штампи) про отримання товару і тари, вважається одержаним Покупцем належним чином на умовах цього договору та покупець не буде мати жодних заперечень.

При зміні цін на товар і тару особами, від яких їх одержує Постачальник, на його вимогу ціни на товар і тару підлягають зміні (п. 8.4 Договору).

Згідно з п. 7.1 Договору цей Договір набирає чинності з дати укладення та діє до 31.12.2017 включно. У випадку, якщо на момент закінчення строку дії Договору у Покупця залишаться невиконаними зобов`язання, що випливають з цього Договору, чинність Договору у відношенні таких зобов`язань, що забезпечують їх виконання та відшкодування збитків, автоматично продовжується до повного їх виконання.

У п. 7.3 Договору сторони погодили, якщо за 20 календарних днів до закінчення строку дії даного Договору будь-яка із Сторін письмово не попередить іншу Сторону про припинення дії даного Договору або між Сторонами не буде укладений новий договір, даний Договір вважається автоматично пролонгованим на кожний наступний календарний рік на тих самих умовах і може бути припинений достроково у випадку:

7.3.1 за взаємною згодою Сторін;

7.3.2 в односторонньому порядку на вимогу Постачальника шляхом направлення Покупцю повідомлення про припинення дії цього Договору за 10 календарних днів до дати такого припинення. В такому разі Покупець зобов`язаний розрахуватись за отриманий Товар і зворотну Тару в повному обсязі до дати, зазначеної в повідомленні.

Письмових повідомлень сторін про припинення дії Договору та укладення між сторонами нового договору матеріали справи не містять, а отже Договір є пролонгованим на кожний наступний рік.

Доказів розірвання або визнання недійсним Договору в судовому порядку матеріали справи також не містять.

На підставі видаткової накладної №12397 від 03.04.2019 позивач поставив відповідачу товар (пиво) у зворотній тарі на загальну суму 7460,40 грн (а.с. 28).

У вказаній видатковій накладній зазначено найменування та вартість зворотної тари, а саме: кег 30 л Стелла у кількості 3 штуки загальною вартістю 4800,00 грн без ПДВ, кег Sankey SAF IPPC+ST B 30 л у кількості 1 штука вартістю 1600,00 грн без ПДВ, кег CBW Alumasc+ST ІINT 20 л у кількості 1 штука вартістю 1600,00 грн без ПДВ, BUD DIN Sankey STST 30 л у кількості 1 штука вартістю 1600,00 грн без ПДВ.

Крім того, у цій видатковій накладній вказано борг по тарі - балон вуглекислотний 10 л - 2 шт., кег 20 л Хугарден 1600 грн - 1 шт., кег 30 л Стелла 1600 грн - 1 шт., кільця резинові - 4 шт.

Як зазначає позивач, відповідач взятих на себе зобов`язань за Договором не виконав та не сплатив відповідачу кошти за отриманий товар у розмірі 7460,40 грн, а також не повернув йому зворотну тару, а саме кег CBW Alumasc+ST IINT 20 л у кількості 1 штука, у зв`язку з чим відповідач має сплатити позивачу кошти за неповернуту тару у розмірі 1600,00 грн.

Доказів повернення іншої тари, вказаної у видатковій накладній №12397 від 03.04.2019, позивач суду не надав.

Позивач зазначає, що ним на адресу відповідача направлена претензія від 02.07.2019 і як доказ направлення цієї претензії надав копію фіскального чеку АТ «Укрпошта» від 13.07.2019 (а.с. 26-27).

У вказаній претензії позивач зазначив, що на виконання умов Договору на фактичну адресу відповідача відвантажувався товар у зворотній тарі багаторазового використання - відповідно до заявок та згідно з накладними, однак в порушення умов Договору відповідач не сплатив товар і не повернув зворотну тару, у зв`язку з чим виникла заборгованість за поставлений товар на суму 7460,42 грн та неповернуту тару (кега Хугарден) у кількості 2 шт. на загальну суму 3200,00 грн.

У цій претензії позивач вимагав від відповідача сплатити заборгованість за поставлений товар у розмірі 7460,42 грн та повернути тару (кега в кількості 2 шт.) в строк 5 робочих днів з дати отримання цієї претензії; у термін 5 банківських днів перерахувати борг за неповернуту тару та Товар в загальному розмірі 10660,42 грн.

Доказів отримання вказаної претензії відповідачем позивач суду не надав.

Оцінка суду.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України обумовлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Щодо заявленої до стягнення суми основної заборгованості за поставлений товар.

Предметом цього позову є, у тому числі, стягнення основної заборгованості за Договором у розмірі 7460,40 грн, яка виникла на підставі видаткової накладної №12397 від 03.04.2019.

Як зазначає позивач у позовній заяві, на виконання умов Договору на адресу здійснення діяльності відповідача відвантажувався товар у зворотній тарі багаторазового використання - відповідно до заявок та згідно з накладними, але відповідач не здійснив оплату за поставлений згідно з видатковою накладною №12397 грн від 03.04.2019 товар на суму 7460,40 грн та не здійснив повернення тари - кеги CBW Alumasc+ST IINT 20 л у кількості 1 штука на суму 1600,00 грн.

У претензії від 02.07.2019 позивач вказує, що на виконання умов Договору на фактичну адресу відповідача відвантажувався товар у зворотній тарі багаторазового використання - відповідно до заявок та згідно з накладними, однак в порушення умов Договору відповідач не оплатив товар і не повернув зворотну тару, у зв`язку з чим виникла заборгованість за поставлений товар на суму 7460,42 грн та неповернуту тару (кега Хугарден) у кількості 2 штуки на загальну суму 3200,00 грн.

Отже, позивач сам у позовній заяві та у претензії вказує про те, що поставка за Договором відбувалась за декількома накладними, а не лише за спірною накладною.

Крім того, у видатковій накладній №12397 від 03.04.2019 зазначено борг по тарі - балон вуглекислотний 10 л - 2 шт., кег 20 л Хугарден 1600 грн - 1 шт., кег 30 л Стелла 1600 грн - 1 шт., кільця резинові - 4 шт, що свідчить про існування попередніх поставок товару у зворотній тарі.

Разом з тим, сума заборгованості за поставлений товар, вказана у претензії - 7460,42 грн, не співпадає і є більшою ніж сума, зазначена у видатковій накладній №12397 грн від 03.04.2019 - 7460,40 грн. При цьому претензія від 02.07.2019 не містить жодних посилань на те, за якими саме видатковими накладними виникла вказана у ній заборгованість за Договором.

Наведене свідчить, що або у претензії йдеться мова про поставку товару за іншою (не спірною) видатковою накладною, або про поставку за декількома видатковими накладними з їх частковою оплатою.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про те, що між сторонами здійснювались інші господарські операції за Договором.

Положення ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачають, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто первинні документи повинні містити відомості, які підтверджують вчинення господарської операції, на виконання якої вони складаються, у зв`язку з чим вчинення певної господарської операції фіксуватиметься документально, що в сукупності свідчить про підтвердження між учасниками такої операції певних прав та обов`язків, зокрема, і щодо обов`язку сплатити певну суму коштів, яка складатиме еквівалент певної вартості наданих послуг.

Первинних документів, які містять відомості про господарські операції, що здійснювались між позивачем та відповідачем, тобто щодо здійснення поставок товару за Договором та сплати за поставлений товар, за увесь час існування взаємовідносин між сторонами позивач суду не надав.

Оскільки суд дійшов висновку про здійснення позивачем декількох поставок за Договором, а в матеріалах справи відсутні первинні документи на підтвердження інших поставок товару за Договором та щодо здійснення розрахунків за цей товар за увесь час існування господарських взаємовідносин між сторонами, суд позбавлений можливості достовірно встановити, що заборгованість існує саме за спірною накладною, а також встановити інші обставини, які мають значення для вирішення спору по суті та без яких суд позбавлений можливості повно і всебічно дослідити реальний стан взаєморозрахунків між сторонами (розміри інших поставок, здійснення оплати за товар, проведення звірки взаємних розрахунків по товару тощо).

Жодними іншими поясненнями, обґрунтуваннями, доказами, чому саме заборгованість у розмірі 7460,40 грн існує саме за видатковою накладною №12397 від 03.04.2019 позивач не підтвердив.

Натомість, сам позивач станом на 02.07.2019, тобто після відвантаження товару за спірною накладною і закінчення строку її оплати, встановлює у претензії іншу суму заборгованості та, як вже звертав увагу суд, що виникає на підставі декількох накладних, внаслідок чого суд вбачає суперечності між обставинами, викладеними у позовній заяві, та обставинами, інформація про які міститься у поданих самим позивачем доказах.

За загальними принципами здійснення судочинства, що також відображені у ст. 13, 14 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах диспозитивності та змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Сама лише відсутність заперечень учасника судового процесу щодо тих чи інших обставин (наприклад, неподання відзиву на позовну заяву) не свідчить про визнання ним таких обставин: "мовчазне" визнання обставин зі змісту процесуального закону не випливає.

За наведених обставин у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивач не довів належними доказами ті обставини, якими він безпосередньо обґрунтовує свої позовні вимоги, тобто виникнення заборгованості виключно і саме за видатковою накладною №12397 від 03.04.2019, а відтак позовні вимоги у цій частині є не обґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Щодо заявленої до стягнення суми заборгованості за неповернуту тару.

Відповідно до п 6.1.2 Договору в разі неповернення Покупцем зворотної тари на вказаних в п. 6.8, 6.9 умовах, така тара стає товаром і вважається проданою Покупцю за ціною, визначеною п. 6.1.3 цього Договору, та переданою на підставі накладних, оформлених при отриманні товару. Покупець зобов`язується сплатити Постачальнику вартість цієї тари за умовами цього Договору у строк 5 банківських днів із дати отримання виставленого Постачальником рахунку (вимоги до сплати).

Тобто за умовами Договору початок перебігу строку на виконання зобов`язання щодо сплати коштів за неповернуту тару пов`язується з отриманням Покупцем відповідного рахунку (вимоги до сплати).

Позивач зазначає, що відповідач не повернув йому тару - кегу CBW Alumasc+ST IINT 20 л, яка вказана у видатковій накладній №12397 від 03.04.2019, проте доказів направлення відповідачу рахунку (вимоги) щодо сплати вартості цієї тари суду не надав.

Надана позивачем претензія від 02.07.2019 не може вважатися вимогою про сплату вартості неповернутої тари - кегу CBW Alumasc+ST IINT 20 л, оскільки у ній позивач просить повернути кеги Хугарден 20 л у кількості 2 шт, тобто зовсім іншу тару.

При цьому жодних доказів на підтвердження того, яка сама тара поверталась відповідачем та яка залишилась неповернутою, позивач суду не надав.

Крім того, наданий фіскальний чек АТ «Укрпошта» від 13.07.2019 не є належним доказом направлення відповідачу претензії від 02.07.2019, оскільки з вказаного фіскального чеку вбачається надіслання відповідачу рекомендованого листа, проте не зазначено, які саме документи були вкладені у цьому листі, направлення поштової кореспонденції 13.07.2019 відбулось значно пізніше ніж складання претензії - 02.07.2019, а тому не можна дійти беззаперечного висновку про направлення 13.07.2019 саме претензії від 02.07.2019, а не будь-яких інших документів. Доказом, який би підтверджував надіслання позивачем претензії від 02.07.2019, мав би бути опис вкладення до цінного листа.

Доказів отримання цієї претензії відповідачем позивач суду взагалі не надав.

Саме лише виготовлення такої претензії з подальшим зберіганням її у себе без передачі відповідачу не є належною підставою для виникнення у відповідача обов`язку зі сплати коштів за неповернуту тару.

Оскільки позивач у позовній заяві зазначає про направлення відповідачу претензії від 02.07.2019 про повернення тари (1 кегу CBW Alumasc+ST IINT 20 л), однак у вказаній претензії просить повернути зовсім іншу тару - 2 кеги Хугарден, суд знову вбачає суперечності між обставинами, викладеними у позовній заяві, та обставинами, інформацією про які міститься у поданих самим позивачем доказах.

За таких обставин, суд доходить висновку, що позивач не обґрунтував та не довів належними доказами настання у відповідача зобов`язання як щодо повернення тари так і щодо сплати за неповернуту тару - саме за кегу CBW Alumasc+ST IINT 20 л у розмірі 1600,00 грн, а не, наприклад, за одну із кег Хугарден, мова про яку йде у претензії, а відтак позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо заявлених до стягнення 3% річних, інфляційних втрат, пені та штрафу.

Позивач також просить стягнути з відповідача 829,38 грн пені (за період з 11.04.2019 по 05.08.2019), 71,00 грн - 3% річних пені (за період з 11.04.2019 по 05.08.2019), 89,41 грн інфляційних втрат (за період з квітня по червень 2019 року), нарахованих на суму заборгованості у розмірі 7460,00 грн, 746,04 грн штрафу за порушення строків оплати товару та160,00 грн штрафу за неповернення тари.

У зв`язку з тим, що суд відмовив у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар у розмірі 7460,40 грн та заборгованості за неповернуту тару у розмірі 1600,00 грн, не підлягають задоволенню і похідні вимоги про стягнення з відповідача 829,38 грн пені, 71,00 грн - 3% річних пені, 89,41 грн інфляційних втрат, 746,04 грн штрафу за порушення строків оплати товару та 160,00 грн штрафу за неповернення тари, нарахованих на таку заборгованість.

Висновки суду.

Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясуванні усіх питань, винесених на його розгляд.

За наведених у їх сукупності обставин, суд дійшов висновку, що позивач не обґрунтував і не довів свої позовні вимоги, а тому у позові слід відмовити.

Щодо судових витрат.

Оскільки у позові відмовлено, судові витрати, понесені позивачем, стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст. 13, 14, 42, 73-80, 86, 129, 165, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду, з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, у строки, визначені ст. 256 цього Кодексу.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В.В. Шморгун