ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30.10.2019р. Справа №910/5991/19

за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ в особі регіональної філії

«Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ

до відповідача Акціонерного товариства «Київенерго», Донецька область, Мар`їнський район,

м.Курахове

про стягнення заборгованості в сумі 132324,67 грн.

Суддя Г.В. Левшина

при секретарі судового засідання Ламановій А.В.

Представники сторін:

від позивача: Сімчук І.А.

від відповідача: не з`явився

В засіданні суду брали участь:

ВСТАНОВИВ:

1. Стислий зміст позовних вимог:

Акціонерне товариство «Українська залізниця», м.Київ в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ, позивач, звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до відповідача, Публічного акціонерного товариства «Київенерго», м.Київ, про стягнення заборгованості в сумі 132324,67 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на наявність переплати у позивача за теплову енергію за договором №4542597 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.11.2008р.

2. Стислий зміст заперечень відповідача:

Відповідач 27.06.2019р. надав відзив на позовну заяву від 24.06.2019р., в якому проти позовних вимог заперечує, посилаючись на ті обставини, що:

- припинення зобов`язання однієї із сторін не має наслідком припинення договору в цілому;

- позивач не надав доказів звернення до відповідача із письмовою заявою про відмову від його пролонгацію у визначеному п.8.4 договору порядку, як і не міститься доказів наявності настання обставин, з якими умови п.8.2 договору пов`язуються припинення договору, а тому договір станом на дату розгляду справи є таким, що пролонгований;

- позивачем не надано доказів, що підстави набуття коштів за договором відпали, зокрема, доказів розірвання договору у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором;

- акт звірки не можна вважати документом, що підтверджує наявність зобов`язань за господарським договором, оскільки не відповідає вимогам до первинних документів, акт звірки є другорядним документом, а викладені в ньому факти потребують документального підтвердження.

3. Стислий зміст відповіді позивача на заперечення відповідача:

Позивач 30.07.2019р. надав письмові пояснення №б/н від 25.07.2019р., в яких вважає доводи відповідача викладені у відзиві з приводу того, що договір вважається пролонгованим на наступний рік, у зв`язку з відсутністю угоди про його припинення необґрунтованими, оскільки з 01.05.2018р. ПАТ «Київенерго» позбавлене права на провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку з чим у останнього відсутня можливість в подальшому надавати зазначені послуги за договором №4542597 від 01.11.2008р.

4. Щодо порядку господарського судочинства під час розгляду справи судом першої інстанції:

Ухвалою господарського суду м.Києва від 14.05.2019р. по справі №910/5991/19 було встановлено, що згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 22.04.2019р. відповідач - Акціонерне товариство «Київенерго» зареєстроване за адресою (місцезнаходження): 85612, Донецька область, Мар`їнський район, місто Курахове, вулиця Енергетиків, будинок 34, у зв`язку з чим, вищевказану позовну заяву передано за підсудністю до господарського суду Донецької області.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 30.05.2019р. позовну заяву Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ залишено без руху, надано Акціонерному товариству «Українська залізниця», м.Київ в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ строк для усунення недоліків його позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали про залишення її без руху шляхом надання доказів відправлення позовної заяви та додатків до неї на належну адресу відповідача - Акціонерного товариства «Київенерго», Донецька область, Мар`їнський район, м.Курахове.

07.06.2019р. на адресу господарського суду Донецької області від позивача надійшло клопотання від 04.06.2019р. про долучення до матеріалів справи квитанції про відправку та опису вкладення у цінний лист, згідно яких матеріали позову направлені на належну адресу відповідача.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 11.06.2019р. по справі №910/5991/19 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 15.07.2019 року об 11:40 год.

11.06.2019р. від позивача до канцелярії суду надійшла заява про долучення документів до матеріалів справи.

27.06.2019р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 24.06.2019р.

В судове засідання 15.07.2019р. представники сторін не з`явились, в судовому засіданні оголошено перерву до 06.08.2019р. об 11.40 год.

В засідання суду 06.08.2019р. сторони не з`явилися, позивачем на адресу суду надіслано письмові пояснення від 25.07.2019р. з додатковими документами.

Ухвалою суду від 06.08.2019р. призначено розгляд справи №910/5991/19 за правилами загального позовного провадження, стадія: відкриття провадження у справі; призначено підготовче засідання на 03.09.2019 року о 12:00 год.; позивача зобов`язано направити на адресу суду належним чином засвідчені копії первісних документів, згідно яких було перераховано грошові кошти відповідачу за спірним договором (приймаючи до уваги раніше надані суду відомості щодо обсягу та вартості отриманих від відповідача послуг протягом 2018р.).

19.08.2019р. від позивача до канцелярії суду надійшло клопотання про долучення документів на виконання вимог ухвали суду від 06.08.2019р.

У підготовче судове засідання 03.09.2019р. представник позивача не з`явився.

Ухвалою суду від 03.09.2019р. відкладено підготовче засідання на 24.09.2019 року об 11:15 год.

У підготовче судове засідання 24.09.2019р. представник відповідача не з`явився, позивач надав усні пояснення щодо розрахунку розміру переплати.

01.10.2019р. до суду від позивача надійшло клопотання №09-2/130 від 30.09.2019р. про долучення до матеріалів справи належним чином засвідчені копії первісних документів, які підтверджують факт існування переплати за договором №4542597 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.11.2008р. на суму 132324.67грн.

У підготовче судове засідання 07.10.2019р. представники сторін не з`явились.

Ухвалою суду від 07.10.2019р. закрите підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті на 30.10.2019 року о 12:00 год.

В судове засідання 30.10.2019р. з`явився представник позивача, наполягав на задоволенні позовних вимог.

5. Встановлені судом та неоспорені сторонами обставини справи:

01.11.2008р. між Акціонерним товариством «Київенерго» (відповідач, енергопостачальна організація) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» (позивач, абонент) було підписано договір №4542597 на постачання теплової енергії у гарячій воді, предметом якого є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді, на умовах, передбачених цим договором.

При цьому, судом встановлено на момент розгляду справи згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що здійснений за запитом суду, відповідач () змінив своє найменування та наразі є Акціонерним товариством «К.ЕНЕРГО» ().

Отже, станом на час розгляду справи найменуванням відповідача є Акціонерне товариство «К.ЕНЕРГО», що враховується судом при вирішенні спору.

Згідно розділу 2.2 договору енергопостачальна організація зобов`язується постачати теплову енергію у вигляді гарячої води для потреби: опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону; гарячого водопостачання протягом року; в кількості та обсягах згідно з додатком №1 до договору (п.2.2.1 договору); підтримувати середньодобову температуру теплоносія в подавальному трубопроводі на тепловому вводі будівлі згідно з температурним графіком, затвердженим Київською міською державною адміністрацією (додатком №2), крім випадків, зазначених у п. 3.1.7 договору (п.2.2.2 договору); при зміні тарифів (додаток №3 до договору) повідомляти абонента у п`ятиденний термін з моменту отримання Розпорядження держадміністрації м. Києва про їх змінення (п.2.2.3 договору); своєчасно письмово сповіщати абонента про зміни власних юридичних реквізитів (найменування організації, розрахункового рахунку тощо), та при необхідності переукладати договір на постачання теплової енергії у гарячій воді (п.2.2.4 договору).

Згідно з п.п.2.3.1, 2.3.2 договору абонент зобов`язується додержуватися кількості споживання теплової енергії по кожному параметру в обсягах, які визначені у додатку №1 до договору, не допускаючи їх перевищення, та своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії; виконувати умови та порядок оплати в обсягах і в терміни, які передбачені в додатку №4 до договору.

Цей договір набуває чинності з дня його підписання, та діє до 31.12.2009 року (п. 8.1 договору).

Пунктом 8.2 договору сторонами передбачено, що договір припиняє дію в випадках: закінчення строку, на який він був укладений; взаємної згоди сторін про його припинення; прийняття рішення Арбітражним судом; передбачених п.6.4.1 договору; ліквідації сторін.

У п.8.4 договору сторонами встановлено, що договір вважається пролонгований на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін.

25.11.2008р. в п.2 додатку №1 до договору №4542597 від 01.11.2008р. сторонами встановлено, що орієнтована вартість теплової енергії, відпущеної абоненту за поточний рік, відповідно до тарифів діючих на момент укладення договору, становить 328751,96 грн. (з урахуванням ПДВ).

28.09.2011р. в п.2 додатку №1 до договору №4542597 від 01.11.2008р. сторонами встановлено, що орієнтована вартість теплової енергії, відпущеної абоненту за поточний рік, відповідно до тарифів діючих на момент укладення договору, становить 409551,62 грн., ПДВ 81910,32 грн., всього 491461,95 грн.

Додатком №3 до договору №4542597 від 01.11.2008р. сторонами встановлено - Тарифи на теплову енергію.

Додатком №4 до договору №4542597 від 01.11.2008р. сторонами погоджено порядок розрахунків за теплову енергію, яким передбачено, що абонент до початку розрахункового періоду (місяця) сплачує енергопостачальній організації вартість, заявленої у договорі кількості теплової енергії на розрахунковий період з урахуванням сальдо розрахунків на початок місяця, або ж оформлює договір про заставу майна, згідно Закону України «Про заставу», як засіб гарантії спожитої теплової енергії (п.2 додатку №4); абонент щомісяця з 12 по 15 число самостійно отримує в районному відділі теплозбуту №4 табуляграму фактичного споживання теплової енергії за попередній період, акт звірки на початок розрахункового періоду (один примірник оформленого акту звірки абонент повертає в РВТ) (п.5 додатку №4).

Додатком №5 до договору №4542597 від 01.11.2008р. сторонами встановлено схему абонентської тепломережі, що знаходиться на балансі абонента.

Додатком №6 до договору №4542597 від 01.11.2008р. сторонами погоджено акт розмежування меж балансової належності тепломереж та експлуатаційної відповідальності сторін.

Додатком №7 до договору №4542597 від 01.11.2008р. сторонами встановлено умови припинення подачі теплової енергії.

Додатком №8 до договору №4542597 від 01.11.2008р.позивачем оформлено довідку - дані по будинках (спорудах) ДТГОПЗЗ Центрально-регіональних перевезень пасажирів, опалення і гаряче водопостачання яких здійснюється від теплових мереж постачальника станом на 01.11.2008р.

Додатком №11 до договору №4542597 від 01.11.2008р. сторонами доповнено реквізити сторін.

03.10.2017р. сторонами підписано додаткову угоду до договору від 29.12.2008 №4542597 на постачання теплової енергії у гарячій воді, якою внесли зміни та доповнення в п.1.1 договору та в розділ реквізити сторін.

Позивачем до матеріалів справи долучено акти звіряння розрахунків за теплову енергію за договором №4542597 від 01.11.2018р. між сторонами станом на 01.04.2017р., 01.12.2017р., 01.03.2018р., 01.04.2018р., 01.05.2018р., 01.05.2018р.

Так, відповідно до акту звіряння розрахунків за теплову енергію від 31.12.2017р. за договором №4542597 від 01.11.2008р. сальдо розрахунків за теплову енергію з урахуванням ПДВ в грн. на 01.01.2018р. становило за даними ПАТ «Київенерго»: дебет - 0,00 грн., кредит - 251768,59 грн.

Вказаний акт звірки підписаний сторонами без будь-яких зауважень або заперечень, відповідачем, відомості, зазначені у акті не заперечуються та не спростовані.

Отже, станом на 01.01.2018р. у позивача була переплата за договором №4542597 від 01.11.2008р. в сумі 251768,59 грн.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, позивачем, на виконання умов договору, з метою отримання теплової енергії у 2018 році, було перераховано на рахунок відповідача передплату в розмірі 140628,47 грн., що підтверджується платіжним дорученням №34 від 12.01.2018р.

На підтвердження обсягу та вартості спожитої теплової енергії за період з січня 2018р. по квітень 2018р. позивачем додано до матеріалів справи акти приймання-передання товарної продукції: №1/2018-4542597 від 31.01.2018р. за січень 2018р. на суму 75325,69 грн., №2/2018-4542597 від 28.02.2018р. за лютий 2018р. на суму 96697,84 грн., №3/2018-4542597 від 31.03.2018р.за березень 2018р. на суму 60280,08 грн., №4/2018-4542597 від 30.04.2018р. за квітень 2018р. на суму 27768,78 грн., всього на суму 260072,39 грн.

Як зазначає позивач, у зв`язку з припиненням 30.04.2018р. дії Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001р., укладеної між Київською міською державною адміністрацією та ПАТ «Київенерго» відповідно до рішення Київської міської ради від 24 квітня 2018 року №517/4581, ПАТ «Київенерго» з 01.05.2018р. позбавлено права на провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, а тому у відповідача відсутня можливість в подальшому надавати зазначені послуги за договором.

Разом з тим, як вбачається з відомостей зазначеного в акті звіряння розрахунків за теплову енергію від 30.04.2018р. по договору від 01.11.2008р. №4542597 у відповідача перед позивачем станом на 01.05.2018р. існує переплата позивача на користь відповідача за теплову енергію з урахування ПДВ в сумі 132324,67 грн.

Листом №ПКЦРП/1279 від 30.10.2018р. позивач звернувся до відповідача з проханням повернути кошти в сумі 132324,67 грн. за договором №4542597 від 29.12.2008р.

Однак, відповідач на момент звернення позивача з даним позовом вказану вимогу залишив без відповіді та задоволення.

Оскільки, договір на постачання теплової енергії у гарячій воді №4542597 від 01.11.2008р., за твердженням позивача, розірвано, у зв`язку з позбавленням відповідача права на провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії та відповідно припиненням останнім статусу теплопостачальної організації з 01.05.2018р., позивач завернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 132324,67 грн. на підставі ст.1212 Цивільного кодексу України.

5. Оцінка суду і визначені відповідно до встановлених обставин правовідносини:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Статтею 714 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Згідно ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

За приписом п.1 ч.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Дослідивши зміст укладеного договору №4542597 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.11.2008р., суд дійшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором про надання житлово-комунальних послуг.

Судом встановлено, що станом на 01.12.2017р. у позивача була переплата за договором №4542597 від 01.11.2008р. в сумі 251768,59 грн. При цьому, з наявних у матеріалах справи первісних документів вбачається, що загальна сума яка була перерахована позивачем в якості оплати теплової енергії за договором №4542597 від 01.11.2008р. згідно платіжного дорученням №34 від 12.01.2018р. становила 140628,47 грн., а відповідачем було поставлено теплову енергію на загальну суму 260072,39 грн.

Отже, сума здійсненої позивачем переплати за теплову енергію за договором №4542597 від 01.11.2008р. на постачання теплової енергії у гарячій воді становить суму 132324,67 грн.

Як було зазначено вище, розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017р. № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким буде закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що буде повернуто з володіння та користування ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» після припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго».

Рішенням Київської міської ради від 24.04.2018р. №517/4581 для забезпечення неперервності технологічного процесу виробництва, транспортування та постачання теплової енергії споживачам міста Києва та недопущення виникнення позаштатних ситуацій під час опалювального сезону 2018/2019 років вирішено продовжити дію Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» на підставі рішень Київської міської ради від 21.12.2000 № 128/1105, від 21.12.2000 № 129/1106, від 21.12.2000 №131/1108 (зі змінами, внесеними додатковими угодами від 25.11.2002, від 28.09.2006, від 29.12.2006, від 30.04.2007, від 07.11.2013, від 30.11.2016, від 19.12.2017 відповідно до рішень Київської міської ради від 28.09.2006 № 31/88, від 28.09.2006 № 102/159, від 26.04.2007 № 474/1135, від 23.10.2013 № 274/9762, від 28.07.2016 № 854/854, від 20.06.2017 № 439/2661, розпорядження Київської міської державної адміністрації від 29.12.2006 № 1868) (далі - угода), щодо:

- користування майном ТЕЦ № 5 та ТЕЦ № 6, електроенергетичним майном, необхідним для передачі та постачання електричної енергії, майном сміттєспалювального заводу, розташованого на вул. Колекторній, 44 у Дарницькому районі м. Києва (завод «Енергія»), що є комунальною власністю територіальної громади міста Києва та відповідно до Угоди перебуває у володінні та користуванні ПАТ «Київенерго», до 31 липня 2018 року включно (п.1.1 угоди);

- користування іншим майном комунальної власності територіальної громади міста Києва, що відповідно до Угоди перебуває у володінні та користуванні ПАТ «Київенерго», крім майна, зазначеного у підпункті 1.1 пункту 1 цього рішення, до 30 квітня 2018 року включно (п.1.2 угоди).

На офіційному сайті відповідача було розміщено повідомлення, згідно із яким з 01.05.2018р. відповідач припиняє діяльність у сфері теплопостачання та повідомляє про припинення дії пропозиції (публічної оферти) мешканцям житлових будинків м.Києва відносно укладення Договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що з 01.05.2018р. АТ «Київенерго» позбавлено права на провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам м.Києва та можливості в подальшому виконувати покладені на нього обов`язки згідно договору №4542597 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.11.2008р.

Сума невиконаного зобов`язання також підтверджена відповідачем у акті звіряння розрахунків за теплову енергію від 30.04.2018р.

Відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємства та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг, оскільки не є первинним бухгалтерським документом.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.

Аналогічна позиція викладена у Постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №910/1389/18.

Оскільки акт звіряння розрахунків за теплову енергію від 30.04.2018р., підписано та скріплено сторін, вказане свідчить про визнання відповідачем суми передоплати в розмірі 132324,67 грн.

Зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст.599 Цивільного кодексу України). Належним є виконання зобов`язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

За загальним правилом зобов`язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом (ст.598 Цивільного кодексу України, ст.202 Господарського кодексу України). Ці підстави наведено у ст.ст.599-601, 604-609 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами.

Закон не визначає поняття «неможливість виконання зобов`язання». Під цим слід розуміти неможливість для боржника через різні причини здійснити передбачені зобов`язанням дії, спрямовані на його виконання. Розрізняють випадкову і винну неможливість виконання. За «випадковою неможливістю» виконання зобов`язання припиняється, і боржник не несе відповідальності за його невиконання. Вже здійснене виконання у взаємному зобов`язанні зберігає силу за умови, що сторона, яка його виконала, отримала від іншого контрагента зустрічне задоволення, а те виконання, за яке вона зустрічного задоволення не отримала, їй повертається.

За «винною неможливістю» виконання зобов`язання не припиняється, а лише змінюється, оскільки для винної сторони обов`язок виконання трансформується в обов`язок відшкодувати завдані контрагентові збитки, сплатити неустойку тощо. Неможливість виконання може поширюватися на все зобов`язання або на окрему його частину. Вона може бути як постійною, так і тимчасовою. За постійної неможливості виконання зобов`язання припиняється, оскільки мета його недосяжна. Неможливість виконання зумовлена певними об`єктивними обставинами, через які боржник не може здійснити виконання. Але у всіх випадках неможливість виконання зобов`язання може бути підставою його припинення.

Як вбачається, відповідач був обізнаний з рішеннями Київської міської ради про строк дії Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001р. до 26.04.2018р., її припинення з 27.04.2018р., наявності права користування іншим майном комунальної власності територіальної громади міста Києва, що відповідно до Угоди перебуває у володінні та користуванні ПАТ «Київенерго», до 30 квітня 2018 року включно та неможливість виконання своїх обов`язків перед позивачем з цього строку, а тому, діючи добросовісно, повинен був повідомити позивача про неможливість виконання свого зобов`язання за договором та повернути зайво отримані від позивача кошти в сумі 132324,67 грн.

Вказане свідчить про винну неможливість виконання відповідачем свого зобов`язання за укладеним договором, що має наслідком трансформацію зобов`язання відповідача за вказаним договором, а саме припинення зобов`язання з поставки теплової енергії та виникнення зобов`язання з повернення виконаного позивачем зобов`язанням зі сплати коштів в сумі 132324,67 грн.

За приписами частини 1 статті 670 Цивільного кодексу України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України визначено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

Водночас, суд зазначає, що у даному випадку між сторонами припинили існувати договірні відносини у зв`язку з тим, що відповідач з 01.05.2018р. втратив підстави виступати стороною в договорі №4542597 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.11.2008р., а відтак, посилання відповідача на те, що договір станом на дату розгляду справи є таким, що пролонгований судом відхиляються.

З урахуванням викладено, суд приходить до висновку, що до вказаних правовідносин мають бути застосовані правові норми, визначені главою 83 Цивільного кодексу України, яка встановлює загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави.

За положеннями ст.1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

- повернення виконаного за недійсним правочином;

- витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

- повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

- відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Як вбачається з зазначеної норми, цей вид позадоговірних зобов`язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Суд зазначає, що норми розділу 83 Цивільного кодексу України (Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави) є загальними нормами, що регулюють зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави, що можуть слугувати засобом регулювання правовідносин за відсутності спеціальних норм.

При цьому, відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 24 вересня 2014 року у справі № 6-122цс14, відповідно до змісту ст. 1212 Цивільного кодексу України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.

Разом з тим, оскільки між сторонами у справі було укладено договір, на підставі якого позивачем було сплачено кошти, що позивач просить стягнути, однак зобов`язання за цим договором припинилось у зв`язку з неможливістю його виконання, в тому числі зобов`язання відповідача щодо надання послуг з постачання теплової енергії у гарячій воді, за яким відповідачем було набуто грошові кошти, зокрема, у надмірному розмірі, суд доходить висновку, що у зв`язку з припиненням зобов`язання за таким договором, правова підстава набуття відповідачем коштів від позивача відпала, а отже майно - грошові кошти - є таким, що збережене відповідачем без достатньої правової підстави.

З огляду на наведене, за відсутності спеціальних норм, які регулюють порядок повернення грошових коштів за договором про надання послуг, правова підстава набуття яких відпала, позивач вправі вимагати повернення йому безпідставно збережених відповідачем грошових коштів за ст.1212 Цивільного Кодексу України, зокрема, у заявленій ним сумі 132324,67 грн.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин приписів ст.1212 Цивільного кодексу України.

Підсумовуючи викладені вище обставини суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 132324,67 грн., які набули ознак таких, що перевищують суму грошових коштів за отримані послуги за договором (переплата), підлягає задоволенню, враховуючи те, що сплата даних коштів є виконанням позивачем грошового зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором, надавати послуги за яким відповідача позбавлено права з 01.05.2018р., відтак підстава, на якій вказані кошти були набуті відповідачем згодом відпала, як наслідок вказана сума підлягає поверненню позивачеві.

При цьому, судом прийнято до уваги те, що відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04) від 10.02.2010р. у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303-А, п.29).

З урахуванням викладеного, решту аргументів відповідача суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду про задоволення позову.

Судовий збір підлягає віднесенню на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.13, 74, 76, 120, 129, 165, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ до Акціонерного товариства «К.ЕНЕРГО», Донецька область, Мар`їнський район, м.Курахове про стягнення заборгованості в сумі 132324,67 грн. задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства «К.ЕНЕРГО» (85612, Донецька обл., Мар`їнський район, м.Курахове, вул.Енергетиків, буд.34, ) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м.Київ, вул.Є.Ґедройця, буд.5, ) в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (01601, м.Київ, вул.Лисенка, 6, р/р № НОМЕР_1 в АТ «Ощадбанк», МФО 300465, ) заборгованості в сумі 132324,67 грн., судовий збір в сумі 1984,87 грн.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

В судовому засіданні 30.10.2019р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписано 30.10.2019р.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Г.В. Левшина