РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.10.2019Справа № 910/9854/19
Господарський суд міста Києва у складі: головуючого - судді Лиськова М.О.,

при секретарі судового засідання Бородині В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕОЕКОСИСТЕМИ"

(вул. Дмитрівська, буд. 71, м. Київ, 01135)

до Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та

експлуатації зелених насаджень міста "Київзеленбуд"

(вул. Кудрявська буд. 23, м. Київ, 04053)

про визнання правочину недійсним

За участі представників учасників справи згідно протоколу

ВСТАНОВИВ:

22.07.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "ГЕОЕКОСИСТЕМИ" (далі - позивач) подало до Господарського суду міста Києва позовну заяву до Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста "Київзеленбуд" (далі - відповідач) про визнання правочину недійсним.

Подана Товариством з обмеженою відповідальністю "ГЕОЕКОСИСТЕМИ" позовна заява не відповідає вимогам статті 162 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим підлягає залишенню без руху з посиланням на положення статті 174 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи наступне.

Ухвалою Господарського суду м. Києва у справі № 910/9854/19 від 29.07.2019 позовну заяву Товариством з обмеженою відповідальністю "ГЕОЕКОСИСТЕМИ" залишено без руху.

01.08.2019 від Товариством з обмеженою відповідальністю "ГЕОЕКОСИСТЕМИ" надішли до суду документи на виконання вимог ухвали суду від 29.07.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.08.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 11.09.2019.

10.09.2019 через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява про доручення доказів, клопотання про проведення підготовчого засідання без участі представника.

10.09.2019 через канцелярію суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву

В підготовчому засіданні 11.09.2019 оголошено перерву до 02.10.2019.

23.09.2019 через канцелярію суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву

Протокольною ухвалю суду від 02.10.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 23.10.2019

В судове засідання, призначене на 23.10.2019, з`явилися представники учасників судового процесу та надали пояснення по суті справи.

Оскільки наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи у судовому засіданні 23.10.2019 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Між Київським комунальним об`єднанням зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» та ТОВ «ГЕОЕКОСИСТЕМИ» укладений договір підряду від 19 березня 2019 року № 29/3 на виконання додаткових робіт з робочого проекту по об`єкту: «Капітальний ремонт з благоустрою парку «Совки» у Святошинському районі» Коригування, (далі - Договір).

Пунктом 1.1. Договору визначено, Підрядник приймає на себе зобов`язання виконати роботи з розробки робочого проекту по об`єкту: «Капітальний ремонт благоустрою парку «Совки» у Святошинському районі» Коригування за ДК 021:2015 (CPV) - (71320000-7-послуги з інженерного проектування), а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконанні роботи, передбачені даним Договором та у відповідності до затвердженої кошторисної документації, та згідно з ДБН.2.2-3-2014, ДБН В.2.2-13-2003.

Укладений між сторонами Договір, за своєю правовою природою є договором підряду. Так, згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Позивач просить визнати недійсним правочин , вчинений Київським комунальним об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста "Київзеленбуд", щодо односторонньої відмови від Договору №29/3 на виконання додаткових робіт з робочого проекту по об`єкту : Капітальний ремонт з благоустрою парку «Совки» у Святошинському районі від 19.03.2019

В матеріалах справи , наявний лист-вимога № 226-3026 від 18.06.2019 односторонньої відмови від Договору №29/3 на виконання додаткових робіт з робочого проекту по об`єкту : Капітальний ремонт з благоустрою парку «Совки» у Святошинському районі від 19.03.2019 та вважати Договір розірваний з 04.07.2019.

Позивач зазначає, що Відповідачем прострочено виконання свої обов`язків за Договором, в результаті чого виникла необхідність збільшення строку виконання зобов`язання. Про те Позивач не надав жодного посилання на пункт Договору, який за твердженням Позивача, порушив або не виконав Відповідач. Окрім того , Позивачем не було надано доказів такого порушення Відповідачем.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Зазначені приписи цивільного законодавства кореспондується з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, якою встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 846 ЦК України визначено, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Відповідно до ч. 1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 3.1 Договору встановлено, що термін виконання встановлюється в межах 60 робочих днів з дати укладання Договору, згідно календарного графіку. Зміст основних етапів робіт визначаються календарним графіком.

Так, відповідно до календарного графіку, який є невід`ємною частиною Договору, весь об`єм робіт поділений на три етапи. Другий етап - «Проектування інженерних мереж» повинен був повністю бути завершений 20 травня 2019 року. Згідно п. 3.3. Договору, датою завершення виконаних або окремого його етапу, вважається дата підписання сторонами Акту здачі-приймання виконаних робіт, що здійснюється із врахуванням положень розділу 4 Договору. Так, пунктом 4.1. Договору, передача Замовнику виконаних та належним чином оформлених проектних робіт або окремих їх частин, розділів та етапів, здійснюється згідно накладних та Актів здачі-приймання проектних робіт.

Як вбачається з матеріалів справи, Відповідачем як підрядною організацією не було передано Позивачу ні необхідної інформації про стан виконання другого етапу робіт та його завершення (20.05.2019 року), ні самих Актів здачі - приймання виконаних робіт.

Тому, у даному випадку, мають місце порушення, з боку Виконавця умов п.п. 1.1., 3.1., 3.3. Договору, що тягнуть за собою настання негативних наслідків для останнього(розірвання Договору).

Так відповідно до п. 6.3 Договору, Замовник має розірвати Договір у разі: якщо Виконавець допустив відставання темпів виконання робіт від передбачених графіком на 14 (чотирнадцять) календарних днів.

З матеріалів справи судом встановлено, що станом на 18.06.2019 роботи по другому етапу не виконані Виконавцем, а строк необхідний для їх виконання пройшов.

Положення ч. 2 статті 849 Цивільного кодексу України кореспондуються із п. 6.3. Договору, згідно з яким, Позивач має право відмовитись від цього Договору, якщо Підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим.

Позивачу законом та Договором надано право відмовитися в односторонньому порядку від договору підряду у будь-який час до закінчення роботи і визначене цією нормою право не може бути обмежене.

В силу ч. 3 ст. 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Суд приходить до висновку, що станом на час розгляду справи договір підряду від 19 березня 2019 року № 29/3 на виконання додаткових робіт з робочого проекту по об`єкту: «Капітальний ремонт з благоустрою парку «Совки» у Святошинському районі» Коригування відповідно до листа вимоги від 18.06.2019 року № 226-3026 є розірваним, а тому вносити зміни до нього є не доцільно.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (частина 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Надаючи оцінку доводам всіх учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.3 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994р. Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17.

З огляду на вищевикладене, всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

З системного аналізу вищевикладеного, приймаючи до уваги встановлені судом обставини та те, що відповідачем надано суду належні докази на спростування викладених у позові обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕОЕКОСИСТЕМИ" до Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста "Київзеленбуд" про визнання правочину недійсним задоволенню не підлягають.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ст. 129, ч. 9 ст. 165, ст.ст. 236-238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕОЕКОСИСТЕМИ" до Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста "Київзеленбуд" про визнання правочину недійсним відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення 01.11.2019

Суддя М.О. Лиськов