ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" листопада 2019 р. Справа№ 911/2847/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Хрипуна О.О.

Агрикової О.В.

в порядку письмового провадження, відповідно до п. 13 ст. 8 ГПК України

розглянувши матеріали апеляційної скарги розглянувши матеріали апеляційної скарги Першого заступника прокурора Київської області

на рішення Господарського суду Київської області від 13 червня 2019 року (повний текст складено 21.06.2019 р.)

у справі № 911/2847/18 (суддя Антонова В.М.)

за позовом Заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області

в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки)

до Приватного підприємства "Автомагістраль"

про стягнення 3 438,03 грн., -

в с т а н о в и в :

1.ІСТОРІЯ СПРАВИ:

1.1. короткий зміст позовних вимог

1.1.1. Заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області подав до господарського суду позов в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки) (далі - позивач) про стягнення з Приватного підприємства "Автомагістраль" (далі - відповідач) 3438,03 грн. плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування (а.с. 5-10).

1.1.2. В обґрунтування підстав позову вказано, що посадовими особами Управління Державної служби України з безпеки на транспорті у Вінницькій області було складено акт №0017518 та довідку № 0004117 у зв`язку з виявленням на відповідному транспортному засобі, що належить відповідачу, перевищення навантаження на строєну вісь з одиночними шинами на 1,40 тони, чим було завдано збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування.

1.2. короткий зміст рішення суду першої інстанції;

1.2.1. Рішенням Господарського суду Київської області від 13 червня 2019 року у справі № 911/2847/18 у задоволенні позову відмовлено (а.с.148-156).

1.3. короткий зміст вимог апеляційної скарги;

1.3.1. Перший заступник прокурора Київської області звернувся з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Київської області від 13 червня 2019 року у справі № 911/2847/18, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 13.06.2019 року у справі № 911/2847/18 та ухвалити нове, про задоволення позову в повному обсязі.

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ:

2.1. Розподіл справи

2.1.1. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 липня 2019 року, апеляційна скарга Першого заступника прокурора Київської області у судовій справі № 911/2847/18 передана на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Хрипун О.О.

2.1.2. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29 липня 2019 року поновлено Першому заступнику прокурора Київської області строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 13 червня 2019 року у справі № 911/2847/18. Апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Київської області на рішення Господарського суду Київської області від 13 червня 2019 року у справі № 911/2847/18 залишено без руху та встановлено строк на усунення недоліків апеляційної скарги.

2.1.3. 02 серпня 2019 року від прокуратури Київської області надійшов лист, відповідно до якого, скаржник усунув недоліки апеляційної скарги.

2.1.4. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.08.2019 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Першого заступника прокурора Київської області на рішення Господарського суду Київської області від 13 червня 2019 року у справі № 911/2847/18, яку вирішено розглядати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

2.2. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу;

2.2.1 У апеляційній скарзі прокурор зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що прокурором не надано доказів, які б свідчили про нездійснення або неналежного здійснення позивачем своїх функцій щодо захисту інтересів держави, оскільки про такі обставини свідчить бездіяльність позивача.

2.2.2 Розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №0017518 від 05.10.2017 здійснено уповноваженими особами Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій обл. за визначеною у п. 30 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, на підставі Акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0017518 від 05.10.2017 та довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю №0004117 від 05.10.2017, які не було оскаржено відповідачем в установленому порядку, є чинним та не скасованим.

2.2.3 Надана судом першої інстанції оцінка правомірності проведення посадовими особами зважування та розрахунку плати за проїзд не є предметом розгляду у даній справі, а правомірність таких дій може бути оскарження відповідачем лише в порядку адміністративного судочинства.

2.3. узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

2.3.1 Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що позивач, в інтересах якого прокуратурою пред`явлено позов не позбавлений права самостійного звернення з позовом.

2.3.2 Ані в позовній заяві, ані в апеляційній скарзі не зазначено на яких вагах було здійснено контроль та їх місця розташування, талон за результатами зважування до матеріалів справи не додано, довідка №0004117 водію ПП "Автомагістраль" не надавалась, довідка №0004117, Акт №0017517 та Розрахунок №0017518 не містять даних про назву та технічні характеристики вагового комплексу. Також відповідач вказує, що до позовної заяви додано наказ від 05.10.2017 №966, а направлення на перевірку видане на підставі наказу №954 від 29.09.2017. Плату у розмірі 3438,03 грн. розраховано на підставі припущень про те, що автомобіль проїхав 272 км.

2.4. Інші процесуальні дії: не вчинялись.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

3. ПОЗИЦІЯ СУДУ:

3.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи;

3.1.1. 05.10.2017 посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом на а/д М21 Житомир-Могилів-Подільський та встановлено, що транспортним засобом марки DАF FT XE 105.410, н/п FELDBINDER EUT 34.3, номерний знак НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , було вчинено порушення ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 вищеназваного закону, а саме: надання послуг з перевезення вантажів (мінеральний порошок) згідно ТТН №1194 від 04.10.2017, відправник ТОВ "Скала-Подільський спецкар`єр", одержувач ТОВ "Будівельна Україна", без оформлення документа про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів. Перевірку оформлено актом від 05.10.2017, від надання пояснень по якому та від його підпису водій транспортного засобу відмовився.

3.1.2. Складенню актів передували дії Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області щодо проведення зважування автомобіля марки DАF модель FT XE 105.410, реєстраційний номер НОМЕР_2 та причіпа (напівпричіпа) марки FELDBINDER EUT, модель EUT 34.3, реєстраційний номер НОМЕР_3 , які належать перевізнику - Приватному підприємству "Автомагістраль", за результатами якого встановлено перевищення навантаження на строєну вісь з одиночними шинами на 1,40 тони, що зафіксовано актом №0017518 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 05.10.2017 (а.с. 22).

3.1.3. На підставі вищевказаного акту Управлінням Укртрансбезпеки у Вінницькій області складено довідку №0004117 про результати здійснення габаритно-вагового контролю та розрахунок №0017518 від 05.10.2017 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування згідно ТТН від 04.10.2017 №1194 в розмірі 108,80 євро, що станом на дату розрахунку за курсом Національного Банку України (далі-НБУ) еквівалентно 3438,03 грн. (а.с. 23, 24, 25).

3.1.4. В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначає, що листом Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області від 10.10.2017 вих. № 19/4287-17 відповідач був поінформований про необхідність своєчасної сплати вищевказаної суми на відповідні рахунки Головного управління Державного казначейства у Вінницькій області, однак плата за проїзд відповідачем не вносилась, що підтверджується листом Приватного підприємства "Автомагістраль" від 22.05.2018 вих. № 373 (а.с. 20).

3.2 обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначених відповідно до них правовідносин;

3.2.1. Щодо підстав для представництва прокурором інтересів Держави у суді слід зазначити наступне.

3.2.2. У п. 1 Положення вказано, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

3.2.3. Основними завданнями Укртрансбезпеки, зокрема, є реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (п. 4 Положення).

3.2.4. Згідно з пп. 15, 27 п.5 Положення Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування, а також здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

3.2.5. Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи (п. 8 Положення).

3.2.6. Разом з позовною заявою прокурором надано лист Укртрансбезпеки від 04.04.2018 вих. № 943/05/14-18, адресований прокурору Київської області Чібісову Д.О., про "розгляд можливості представництва інтересів держави в особі Укртрансбезпеки в суді з питання стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами". В обґрунтування необхідності представництва зазначено, що положення нормативно-правових актів, якими керується Державна служба України з безпеки на транспорті та його територіальні органи, зокрема пп.15, 27 п. 5 постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103, не передбачають право Укртрансбезпеці звертатися з позовом щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують нормативні (а.с. 16-18).

3.2.7. Вказаний лист прокуратура Київської області листом від 19.04.2018 №05/1-869вих.18 перенаправила для розгляду керівнику Києво-Святошинської місцевої прокуратури щодо вжиття ним заходів реагування, спрямованих на примусове стягнення з відповідача плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (а.с. 19).

3.2.8. Постановою Кабінету Міністрів України №320 від 25.04.2018 внесено зміни до пп. 27 п.5 Положення, якими після слова нарахування доповнено словами: "вживає заходів щодо стягнення", які набрали чинності 03.05.2018. В свою чергу, прокурор звернувся із вказаним позовом до суду 17.12.2018, що підтверджується відбитком поштового штемпеля на конверті, у якому позовні матеріали були скеровані заступником керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури до Господарського суду Київської області.

Отже, відповідно до положень п.1, пп. 27 п.5 Положення, Закону України "Про автомобільний транспорт" інших підзаконних нормативно-правових актів про автомобільний транспорт, станом на 03.05.2018 Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) вже була уповноважена здійснювати не тільки нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю, а й вживати заходи щодо стягнення нарахованої плати, і вказані повноваження випливають з покладених на неї завдань щодо державного контролю за додержанням вимог законодавства про автомобільний транспорт.

3.2.9. При зверненні до суду із вказаним позовом заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури зазначив, що порушення інтересів держави полягає у тому, що плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, у сумі 3438,03 грн. залишилася не відшкодованою державі. При цьому, Укртрансбезпекою як уповноваженим суб`єктом владних повноважень захист державних інтересів (вчинення процесуальних дій щодо подачі позову до суду про стягнення з відповідача відповідної плати) не здійснювався.

3.2.10. Наявність підстав для представництва інтересів держави прокурор обґрунтував бездіяльністю позивача щодо захисту належним чином інтересів держави, невжиттям ними цивільно-правових заходів щодо такого захисту, що призводить до порушення економічних інтересів держави (недоотримання надходжень до бюджету).

3.2.11. При цьому матеріали справи не містять доказів вчинення позивачем будь-яких, спрямованих на активний захист інтересів держави дій, як і доказів вчинення позивачем процесуальних дій щодо підтримання поданого в інтересах позивача позову чи участь у судових засіданнях у суді першої інстанції, про що свідчить, зокрема, те, що позивач, у призначені судом першої інстанції судові засідання явку свого представника не забезпечив.

3.2.12. Предметом спору у цій справі є стягнення плати у розмірі 3438,03 грн. за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом.

3.2.13. На підтвердження обґрунтованості нарахування такої оплати прокурором надано до матеріалів справи акт від 05.10.2017 перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, акт №0017518 від 05.10.2017 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та складену на підставі цього Акту довідку №0004117 про результати здійснення габаритно-вагового контролю та розрахунок №0017518 від 05.10.2017 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування.

3.2.14. У акті про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом зазначено: "направлення на перевірку транспортного засобу від 02.10.2017 №009031".

3.2.15. Вказане направлення також наявне у матеріалах справи. У направленні зазначено, що направлення на перевірку надано в т.ч. ОСОБА_1 для проведення рейдової перевірки транспортних засобів а/д М-21 Житомир-Могилів-Подільський 63 км - 238 км, 106 км щодо додержання Вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автотранспортом з 02.10.2017 р. до 16.10.2017 р. (а.с. 36).

3.3. доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції;

3.3.1. Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що прокурором не обґрунтовано підстав для представництва інтересів держави у суді, оскільки матеріали справи не містять доказів вчинення позивачем будь-яких, спрямованих на активний захист інтересів держави дій, як і доказів вчинення позивачем процесуальних дій щодо підтримання поданого в інтересах позивача позову чи участь у судових засіданнях у суді першої інстанції, про що свідчить, зокрема, те, що позивач, з моменту виявлення порушення самостійно з відповідним позовом не звертався, у призначені судом першої інстанції судові засідання явку свого представника не забезпечив. При цьому, прокурором, на підтвердження наявності у нього повноважень на здійснення представництва інтересів Держави у суді, додано до позовної заяви визначені Законом документи, а саме звернення позивача до Прокуратури Київської області з проханням розгляду можливості щодо представництва інтересів Держави в особи позивача у суді з питання стягнення лати за проїзд автомобільними дорогами загального користування та направлений Київо-Святошинській місцевій прокуратурі лист прокуратури Київської області.

3.3.2. Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем здійснено перевезення, при якому осьове навантаження на вісь тягача транспортного засобу становило 6,90/9,70/23,40 при нормативно допустимому 11,00/11,00/22,00, без дозволу, який дає право на рух автодорогами України, виданого уповноваженим компетентним органом.

3.3.3. За результатами проведення габаритно-вагового контролю вищевказаного транспортного засобу, 05.10.2017 складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0017518 (а.с. 22), яким зафіксовано порушення вимог ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: перевезення вантажу - мінеральний порошок по маршруту Скала-Подільська Тернопільська обл. - м. Бердичів, 272 км - із перевищенням осьових навантажень.

Вказаним актом № 0017518 зокрема встановлено, що: фактична маса становить 40 тон; осьові навантаження на одну ось становлять - 6,9 т кг, на іншу - 9,7 т, на строєну ось - 23,4 кг, при нормативно-допустимому навантаженні на строєну ось - 22 тони.

Крім того, за результатами проведення вказаної перевірки, 05.10.2017 складено акт про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом (а.с. 25), відповідно до якого в ході перевірки виявлено порушення, що полягає у наданні послуг з перевезення вантажів без оформлення документів, перелік яких визначено ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме, відсутня плата за проїзд автомобільними дорогами.

У вказаному акті зазначено: "направлення на перевірку транспортного засобу від 02.10.2017 №009031".

Вказане направлення також наявне у матеріалах справи. У направленні зазначено, що направлення на перевірку надано в т.ч. ОСОБА_1 для проведення рейдової перевірки транспортних засобів а/д М-21 Житомир-Могилів-Подільський 63 км - 238 км, 106 км щодо додержання Вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автотранспортом з 02.10.2017 р. до 16.10.2017 р. (а.с. 36).

Під час перевірки складено довідку про результати габаритно-вагового контролю від 05.10.2017 (а.с. 23), у якій також відображено тип транспортного засобу (зі строєною віссю) та результати проведеного вагового контролю.

Доказів, які б спростували результати габаритно-вагового контролю відповідачем не надано.

Згідно з приписами Порядку № 879 проведено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №0017518 від 05.10.2017 (а.с. 24), згідно з яким за перевищення нормативних параметрів відповідачу як власнику транспортного засобу нараховано до сплати 108,80 євро.

Відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним Банком України на день проведення розрахунку, а саме: 05.10.2017, курс гривні до євро складав 31,5995 грн. (а.с. 43).

Таким чином, загальний розмір плати за проїзд, нарахований відповідачу, становить 108,80 євро * 31,5995 грн., що становить складає 3438,0256 грн.

Доказів внесення такої плати - матеріали справи не містять.

При цьому відповідачем не спростовано здійсненого позивачем розрахунку в т.ч. з урахуванням, даних товарно-транспортої накладної та розрахованої з урахуванням визначених у ній відомостей відстані проїзду.

Доказів оскарження правомірності дій працівників Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області та скасування документів, якими встановлено перевищення навантаження на строєну вісь - матеріали справи не містять.

Крім того, формами документів, які складаються під час габаритно-вагового контролю, не передбачено внесення відомостей про реквізити зважувального обладнання.

Відповідач не довів належними і допустимими доказами, що його водію під час здійснення габаритно-вагового контролю відмовлено в ознайомленні на його вимогу із документами, що посвідчують періодичну повірку (метрологічну атестацію) зважувального обладнання.

При цьому, положеннями Порядку № 1567, Порядку № 1007/1207 та Порядку №422 не передбачено необхідності долучення документів, що підтверджують зважування транспортного засобу та інформації про точне місцезнаходження пересувного пункту до акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом та довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю.

Таким чином, наявність або відсутність документів, що підтверджують зважування та інформації про точне місцезнаходження пересувного пункту не входять до предмету доказування у даній справі та не впливає на обов`язок відповідача зі здійснення оплати за проїзд автомобільними дорогами.

З урахуванням наведеного, передчасним є висновок господарського суду щодо відсутності документального підтвердження характеристики вимірювального обладнання.

З матеріалів справи слідує, що: спірне порушення зафіксовано складеним відповідно до додатку 3 до Порядку №1567 актом проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 05.10.2017; за результатами виявленого порушення відповідно до Порядку № 422 складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0017518 та довідку про результати габаритно-вагового контролю від 05.10.2017 №0004117, складення якої передбачено Порядком № 1007/1207; вказані документи разом із розрахунком направлено відповідачу 10.10.2017 р. (а.с. 20-21).

При цьому відповідачем не доведено, що ним було отримано у встановленому порядку дозвіл на участь у дорожньому русі належного йому транспортного засобу, загальна вага та навантаження на осі якого перевищувала нормативні параметри.

Враховуючи викладене та те, що всі документи, які підтверджують перевищення при спірному перевезенні транспортним засобом відповідача нормативних вагових параметрів, складені відповідно до приписів вищезгаданих нормативних актів, колегія суддів зазначає про помилковість висновків суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову та приходить до висновку про задоволення позовних вимог у заявленому прокурором розмір.

3.4. чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду;

3.4.1. Матеріалами справи підтверджується порушення відповідачем обов`язку зі здійснення оплати за проїзд великоваговим транспортом.

4. ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА:

4.1. висновки за результатами розгляду матеріалів справи

4.1.1. За своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.06.2018 у справі № 820/1203/17 звернула увагу на те, що повноваження Укртрансбезпеки щодо плати за проїзд великовагових транспортних засобів обмежуються лише нарахуванням такої плати.

4.1.2. Внаслідок несплати відповідачем плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, яка по суті є матеріальними збитками, завданими державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування, державний бюджет України, а саме державний дорожній фонд у його складі, недоотримує значну суму коштів, які є необхідними для фінансування ремонту автомобільних доріг загального користування та реалізації Державної цільової економічної програми розвитку автомобільних доріг загального користування державного значення на 2018 - 2022 роки, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 382 від 21.03.2018.

4.1.3. За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що в даному випадку прокурор правомірно звернувся до суду в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті та належним чином обґрунтував порушення інтересів держави, необхідність їх захисту та неналежного здійснення.

4.1.4. У матеріалах справи наявні всі передбачені Порядком №1567 та Порядком №1007/1207 документи, які фіксують факт невідповідності при спірному перевезенні фактичних вагових параметрів нормам і правилам перевезення вантажу, зокрема акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 05.10.2017, крім того, за результатами виявленого порушення складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0017518, довідку про результати габаритно-вагового контролю від 05.10.2017 (достовірність яких учасниками судового процесу не заперечується наявні у матеріалах справи), що свідчить про те, що відповідач, в силу положень законодавства, має сплатити відповідну плату за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів.

4.1.5. Доказів виконання відповідачем свого обов`язку щодо внесення плати за проїзд в сумі 3483,03 грн. матеріли справи не місять.

4.1.6. Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

4.2. посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

4.2.1. У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї

4.2.2. Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч.10 ст.270 ГПК України).

4.2.3. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін - матеріали справи не містять.

4.2.4. За приписами ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться

4.2.5. Враховуючи положення зазначених правових норм з урахуванням відсутності клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, перегляд оскаржуваного рішення підлягає здійсненню без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

4.2.6. За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень

У рішенні від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи значення поняття "інтереси держави", висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Оскільки "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Отже, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який як однієї із засад правосуддя, передбачений п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України.

4.2.11. Прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються. У першому випадку прокурор набуває права на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Нездійснення захисту" має прояв в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, яка проте є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, передбачає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Аналогічну правову позицію викладено, зокрема у постановах Верховного Суду від 05.12.2018 у справі № 923/129/17, від 25.04.2018 у справі №806/1000/17 та від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17, від 23.10.2018 у справі №906/240/18, від 01.11.2018 у справі №910/18770/17, від 05.11.2018 у справі №910/4345/18).

4.2.12. За змістом ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (абзаци перший і другий частини третьої ст. 23 Закону України "Про прокуратуру").

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу (абзаци перший, другий і третій частини четвертої ст. 23 Закону України "Про прокуратуру").

Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Якщо підставою для представництва інтересів держави прокурор зазначив відсутність органу, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, цей довід прокурора суд повинен перевірити незалежно від того, чи надав прокурор докази вчинення ним дій, спрямованих на встановлення відповідного органу. Процедура, передбачена абзацами третім і четвертим частини четвертої статті 23 Закону застосовується тільки до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження з такого захисту.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 26.06.2019 р. у справі №587/430/16ц (провадження №14-104цс19).

4.2.1. Частиною 2 ст. 29 Закону України "Про дорожній рух" встановлено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

4.2.2. Відповідно до ст. 33 Закону України "Про автомобільні дороги" рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

4.2.3. Згідно зі ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт":

- автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення (ч. 1);

- документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством (ч. 2);

- у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків (ч. 4 в редакції, яка діяла станом на дату виникнення спірних правовідносин - примітка суду).

4.2.4. Єдині вимоги до проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів з вантажем або без нього автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами встановлені відповідними Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №30 від 18.01.2001 (далі Правила № 30), якими визначено умови і режим проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів, порядок погодження маршрутів, вимоги до водіїв, обладнання, організації проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів і розміщення вантажів, а також порядок отримання дозволу.

4.2.5. В п. 4 Правил № 30 вказано, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданого перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

4.2.6. Постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.20017 затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі Порядок № 879), який визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування.

4.2.7. В Порядку № 879 встановлено, що великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (Офіційний вісник України, 2001 р., № 41, ст. 1852). При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки (п. 4).

4.2.8. Пунктом 22.1 Правил дорожнього руху України встановлено, що маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

4.2.9. За спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м (п. 22.45 Правил дорожнього руху України).

4.2.10. Габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів (п.п. 4 п. 2 Порядку № 879).

4.2.11. За приписами п. 3 Порядку № 879, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

4.2.12. Робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується Укртрансбезпекою, її територіальними органами, службами автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі і підприємствами, визначеними в установленому законодавством порядку (п. 4 Порядку № 879).

4.2.13. Згідно з п. 27 Порядку № 879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування справляється з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників, у тому числі тих, що визначені у статті 5 Закону України "Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України", справляється у разі виявлення факту перевищення їх фактичних параметрів над параметрами, які враховувалися під час встановлення розміру єдиного збору в пунктах пропуску через державний кордон, де відсутні вагові комплекси, та з транспортних засобів, які виїжджають за межі України і на які в установленому порядку не отримано дозвіл на рух або не внесено плату за проїзд. Плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

4.2.14. Плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень (п, 28 Порядку №879).

4.2.15. Пунктом 30 Порядку № 879 визначено формулу нарахування плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу.

4.2.16. За приписами п. 31-1 Порядку № 879, перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

4.2.17. Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 (далі Порядок № 1567) встановлено, що: виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму (п. 20); у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3 (акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом - примітка суду). Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності) (п. 21); у разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис (п. 22); справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення (п. 25); справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням (п. 26); у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5 (п. 27); адміністративно-господарський штраф повинен бути перерахований суб`єктом господарювання на зазначений у постанові рахунок не пізніше ніж протягом п`ятнадцяти днів після отримання ним копії постанови про застосування адміністративно-господарських штрафів, про що повідомляється орган державного контролю, посадовою особою якого винесено відповідну постанову (п. 28); копія постанови видається не пізніше ніж протягом трьох днів після її винесення уповноваженій особі суб`єкта господарювання під розписку чи надсилається рекомендованим листом із повідомленням. У разі оскарження постанови про застосування адміністративно-господарських штрафів стягнення сплачується не пізніше ніж протягом п`ятнадцяти днів після отримання повідомлення про залишення скарги без задоволення (п. 29).

4.2.18. Порядком взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженим наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України № 1007/1207 від 10.12.2013 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04.02.2014 за №215/24992 (далі Порядок № 1007/1207), серед іншого, встановлено, що: габаритно-ваговий контроль транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування проводиться посадовими особами Укртрансінспекції та працівниками відповідних підрозділів МВС (п. 3); посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю, серед іншого:

1. видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю (додаток 1);

2. складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю;

3. при здійсненні габаритно-вагового контролю перевіряють у водіїв великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів наявність дозволів на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформлених та виданих в установленому законодавством порядку;

4 у разі відсутності документів, визначених статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", застосовують до автомобільних перевізників адміністративно-господарські штрафи, визначені статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

4.2.19. Порядком зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №422 від 20.05.2013 (далі Порядок № 422), встановлено, що: у разі коли під час проведення перевірки виявлено порушення законодавства про автомобільний транспорт, складається акт та/або протокол про адміністративне правопорушення; у разі виявлення порушень правил перевезення великогабаритних, великовагових і небезпечних вантажів посадові особи складають акти за формою згідно з додатками 2 і 3 до цього Порядку (акт про перевищення транспортним засобом нормативно-габаритних параметрів та акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів) та повідомляють відповідний підрозділ Національної поліції про такі порушення.

5. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ:

5.1. мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу

5.1.1. Колегія суддів погоджується з твердженнями прокурора про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо необґрунтованості прокурором підстав для представництва інтересів держави у суді, оскільки матеріали справи не містять доказів вчинення позивачем будь-яких, спрямованих на активний захист інтересів держави дій, як і доказів вчинення позивачем процесуальних дій щодо підтримання поданого в інтересах позивача позову чи участь у судових засіданнях у суді першої інстанції, про що свідчить, зокрема, те, що позивач, у призначені судом першої інстанції судові засідання явку свого представника не забезпечив.

5.1.2. Також колегія суддів зазначає про обґрунтованість тверджень прокурора про те, що розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального здійснено у відповідності до вимог законодавства, на підставі Акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0017518 від 05.10.2017 та довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю №0004117 від 05.10.2017, які не було оскаржено відповідачем в установленому порядку, є чинним та не скасованим.

5.1.3. Враховуючи викладене, колегія суддів також погоджується з твердженнями скаржника про те, що оцінка правомірності проведення посадовими особами зважування та розрахунку плати за проїзд не є предметом розгляду у даній справі, а правомірність таких дій може бути оскарження відповідачем лише в порядку адміністративного судочинства.

5.1.4. Викладені у відзиві на апеляційну скаргу заперечення відповідача спростовуються тим, що у документах, які фіксують факт перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень належним чином зафіксовано відмову водія відповідного транспортного засобу від підпису та одержання копій документів.

5.1.5. Формами документів, які складаються під час габаритно-вагового контролю, не передбачено внесення відомостей про реквізити зважувального обладнання та необхідності долучення документів, що підтверджують зважування транспортного засобу та інформації про точне місцезнаходження пересувного пункту до акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом та довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю.

5.1.6. При цьому відповідачем не надано доказів, які б спростували результати габаритно-вагового контролю, доказів оскарження правомірності дій працівників Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області та скасування документів, якими встановлено перевищення навантаження, а також доказів того, що його водію під час здійснення габаритно-вагового контролю відмовлено в ознайомленні на його вимогу із документами, що посвідчують періодичну повірку (метрологічну атестацію) зважувального обладнання. При цьому відповідачем не спростовано здійсненого позивачем розрахунку в т.ч. з урахуванням, даних товарно-транспортої накладної та розрахованої з урахуванням визначених у ній відомостей відстані проїзду.

6. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ:

6.1.1. Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення прийнято внаслідок неповного з`ясування всіх обставин справи.

6.1.2. Рішення Господарського суду Київської області від 13 червня 2019 року у справі № 911/2847/18 скасувати.

6.1.3. Апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Київської області на рішення Господарського суду Київської області від 13 червня 2019 року у справі № 911/2847/18 задовольнити.

7. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ:

7.1. Враховуючи те, що апеляційну скаргу задоволено, відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України на користь прокуратури Київської області, якою сплачено судовий збір за звернення з апеляційною скаргою, відповідачем підлягають відшкодуванню судові витрати у вигляді витрат по сплаті судового збору за звернення з апеляційною скаргою у розмірі 2643 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 255, 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. 277, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Київської області на рішення Господарського суду Київської області від 13 червня 2019 року у справі № 911/2847/18 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 13 червня 2019 року у справі №911/2847/18 скасувати та прийняти нове рішення:

"1) Позов задовольнити повністю.

2) Стягнути з Приватного підприємства "Автомагістраль" (03126, м. Київ, вул. Качалова, 5А, ) на користь Державного бюджету України (отримувач УДКСУ у Вінницькій області, р/р 0002, ) плату за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, у сумі 3438 (три тисячі чотириста тридцять вісім) грн. 03 коп.

3) Стягнути з Приватного підприємства "Автомагістраль" (07351, Київська обл., Вишгородський р-н, с. Синяк, вул. Київська, 68, ) на користь прокуратури Київської області (01601, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 27/2, ) 1 762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. судового збору за звернення з позовом."

3. Стягнути з Приватного підприємства "Автомагістраль" (07351, Київська обл., Вишгородський р-н, с. Синяк, вул. Київська, 68, ) на користь прокуратури Київської області (01601, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 27/2, ) витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 2643 (дві тисячі шістсот сорок три) грн. 00 коп.

4. Доручити Господарському суду Київської області видати відповідні накази.

5. Справу №911/2847/18 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено - 07.11.2019 р.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді О.О. Хрипун

О.В. Агрикова