ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2019 справа № 914/1736/19

Господарський суд Львівської області у складі судді Мазовіти А.Б. за участю секретаря судового засідання Волоцюги М.А., розглянув матеріали позовної заяви

за позовом: Львівського обласного центру зайнятості, м. Львів

до відповідача: Комунального підприємства «Червоноградський ринок», м. Червоноград, Львівська область

про стягнення 51 929,00 грн

за участю представників:

від позивача: Федунь В.І. - представник;

від відповідача: Яремко Ю.В. - представник

Обставини розгляду справи.

23.08.2019 на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Львівського обласного центру зайнятості, м. Львів до Комунального підприємства «Червоноградський ринок», м. Червоноград, Львівська область про стягнення 51 929,00 грн.

Ухвалою від 27.08.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 23.09.2019.

12.09.2019 через канцелярію суду від Комунального підприємства «Червоноградський ринок» надійшов відзив на позовну заяву (вх. №37698/19 від 12.09.2019).

18.09.2019 через канцелярію суду від Львівського обласного центру зайнятості надійшла відповідь на відзив (вх. №38321/19 від 18.09.2019).

Ухвалою суду від 23.09.2019 судове засідання було відкладено на 10.10.2019.

01.10.2019 через канцелярію суду від Комунального підприємства «Червоноградський ринок» надійшли письмові заперечення (вх. №40361/19 від 01.10.2019).

В судовому засідання 10.10.2019 було оголошено перерву до 28.10.2019.

Представникам сторін роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.ст. 42, 46 ГПК України, заяв про відвід суду не поступало.

Суть спору та правова позиція сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на обліку в Червоноградській міській філії Львівського обласного центру зайнятості як безробітний перебував ОСОБА_1 , який отримав допомогу по безробіттю на загальну суму 51 929,00 грн. Постановою Львівського апеляційного суду від 01.07.2019 у справі №459/2162/18 ОСОБА_1 поновлено на посаді. У зв`язку з поновленням особи на роботі за рішенням суду позивач просив суд стягнути з відповідача 51 929,00 грн виплаченої допомоги по безробіттю.

В судових засіданнях представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та письмових запереченнях. Зокрема, відповідач зазначив, що рішенням суду, яким ОСОБА_1 поновлено на роботі, стягнуто з відповідача 107 175,60 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Таким чином, відповідач може понести грошове навантаження у подвійному розмірі, оскільки відповідачу необхідно буде виплатити поновленому працівнику суму втраченого заробітку без зменшення цієї суми на розмір отриманої допомоги по безробіттю та відшкодувати позивачу суму допомоги по безробіттю, виплачену працівникові за період його вимушеного прогулу. Відтак, задоволення позову призведе до притягнення відповідача до подвійної відповідальності, що суперечить ст. 61 Конституції України.

У процесі розгляду справи суд встановив наступне.

Наказом Комунального підприємства «Червоноградський ринок» №203-к від 13.06.2018 ОСОБА_1 звільнено з посади контролера ринку у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України з 30.06.2018.

17.10.2018 ОСОБА_1 звернувся до Червоноградської міської філії Львівського обласного центру зайнятості із заявою про надання йому статусу безробітного.

На підставі наказів Червоноградської міської філії Львівського обласного центру зайнятості від 17.10.2018 №НТ181017 та від 24.10.2018 №НТ181024 ОСОБА_1 було надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю.

Постановою Львівського апеляційного суду від 01.07.2019 у справі №459/2162/18 поновлено ОСОБА_1 на посаді контролера КП «Червоноградський ринок» з 01.07.2018, а також стягнуто з КП «Червоноградський ринок» на користь ОСОБА_1 107 175,60 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

02.07.2019 Комунальним підприємством «Червоноградський ринок» на виконання постанови Львівського апеляційного суду від 01.07.2019 у справі №459/2162/18 видано наказ №168-к, відповідно до якого скасовано наказ №203-к від 13.06.2018 «Про звільнення ОСОБА_1 », поновлено ОСОБА_1 на попередній роботі на посаді контролера ринку з 01.07.2018.

На підставі наказу Червоноградської міської філії Львівського обласного центру зайнятості від 03.07.2019 №НТ190703 ОСОБА_1 припинено виплату допомоги по безробіттю у зв`язку із поновленням на роботі.

За період з жовтня 2018 року по червень 2019 року ОСОБА_1 було виплачено допомогу по безробіттю на загальну суму 51 929,00 грн, що підтверджується розрахунком, долученим до позовної заяви.

11.07.2019 позивач надіслав відповідачу претензію за вих. №932//2009 від 10.07.2019 про відшкодування матеріального забезпечення у розмірі 51 929,00 грн, виплаченого ОСОБА_1 , котрого поновлено на роботі.

У зв`язку з несплатою відповідачем коштів, виплачених позивачем як допомога по безробіттю, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення коштів у сумі 51 929,00 грн.

Дослідивши представлені суду докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає позовні вимоги підставними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі страхування на випадок безробіття) це система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Страховим випадком є подія, через яку: застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу; застраховані особи опинилися в стані часткового безробіття (п.8 ст.1 Закону).

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», видами забезпечення за цим Законом є: допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності; допомога на поховання у разі смерті безробітного або особи, яка перебувала на його утриманні.

Відповідно до вимог законодавства ОСОБА_1 як безробітному виплачувалася допомога по безробіттю з жовтня 2018 року по червень 2019 року. Всього за даний період ОСОБА_1 було виплачено 51 929,00 грн допомоги.

Постановою Львівського апеляційного суду від 01.07.2019 у справі №459/2162/18 ОСОБА_1 поновлено на посаді контролера ринку КП «Червоноградський ринок».

На виконання рішення суду наказом КП «Червоноградський ринок», ОСОБА_1 з 01.07.2018 поновлено на посаді контролера ринку.

Пунктом 1 ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

Як встановлено п. 4 ст. 35 Закону, із роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Таким чином, положеннями статей 34, 35 Закону передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та кореспондуючий йому обов`язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється з дня поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Як роз`яснено п. 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Згідно зі ст. 509 ЦК України, України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як передбачено ч. 1 та ч. 3 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень статті четвертої Цивільного кодексу України, основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу (далі закон). Цивільні відносини можуть регулюватись актами Президента України у випадках, встановлених Конституцією України. Актами цивільного законодавства є також постанови Кабінету Міністрів України.

Суд вважає, що зобов`язання між сторонами у справі виникли безпосередньо із актів законодавства України.

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Враховуючи те, що рішенням суду поновлено ОСОБА_1 на роботі, КП «Червоноградський ринок» скасовано наказ стосовно звільнення ОСОБА_1 , який став підставою для втрати ним заробітної плати, що в подальшому призвело до призначення та виплати йому позивачем допомоги по безробіттю, суд прийшов до висновку, що позивач має право на відшкодування відповідачем суми виплаченої допомоги по безробіттю.

Судом не беруться до уваги доводи відповідача з огляду на наступне.

Як зазначалося вище, згідно з абз. 2 ч. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» із роботодавця утримуються сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» термін «роботодавець» вживається у значенні, наведеному, зокрема, в Законі України «Про організації роботодавців».

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про організації роботодавців, їх об`єднання, права і гарантії їх діяльності» роботодавець - юридична особа (підприємство, установа, організація) або фізична особа - підприємець, яка в межах трудових відносин використовує працю фізичних осіб.

Матеріалами справи підтверджується, що саме Комунальне підприємство «Червоноградський ринок» є роботодавцем щодо ОСОБА_1 в розумінні зазначеної частини 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», а тому саме на нього покладено обов`язок відшкодувати суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Згідно з абз. 2 п. 32. постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час.

Тобто, з наведеного пункту вбачається, що саме оплата за час вимушеного прогулу зменшується, в тому числі, на отриману допомогу по безробіттю, а не навпаки.

Аналогічно вищевказана ч. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» не передбачає жодних підстав чи можливостей зменшити суму виплаченого безробітному та вартості наданих соціальних послуг безробітному, які підлягають відшкодуванню роботодавцем у разі поновлення його на роботі за рішенням суду, в тому числі, і на суму коштів, стягнутих в якості оплати за час вимушеного прогулу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 09.07.2018 у справі №914/1975/17.

Водночас, відповідач не позбавлений права звернуся із заявою про перегляд постанови Львівського апеляційного суду від 01.07.2019 у справі №459/2162/18 за нововиявленими обставинами з урахуванням положень абз. 2 п. 32. постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 та факту стягнення з нього суми виплаченої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані поданими доказами та підлягають до задоволення в розмірі 51 929,00 грн.

Оскільки спір виник з вини відповідача, судові витрати по розгляду справи відповідно до ст. 129 ГПК України необхідно покласти на відповідача.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 4, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 233, 236, 237, 241, 326, 327 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Червоноградський ринок», м. Червоноград, вул. Сокальська, 5, Львівська область (ідентифікаційний код 03337929) на користь Львівського обласного центру зайнятості, м. Львів, вул. Бортнянського, 11а (ідентифікаційний код 03491180) 51 929,00 грн виплаченої допомоги по безробіттю, 1 921,00 грн судового збору.

3. Наказ видати згідно ст. 327 ГПК України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

В судовому засіданні 28.10.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повне рішення складено 04.11.2019.

Суддя Мазовіта А.Б.