ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"28" жовтня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/1795/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Смелянець Г.Є.,

При секретарі судового засідання Орлов О.О.

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження

справу №916/1795/19

за позовом Комунального підприємства «Чорноморськтеплоенерго» Чорноморської міської ради Одеської області

до відповідача Житлово-будівельного кооперативу «Чорноморець-1»

про стягнення , -

за участю представників:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Кальній Д.П. - керівник

Суть спору: Комунальне підприємство «Чорноморськтеплоенерго» Чорноморської міської ради Одеської області звернулось до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Житлово-будівельного кооперативу «Чорноморець-1» основного боргу у розмірі 287 252,96 грн., пені у розмірі 7 056,88 грн., 3 % річних у розмірі 528 грн., інфляційних втрати у розмірі 5 037,12 грн., та судового збору у розмірі 4 498,12 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді №12-Ж18 від 30.09.2009р. щодо своєчасної оплати за послуги по теплопостачанню.

01.07.2019р. Господарським судом Одеської області постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

У відзиві на позов за вх.№14539/19 від 22.07.2019р. відповідач просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог повному обсязі, з посиланням при цьому на те, що позовну заяву подано з порушенням п. 2 ч. 3 ст. 162 ГПК України, що позовна заява не містить інформації щодо вжиття заходів досудового врегулювання спору, що передбачено п. 6 ч. 3 ст. 162 ГПК України.

Окрім того, відповідач посилається на порушення позивачем вимог ч. 2 ст. 164 ГПК України щодо надання до позову листа КП «Чорноморськтеплоенерго» Чорноморської міської ради Одеської області від 25.04.2019р. вих.№ 01-05.1/408 про необґрунтовану відмову в реструктуризації боргу, та листів ЖБК «Чорноморець-1» від 13.11.2018р., від 27.11.2018р., від 03.12.2018р. з проханням внесення зміни в договір №12-Ж18 від 30.09.2009р. про здійснення оплати за надані послуги постачання теплової енергії протягом 30 банківських днів. Окрему увагу суду відповідач звертає на необґрунтованість нарахувань оплати за спірним договором стороні відповідача, на підтвердження чого надає суду копії листів від 21.12.2018р., 26.12.2018р. Крім того, відповідач вказує на те, що співвласники будинку мають пільги на сплату отриманих ними комунальних послуг на підставі Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» та Постанови КМУ № 409 від 06.08.2014р. (зі змінами та доповненнями останньої редакції за № 329 від 27.04.2018р.)

У відповіді на відзив за вх.№14842/19 від 25.07.2019р. позивач вважає доводи відповідача необґрунтованими і такими, що не заслуговують на увагу суду, та посилається на те, що договором не передбачено обов`язку щодо досудового врегулювання спору, що позивачем було направлено відповідачеві претензію, в якій було надано термін для добровільної сплати заборгованості. Крім того, позивач посилається на те, що кожного місяця через мережу інтернет за допомогою модемного зв`язку, який встановлено в буд. 1 АДРЕСА_1 , виконувались заняття показань з засобів обліку теплової енергії, що підтверджується звіданою відомістю, та окрім того актами приймання передачі наданих послуг, копії яких позивачем додано до позовної заяви.

31.07.2019р. за вх.№15244/19 господарським судом одержано заяву про зменшення позовних вимог, згідно з якою позивач просить суд стягнути з відповідача 60 000 грн. основного боргу, 7 056,88 грн. пені, 528 грн. 3% річних та 5 037,12 грн. інфляційних витрат, та судового збору у розмірі 4 498,12 грн., з посиланням при цьому на те, що станом на 31.07.2019р. відповідач частково оплатив позивачу суму основного боргу у розмірі 227 252,96 грн., про що свідчать копія відповідних виписок по рахунку від 16.07.2019р., 26.07.2019р., 30.07.2019р.

Ухвалою господарського суду від 31.07.2019р. продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів до 29.09.2019р.

Ухвалою господарського суду від 16.09.2019р. підтовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.

30.09.2019р. за вх.№ 19934/19 господарським судом отримано заяву про зменшення позовних вимог, згідно з якою позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 7 056,88 грн., 3 % річних у розмірі 528 грн., інфляційні втрати у розмірі 5 037,12 грн., та судовий збір у розмірі 4 498,12 грн., з посиланням при цьому на те, що відповідач оплатив позивачу суму основного боргу у розмірі 60 000 грн., про що свідчать копія відповідних виписок по рахунку від 31.07.2019р., 14.08.2019р., 23.08.2019р.

Крім того, 30.09.2019р. за вх. № 2-4720/19 господарським судом одержано заву про повернення судового збору, в якому позивач просить суд враховуючи положення ст. 7 Закону України „Про судовий збір повернути позивачеві суму судового збору за подачу позовної заяви.

Ухвалою господарського суду від 28.10.2019р. закрито провадження у справі №916/1795/19 за позовом Комунального підприємства «Чорноморськтеплоенерго» Чорноморської міської ради Одеської області до Житлово-будівельного кооперативу «Чорноморець-1» про стягнення боргу в розмірі 287252,96 грн.

Позивач у судове засідання щодо розгляду справи по суті не з`явився, про причини свого нез`явлення суд не повідомив. При цьому, про дату час і місце судового засідання позивач повідомлений належним чином.

Представник відповідача у судовому засіданні щодо розгляду справи по суті просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову про стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних, з посиланням при цьому на те, що строки оплати боргу порушені відповідачем з незалежних від нього обставин, оскільки співвласники будинку мають пільги на сплату отриманих ними комунальних послуг на підставі Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» та Постанови КМУ № 409 від 06.08.2014р. Окрім того, відповідач неодноразово звертався до позивача з листами про внесення змін у договір щодо строків оплати наданих позивачем послуг.

На підставі ст. 240 ГПК України у судовому засіданні 28.10.2019р. за участю представника відповідача оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, господарським судом встановлено:

30.09.2009р. між Комунальним підприємством «Іллічівськтеплоенерго» (Енергопостачальна організація) та Житлово-будівельним кооперативом «Чорноморець-1» (Споживач) укладений договір про надання постачання теплової енергії в гарячій воді № 12-Ж18, згідно з яким Енергопостачальна організація зобов`язується постачати Споживачеві вчасно та відповідної якості теплову енергію на опалення та гаряче водопостачання в обсягах відповідно до договору, а Споживач зобов`язується своєчасно сплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до умов п. 6.1.2, 6.5. Договору, плата за спожиту теплову енергію - 151,84 грн. за 1 Гкал. Нараховується за фактичне споживання теплової енергії у кожному місяці.

Сплата за теплову енергію Споживачем здійснюється щомісячно по рахункам Енергопостачальної організації протягом 3 (трьох) банківських днів від часу отримання рахунку.

Відповідно до п.7.2.3. Договору несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію нараховується пеня в розмірі: 1% (одного відсотку) належної до сплати суми за кожний день прострочення, якщо споживач є суб`єктом підприємницької діяльності; у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України - для інших споживачів.

Відповідно до умов п.п. 10.1., 10.3., 10.4.,10.5. Договору цей договір набуває чинності з дня його підписання Сторонами та діє до 30 вересня 2010 р.

Припинення дії договору не звільняє Споживача від обов`язку повної сплати спожитої теплової енергії та відповідальності, встановленої цим договором.

Договір вважається пролонгованим на той самий строк, якщо за місяць до закінчення строку його дії не буде письмово заявлено однією із Сторін про його припинення.

Додатком №1 до договору є обсяги постачання теплової енергії споживачу.

Додатком № 2 до договору є схема теплотраси, що перебуває на балансі споживача.

Додатком № 3 до договору є умови припинення подачі теплової енергії.

В подальшому між Комунальним підприємством «Чорноморськтеплоенерго» Чорноморської міської ради Одеської області (Енергопостачальна організація) та ЖБК „Чорноморець-1 укладена додаткова угода до договору від 23.02.2018р., якою внесені зміни до п.1.1. Додатку 1 Договору № 12-Ж18 від 30.09.2009р.

Також судом встановлено, що на виконання умов укладеного між сторонами договору позивачем надані відповідачу послуги з опалення на загальну суму 811 972,11 грн., що підтверджується актами приймання-передачі наданих послуг з теплопостачання за лютий № 12-Ж18 від 28.02.2019р. на суму 409 314,21 грн., за березень № 12-Ж18 від 31.03.2019р. на суму 321 414,84 грн., за квітень №12-Ж18 від 30.04.2019р. на суму 44 120,74 грн., за травень № 12-Ж18 від 31.05.2019р. на суму 37 122,32 грн., які підписані відповідачем без жодних зауважень щодо наданих позивачем послуг із зазначенням, що послуги надані якісно, в повному обсязі.

Водночас позивачем виставлені відповідачу відповідні рахунки на оплату наданих послуг, а саме рахунки на оплату: № 12-Ж18 від 05.03.2019р. на суму 409 314,21 грн. за лютий 2019р., за березень № 12-Ж18 від 04.04.2019р. на суму 321 414,84 грн., за квітень №12-Ж18 від 06.05.2019р. на суму 44 120,74 грн., за травень № 12-Ж18 від 04.06.2019р. на суму 37 122,32 грн.

В свою чергу відповідачем надані позивачем послуги оплачувалися частково, внаслідок чого у відповідача виник боргу в сумі 287252,96 грн., який сплачений відповідачем під час розгляду справи у суді та господарським судом постановлено ухвалу про закриття провадження у справі в цій частині позовних вимог.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних мотивів.

Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У п.1 ч.2 ст.11 ЦК України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч.ч.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено господарським судом, послуги з теплопостачання, які надані позивачем на підставі укладеного з відповідачем договору, оплачувалися відповідачем несвоєчасно та не в повному обсязі.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В свою чергу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У п.7.2.3. Договору несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію нараховується пеня в розмірі: 1% (одного відсотку) належної до сплати суми за кожний день прострочення, якщо споживач є суб`єктом підприємницької діяльності; у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України - для інших споживачів.

Перевіривши розрахунок пені, який здійснений позивачем, та згідно з яким розмір нарахованої відповідачу пені становить 7 056,88 грн., господарським судом встановлено відповідність цього розрахунку обставинам справи щодо прострочення відповідача.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних, згідно з яким розмір нарахованих відповідачу 3% річних становить 528 грн., а також перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат, згідно з яким розмір нарахованих відповідачу інфляційних становить 5 037,12 грн., господарським судом встановлено відповідність цих розрахунків обставинам справи щодо прострочення відповідача.

З огляду на вищевикладене, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість і правомірність позовних вимог в частині стягнення пені, 3 % річних, інфляційних втрат, а отже, і їх задоволення.

При цьому, господарський суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних, з наступних мотивів.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

У ст. 617 ЦК України також встановлено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Ч.1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Між тим, довідка про суму нарахованих субсидій за січень 2019р. та перелік уповноважених власників /наймачів яким призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг за січень 2019р., а також розрахунки видатків на відшкодування витрат, повіданих із наданням пільг у лютому-березні 2019р.. які надані відповідачем до суду, не доводять наявності підстав для звільнення відповідача від відповідальності за несвоєчасну оплату боргу за березень 2019р., строк оплати якого настав 12.04.2019р.

Більш того, за змістом ст.625 ЦК України інфляційні втрати, нараховані на суму боргу, та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки вони є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні кредитору матеріальних втрат від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними коштами, що належать до сплати кредиторові.

Посилання відповідача на звернення до позивача з листами про внесення змін у договір щодо строків оплати послуг не приймаються до уваги господарським судом, оскільки також не доводять відсутність вини відповідача у порушенні строків оплати наданих позивачем послуг. Окрім того, питання щодо внесення змін у договір взагалі не відноситься до предмету спору у даній справі.

Посилання відповідача на те, що позивачем не вжито заходів досудового врегулювання спору, господарський суд до уваги не приймає, з огляду на рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням ТОВ «Торговий Дім «Кампус Коттон клаб» щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 124 Конституції України (справа про досудове врегулювання спорів) від 09 липня 2002 року справа № 1-2/2002, згідно з яким положення частини другої статті 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без і громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб`єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

Таким чином, в даному випадку відповідачем не доведено суду жодних обставин, передбачених вимогами ч.2 ст.218 ГК України, ст.617 ЦК України в якості підстав для звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання щодо оплати наданих позивачем послуг.

Тобто, підстави для відмови позивачу у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних, або зменшення розміру пені відсутні. Окрім того, відповідного обґрунтованого клопотання про зменшення розміру пені відповідач до суду не надав, При цьому, з огляду на вимоги ст.13 ГПК України щодо здійснення судочинства у господарських судах на засадах змагальності сторін, та вимоги ст.14 ГПК України щодо диспозитивності господарського судочинства, господарський суд позбавлений можливості самостійного вирішення питання щодо зменшення розміру нарахованої відповідачу пені.

Окрім того, судом враховується також надані позивачем рішення господарського суду Одеської області від 18.02.2019р. у справі №916/2294/18 та рішення господарського суду Одеської області від 15.01.2019р. у справі №916/2268/18, якими з Комунального підприємства «Чорноморськтеплоенерго» Чорноморської міської ради Одеської області на користь ПАТ „НАК „Нафтобаз України, окрім стягнення основного боргу за поставлений природний газ у 2016-2017р., жовтень 2017р. березень 2018р., стягнуто також і пеню, 3% річних та інфляційні нарахування.

Приймаючи до уваги задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних в повному обсязі, витрати по сплаті судового збору відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача, із врахуванням при цьому ухвали господарського суду Одеської області від 28.10.2019р. про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з відповідача боргу в розмірі 287252,96 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 247-252 Господарського процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

1.Позов Комунального підприємства Чорноморськтеплоенерго Чорноморської міської ради Одеської області задовольнити.

2.Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу «Чорноморець-1» /68003, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Лазурна, буд. 1, / на користь Комунального підприємства «Чорноморськтеплоенерго» Чорноморської міської ради Одеської області /68002, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Торгова, буд. 2-а, / пеню у розмірі 7 056 (сім тисяч п`ятдесят шість) грн. 88 коп., інфляційні нарахування у розмірі 5 037 (п`ять тисяч тридцять сім) грн. 12 коп., три відсотки річних у розмірі 528 (п`ятсот двадцять вісім) грн., та судовий збір у розмірі 189 (сто вісімдесят дев`ять) грн. 32 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 01 листопада 2019 р.

Суддя Г.Є. Смелянець