ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/12970/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Баранець О.М. - головуючий, Мамалуй О.О., Студенець В.І.,

за участю секретаря судового засідання Низенко В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк" Кадирова В.В.

на ухвалу Господарського суду міста Києва

у складі судді Чинчин О.В.

від 29.05.2019

та постанову Північного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Іоннікової І.А., Тарасенко К.В., Агрикової О.В.

від 09.09.2019

за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Смартінвест груп"

за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

за участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Національного банку України

за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ТСА-Стіл Груп"

про визнання кредитором та визнання відсутнім права

за участю представників:

позивача: Русскіна О.В.

відповідача: Діденко С.М.

третьої особи-1: не з`явилися.

третьої особи-2: П`ятнецький С.В.

третьої особи-3: не з`явилися.

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Смартінвест Груп» про визнання кредитором та визнання відсутнім права.

Позовні вимоги обґрунтовано нікчемністю договору відступлення прав вимоги, укладеного 15.08.2014 між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Надбання" на підставі п.п. 1, 2, 3, 5, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", за яким було відступлено право вимоги за Кредитним договором № 05/57/2007-КЛТ від 11 грудня 2007 року, укладеним між ТОВ "ТСА-СТІЛ ГРУП" та Відкритим акціонерним товариством "Кредитпромбанк" та Іпотечним договором №05/02/1/2012-ПБ від 13 квітня 2012 року, посвідченим приватним нотаріусом Павлоградського МНО Гущиною О.І та зареєстрованим в реєстрі за №266, укладеним між ТОВ "ТСА-СТІЛ ГРУП" та Відкритим акціонерним товариством "Кредитпромбанк"; Кредитним договором № 05/08/2010-КЛТ від 01 листопада 2010, укладеним між ТОВ "ТСА-СТІЛ ГРУП" та Відкритим акціонерним товариством "Кредитпомбанк" та Договором застави №05/08/32/2010-КЛТ 29 квітня 2011 року, укладеним між ТОВ "ТСА-СТІЛ ГРУП" та Відкритим акціонерним товариством "Кредитпромбанк". З огляду на наведені обставини, позивач вважає, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Надбання" не мало права укладати договір відступлення права вимоги, предметом якого є право вимоги за вказаними кредитними договорами, однак, такий договір було укладено 15.08.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Надбання" та Товариством з обмеженою відповідальністю "СМАРТІНВЕСТ ГРУП", проте до останнього, з огляду на нікчемність договору відступлення права вимоги від 15.08.2014, за твердженням позивача, не перейшло право кредитора за кредитними договорами №05/57/2007-КЛТ від 11 грудня 2007 та № 05/08/2010-КЛТ від 01 листопада 2010.

2. Короткий виклад обставин справи, встановлених судами попередніх інстанцій 11.12.2007 між Відкритим акціонерним товариством "Кредитпромбанк" (банк) та Приватним підприємством "ТСА" (позичальник) укладено Кредитний договір №05/57/2007-КЛТ, умовами якого передбачено, що банк надає позичальнику кредити, на умовах забезпеченості, цільового використання, строковості, повернення та платності наданих грошових коштів.

01.11.2010 між Публічним акціонерним товариством "Кредитпромбанк" (Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТСА-Стіл Груп" (позичальник) було укладено кредитний договір №05/08/2010-КЛТ, яким встановлюється процедура та умови надання банком в майбутньому кредитів (траншів) позичальнику в межах загальної суми 23700000,00 грн.

29.04.2011 між Публічним акціонерним товариством "Кредитпромбанк" (заставодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТСА-Стіл Груп" (позичальник) було укладено договір застави №05/08/З2/2010-КЛТ, за яким заставодержатель передає у забезпечення власних зобов`язань за кредитним договором, а заставодержатель приймає у заставу майно.

13.04.2012 між Приватним підприємством "ТСА" (первісний боржник), Публічним акціонерним товариством "Кредитпромбанк" (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТСА-Стіл Груп" (новий боржник) було укладено договір про переведення боргу №05/002/2012-ПБ, за яким в порядку та на умовах, визначених цим договором, Первісний боржник передає (переводить) новому боржнику у повному обсязі свій борг (зобов`язання) за кредитним договором №05/57/2007-КЛТ від 11.12.2007 року, укладеним між первісним боржником та кредитором, а новий боржник приймає у повному обсязі борг (зобов`язання) первісного боржника за основним договором та зобов`язується погасити (виконати) їх у повному обсязі та належним чином. Hacлiдкoм укладення цього договору є заміна новим боржником у повному обсязі первісного боржника, як сторони, у зобов`язаннях, що існують/виникатимуть за основним договором.

13.04.2012 між Публічним акціонерним товариством "Кредитпромбанк" (іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТСА-Стіл Груп" (іпотекодавець) було укладено іпотечний договір №05/02/І/2012-ПБ посвідчений приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Гущиною О.І., відповідно до умов якого для забезпечення зобов`язань іпотекодавця перед іпотекодержателем за кредитним договором іпотекодавець передає іпотекодержателю в іпотеку майно.

19.06.2013 між Публічним акціонерним товариством "Кредитпромбанк" (продавець) та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (покупець) укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г., зареєстрований в реєстрі за №2466, відповідно до якого продавець відступив (продав) покупцю права вимоги, а покупець погодився купити права вимоги, прийняти їх і сплатити загальну купівельну ціну, зокрема, права вимоги до Товариством з обмеженою відповідальністю "ТСА-Стіл Груп" за кредитним договором №05/08/2010-КЛТ.

27.09.2013 між Публічним акціонерним товариством "Кредитпромбанк" (продавець) та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (покупець) укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г., зареєстрований в реєстрі за №2466, відповідно до якого продавець відступив (продав) покупцю право вимоги, а покупець погодився купити право вимоги, прийняти їх і сплатити загальну купівельну ціну, зокрема, права вимоги до Товариством з обмеженою відповідальністю "ТСА-Стіл Груп" за кредитним договором №05/57/2007-КЛТ.

15.08.2014 між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (Первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Надбання" (Новий кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. за реєстровим №1060, умовами якого передбачено, що первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги належного виконання зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю "ТСА-Стіл Груп" за кредитним договором №05/57/2007-КЛТ від 11.12.2007 із змінами та доповненнями; за кредитним договором №05/08/2010-КЛТ від 01.11.2010 із змінами та доповненнями. Всього загальна сума вимог, які виникли і нараховані за основним договором - 1 складає 10139999,89 доларів США, загальна сума вимог, які виникли і нараховані за основним договором - 2 складає 90636350,50 грн.

Відповідно до п. 1.2 договору первісний кредитор зобов`язується передати новому кредитору, а новий кредитор прийняти та оплатити на умовах цього договору всі права вимоги та інші права, які належать первісному кредитору.

Згідно з п.1.3 договору з моменту набрання чинності цим договором та за умови перерахування коштів у розмірах та у терміни, зазначені в п.п.1.4-1.5 цього договору на рахунок первісного кредитора, новий кредитор повністю замінює первісного кредитора у основних договорах, та отримує усі права, що виникають з договорів, укладених в забезпечення виконання боржником зобов`язань за основними договорами.

Пунктом п. 1.4 договору зазначено, що сторони домовились, що ціна відступлення права вимоги, яка підлягає сплаті Новим кредитором на користь первісного кредитора становить 94868132,95 грн без ПДВ.

Відповідно до п. 1.4.1. ціна відступлення права вимоги за основним договором 1 - 49630000,00 гривень без ПДВ, які спрямовуються на оплату права вимоги по поверненню отриманого кредиту в розмірі 9000000,00 доларів США, що за офіційним обмінним курсом НБУ станом на момент укладення цього Договору становить 117825174,00 грн, та процентів у розмірі 1139999,89 доларів США, що за офіційним обмінним курсом НБУ станом на момент укладення цього договору становить 14924520,60 грн, які були передані на баланс AT "Дельта Банк" згідно договору купівлі - продажу прав вимог від 19.06.2013, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г., запис в реєстрі за № 1360.

Згідно п. 1.4.2. ціна відступлення права вимоги за основним договором 2 - 45238132,95 грн без ПДВ з яких: 5566682,10 грн спрямовуються на оплату права вимоги по сплаті процентів за користування кредитом, нарахованим AT "Дельта Банк" в розмірі 5566682,10 грн; 39671450,85 грн спрямовують на оплату права вимоги по поверненню отриманого кредиту в розмірі 75298075,68 грн та процентів у розмірі 9771592,72 грн, які були передані на баланс AT "Дельта Банк" згідно договору купівлі-продажу прав вимог під 27.09.2013, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г., запис в реєстрі за №2466.

Так, п. 1.6.1 договору сторони узгодили, що право вимоги до нового кредитора переходить виключно після повної сплати останнім на користь первісного кредитора ціни відступлення права вимоги за основними договорами.

Згідно з п.2.2 договору новий кредитор зобов`язаний сплатити на користь первісного кредитора, вказану у п.1.4 цього договору, ціну відступлення права вимоги у розмірах та у терміни, визначені п. 1.4-1.5 цього договору шляхом перерахування грошових коштів за такими реквізитами: рахунок №373910011 в АТ "Дельта Банк", МФО 380236.

З моменту перерахування грошових коштів, зазначених в п. 1.4. цього договору, на рахунок первісного кредитора, до нового кредитора переходять всі права вимоги за основними договорами та дoгoвopaми, yклaдeними в забезпечення виконання боржником своїх зобов`язань за основними договорами, в повному обсязі і на умовах, визначених основними договорами, включаючи права вимоги до боржника по поверненню отриманих кредитів, сплати процентів за їх користування, комісій, штрафів та пені, які вже нараховані первісним кредитором на дату укладення цього договору і розмір яких зазначений в п. 1.1. нього договору, а також права вимоги, які виникнуть за основними договорами в майбутньому.

На виконання умов договору про відступлення права вимоги від 15.08.2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Надбання" перерахувало на рахунок Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" № НОМЕР_1 в АТ "Дельта Банк", МФО 380236, грошові кошти у розмірі 94868132,95 грн, що підтверджується платіжним дорученням №31 від 15.08.2014 із зазначенням призначення платежу: "оплата згідно з договором №1060 про відступлення права вимоги від 15.08.2014" та випискою по рахунку позивача.

15.08.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Надбання" (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Смартінвест груп" (новий кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. за реєстровим №1061, умовами якого передбачено, що первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги належного виконання зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю "ТСА-Стіл Груп" за кредитним договором №05/57/2007-КЛТ від 11.12.2007 із змінами та доповненнями; за кредитним договором №05/08/2010-КЛТ від 01.11.2010 із змінами та доповненнями. Всього загальна сума вимог, які виникли і нараховані за основним договором-1 складає 10139999,89 доларів США, загальна сума вимог, які виникли і нараховані за основним договором-2 складає 90636350,50 грн.

Пунктом 1.4 договору встановлено, що ціна відступлення права вимоги, яка підлягає сплаті новим кредитором на користь первісного кредитора становить 94873132,95 грн. Згідно з п. 1.4.1. ціна відступлення права вимоги за основним договором 1 - 49632500,00 гривень. Відповідно до п. 1.4.2. ціна відступлення права вимоги за Основним договором 2 - 45240632,95 гривень.

Приписами п. 2.2 договору новий кредитор зобов`язаний сплатити на користь первісного кредитора, вказану у п.1.4 цього договору, ціну відступлення права вимоги у розмірах та у терміни, визначені п. 1.4-1.5 цього договору шляхом перерахування грошових коштів за такими реквізитами: рахунок № НОМЕР_2 в АТ "Дельта Банк", МФО 380236.

На виконання умов договору про відступлення права вимоги від 15.08.2014 Товариство з обмеженою відповідальністю "Смартінвест груп" перерахувало на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Надбання" грошові кошти у розмірі 94873132,95 грн, що підтверджується випискою по рахунку позивача за 15.08.2014 із зазначенням призначення платежу: "за право вимоги належ. вик. зобов. ТОВ "ТСА-Стіл Груп" зг. дог. відступлення права вимоги від 15.08.2014 за реєстровим №1061.".

На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 №150 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 № 51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк", згідно з яким з 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" строком на три місяці з 03.03.2015 по 02.06.2015 включно. Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "ДЕЛЬТА БАНК" призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова Владислава Володимировича.

З метою забезпечення збереження активів неплатоспроможного банку АТ "Дельта Банк", запобігання втрати майна та збитків банку і Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, керуючись частиною четвертою статті 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 147 від 03.08.2015 яким продовжено строки здійснення тимчасової адміністрації у АТ " Дельта Банк " до 02.10.2015 включно та продовження повноважень уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у АТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича до 02.10.2015 включно.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 02.10.2015 № 664 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.10.2015 № 181 "Про початок процедури ліквідації АТ "Дельта Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку".

Згідно із зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ "Дельта Банк", визначені статтями 37, 38, 51, частинами 1 та 2 статті 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Кадирову Владиславу Володимировичу на два роки з 05.10.2015 по 04.10.2017 включно.

Відповідно до протоколу №83 від 03.12.2015 засідання комісії перевірки правочинів (інших договорів) за кредитними операціями, призначеної наказом №67 від 11.03.2015, віднесено до нікчемних правочинів (у розумінні п. 1, 2, 3, 5, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" договір про відступлення права вимоги від 15.08.2014, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. за реєстровим №1060, який був укладений між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Надбання".

Так, в ході перевірки встановлено, що майнові права Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (кредитора) за кредитними договорами були передані у заставу Національного банку України в рахунок забезпечення виконання банком своїх зобов`язань за наданими кредитами. В порушення умов договору банк за договором відступлення відступив права вимоги за кредитними договорами, не отримавши при цьому попереднього погодження НБУ. Також банк, до дня визнання його неплатоспроможним, взяв на себе зобов`язання щодо відступлення прав вимоги за кредитними договорами, що також стало однією з причин неплатоспроможності банку та неможливості виконання грошових зобов`язань перед кредиторами, що прямо визначено у п. 2 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Крім того, перевіркою встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Надбання", на момент укладення договору відступлення від 15.04.2014, було кредитором банку за відповідними договорами банківського рахунку, на яких обліковувались належні товариству кошти. Станом на дату оплати ціни відступлення за договором відступлення на рахунку платника Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Надбання" № НОМЕР_2 в АТ "Дельта Банк" обліковувались кошти, достатні для здійснення оплати, тобто, на момент оплати ТОВ "Фінансова компанія "Надбання" було кредитором банку. Усі перерахування коштів, які були здійснені банку відповідно до умов договору відступлення, здійснювались в межах балансу АТ "Дельта Банк".

Також перевіркою встановлено, що Банк, уклавши договір відступлення, здійснив відчуження майна (майнових прав), за ціною, значно нижчою від звичайної (оплата майже на 57.5 % відрізняється від вартості майнових прав), що прямо зазначено у п. 3 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" як ознака нікчемності.

08.12.2015 позивачем надіслано на адреси Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Надбання", Товариства з обмеженою відповідальністю "Смартінвест груп", Товариства з обмеженою відповідальністю "ТСА-Стіл Груп", приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Літвінова А.В. листи про нікчемність договору про відступлення права вимоги від 15.08.2014, що підтверджується копіями описів вкладення у цінні листи, фіскальних чеків.

Позивач при поданні позовної заяви зазначає, що договір укладено без згоди Національного банку України всупереч постанови правління НБУ №348/БТ від 12.06.2014, куратор банку не був присутній на кредитному комітеті АТ "Дельта Банк", на якому приймалось рішення про укладення договору.

Крім того, банк, уклавши договір про відступлення права вимоги від 15.08.2014, здійснив відчуження майна (майнових прав), за ціною, значно нижчою від звичайної (оплата більш ніж на 57,5 % відрізняється від вартості майнових прав), що прямо зазначено у п. 3 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", як ознака нікчемності правочину. Також банк втратив право на отримання грошових надходжень від позичальника на суму 223386045,10 грн та/або можливість задовольнити свої кредиторські вимоги за рахунок майна, тобто взяв на себе зобов`язання, що стало однією із підстав для визнання його нікчемним; банк не отримав реальних грошових коштів в оплату відступлених майнових вимог, т.я. Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Надбання" одночасно було кредитором банку, що мало на меті забезпечення інтересів окремого кредитора, тобто отримано переваги, як зазначено у п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону.

Позивач вказував, що майнові права кредитора були передані у заставу НБУ за договором застави майнових прав №01/ЗМП - 1 від 20.06.2013, проте згоди на відчуження майнових прав від НБУ отримано не було.

Таким чином, з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 19.09.2017, яка прийнята судом 03.10.2017 до розгляду, позивач просив суд визнати відсутнім права кредитора у Товариства з обмеженою відповідальністю "Смартінвест груп" за Кредитним договором №05/57/2007-КЛТ від 11.12.2007 року із змінами та доповненнями, внесеними додатковими угодами, укладеними між Публічним акціонерним товариством "Кредитпромбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТСА-Стіл Груп", та Іпотечним договором №05/02/І/2012-ПБ від 13.04.2012, посвідченим приватним нотаріусом Павлоградського МНО Гущиною О.І. за реєстровим №266; за Кредитним договором №05/08/2010-КЛТ від 01.11.2010 із змінами та доповненнями, внесеними додатковими угодами, укладеними між Публічним акціонерним товариством "Кредитпромбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТСА-Стіл Груп", та Договором застави №05/08/32/2010-КЛТ від 29.04.2011; визнати Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" стороною (кредитором) за Кредитним договором №05/57/2007-КЛТ від 11.12.2007 із змінами та доповненнями, внесеними додатковими угодами, укладеними між Публічним акціонерним товариством "Кредитпромбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТСА-Стіл Груп", та Іпотечним договором №05/02/І/2012-ПБ від 13.04.2012, посвідченим приватним нотаріусом Павлоградського МНО Гущиною О.І. за реєстровим №266; за Кредитним договором №05/08/2010-КЛТ від 01.11.2010 із змінами та доповненнями, внесеними додатковими угодами, укладеними між Публічним акціонерним товариством "Кредитпромбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТСА-Стіл Груп", та договором застави №05/08/32/2010-КЛТ від 29.04.2011.

3. Короткий зміст ухвали місцевого та постанови апеляційного господарських судів і мотиви їх прийняття.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.05.2019, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2019 закрито провадження у справі №910/12970/17.

Ухвалу та постанову обґрунтовано тим, що вимоги про визнання відсутнім права кредитора у Товариства з обмеженою відповідальністю "Смартінвест груп" за кредитними договорами та визнання Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" стороною (кредитором) за вказаними кредитними договорами при віднесенні до нікчемних правочинів (у розумінні п.п. 1, 2, 3, 5, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб") Договору про відступлення права вимоги від 15.08.2014, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. за реєстровим №1060, який був укладений між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Надбання", на підставі проколу №83 від 03.12.2015 року засідання комісії перевірки правочинів (інших договорів) за кредитними операціями, призначеної наказом №67 від 11.03.2015, не є вимогами про встановлення юридичних фактів, однак такі доводи можуть розглядатися господарськими судами лише при існуванні та розгляду між сторонами спору про право.

Саме звернення позивача до суду з позовом про визнання нікчемного договору про відступлення права вимоги від 15.08.2014, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. за реєстровим №1060, який був укладений між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Надбання", недійсним є відповідним спором про право між сторонами, в рамках якого підлягають встановленню обставини відсутності права кредитора у відповідача й наявності такого права у позивача. Визнання недійсним нікчемного правочину є підставою, встановлення якої свідчитиме про наявність права кредитора у позивача за кредитними договорами й відповідно відсутності такого права у відповідача, яка підлягає доказуванню на загальних засадах відповідно до норм чинного законодавства України.

4. Короткий зміст вимог касаційної скарги.

Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. 30.09.2019 звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.05.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2019 у справі № 910/12970/17, в якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2019 року та ухвалу Господарського суду м. Києва від 29.05.2019 року про закриття провадження у справі № 910/12970/17, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Судові витрати стягнути з відповідача.

5. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу.

В обґрунтування доводів касаційної скарги позивач зазначив, що місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі № 910/12970/17 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Скаржник вважає, що аналіз норм чинного законодавства, на його думку, свідчить про те, що предмет спору у справі № 910/12970/17 не припинив свого існування, оскільки між позивачем та відповідачем залишилися неврегульовані питання щодо предмета спору. Таким чином, підстави для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України - відсутні.

Позивач дотримався передбаченого процесуальним законодавством порядку звернення до суду за захистом своїх порушених прав, однак суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для закриття провадження у справі № 910/12970/17.

Як вбачається зі змісту поданого позову, позивач звернувся з матеріально-правовою вимогою про захист його охоронюваного законом інтересу до вдповідача про визнання свого права кредитора за кредитними договорами та договорами, права вимоги за якими були відступлені на підставі нікчемних правочинів.

Вказаний спір за своїм суб`єктним складом та правовою природою має ознаки господарського спору, а відтак має вирішуватися господарським судом у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Спосіб захисту права обраний позивачем, прямо передбачений п. 1.ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України - визнання права кредитора за однією юридичною особою, і, відповідно, підстави для закриття провадження у справі № 910/12970/17 відсутні.

AT «Дельта Банк» вважає, що практика Великої Палати Верховного Суду у постанові Верховного Суду у постанові у справі № 910/14144/17 не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки правовідносини не є тотожними, предметом спору у справі № 910/14144/17, були вимоги щодо права регресу у поручителя, що погасив кредитну заборгованість за позичальника, а в справі № 910/12970/17 предметом спору є визнання права кредитора за AT «Дельта Банк» за кредитними договорами та договорами забезпечення, права вимоги за якими були відступлені на підставі Договорів купівлі продажу прав вимоги від 15.08.2014 в порядку п. 1. ч. 1 ст. 16 ЦК України в порядку застосування ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

6. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач просить ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції залити без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

7. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої та апеляційної інстанцій.

Здійснивши розгляд касаційної скарги, дослідивши наведені у ній доводи, перевіривши наявні матеріали справи щодо правильності застосування господарськими судами норм матеріального права та дотримання норм процесуального права, Касаційний господарський суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Спір у даній справі, який виник між сторонами і в рамках якого подано цей позов, фактично стосується дослідження судом відповідності нормам чинного законодавства України договору про відступлення права вимоги від 15.08.2014 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Надбання", а також договору про відступлення права вимоги від 15.08.2014, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Надбання" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Смартінвест груп", й, як наслідок, наявності прав кредитора у Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" та відсутності такого права у Товариства з обмеженою відповідальністю "Смартінвест груп" за кредитними договорами.

Вимоги про визнання відсутнім права кредитора у Товариства з обмеженою відповідальністю "Смартінвест груп" за кредитними договорами та визнання Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" стороною (кредитором) за вказаними кредитними договорами при віднесенні до нікчемних правочинів (у розумінні п. 1, 2, 3, 5, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб") Договору про відступлення права вимоги від 15.08.2014, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. за реєстровим №1060, який був укладений між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Надбання", на підставі протоколу №83 від 03.12.2015 засідання комісії перевірки правочинів (інших договорів) за кредитними операціями, призначеної наказом №67 від 11.03.2015 року, можуть розглядатися господарськими судами лише при існуванні та розгляду між сторонами спору про право.

Позивач у суді першої інстанції надав заяву про збільшення позовних вимог від 19.09.2017, відповідно до якої просив визнати відсутнім у відповідача права кредитора за кредитним договором № 05/57/2007-КЛТ від 11.12.2007 зі змінами та доповненнями, внесеними додатковими угодами, укладеними між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТСА-Стіл Груп" та ВАТ Кредитпромбанк", за іпотечним договором № 05/02/1/2012-ПБ від 13.04.2012, посвідченим приватним нотаріусом Павлоградського МНО Гущиною О.І. за реєстровим № 266, укладеним між ВАТ "Кредитпромбанк" та ТОВ "ТСА-Стіл Груп", а також за кредитним договором № 05/08/2010- КЛТ від 01.11.2010 зі змінами та доповненнями, внесеними додатковими угодами, укладеними між ТОВ "ТСА-Стіл Груп" та ВАТ "Кредитпромбанк", та за договором застави № 05/08/32/2010-КЛТ від 29.04.2011, укладеним між ТОВ "ТСА-Стіл Груп" та ВАТ "Кредитпромбанк"; визнати позивача - АТ "Дельта Банк" стороною (кредитором) за зазначеними кредитними договорами, договорами застави та іпотеки.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначала, що відповідач був кредитором третьої особи на стороні відповідача, грошові вимоги до якого ґрунтувались на кредитному договорі 1 та іпотечному договорі, на кредитному договорі 2 та договорі застави і які буди визнані Господарським судом Дніпропетровської області у справі №904/404/15.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2018 у справі №904/404/15 третю особу на стороні відповідача ліквідовано, про що в єдиний державний реєстр внесено відомості від 08.01.2019 за №6001821.

При цьому, як прямо вбачається із змісту резолютивної частини наведеної ухвали, вимоги кредиторів, в тому числі вимоги що забезпечені заставою майна за іпотечним договором та договором застави є погашеними, відповідно до частини 5 статті 45 Закону України "Про банкрутство".

Стаття 6 Конвенції передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Завданням суду при здійсненні правосуддя в силу положень статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є, зокрема, захист гарантованих Конституцією та законами України прав і законних інтересів юридичних осіб.

Відповідно до статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Положення ст. 4 ГПК України щодо права на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів, є реалізацією ч. 1 ст. 55 Конституції України, відповідно до якої кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, та ч. 2 ст. 124 Конституції України, відповідно до якої юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Статтею 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відтак, зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені в ст. 16 ЦК України.

У відповідності до норми 16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів судом, зокрема, є визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України, кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод особа має право саме на ефективний спосіб захисту прав і це означає, що вона має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Відповідно до ч. 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України;

9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду.

За приписом статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст. 609 ЦК України зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування школи, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

У правовому висновку Велика Палата Верховного Суду у постанові №910/14144/17 від 21.08.2018 (провадження № 12-88гс18) вказала, що вимоги про визнання відсутнім права та про визнання права не є вимогами про встановлення юридичних фактів, однак такі доводи можуть розглядатися господарськими судами лише при існуванні та розгляді між сторонами спору про право.

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що у випадку звернення сторони до суду з вимогами, які не можуть бути самостійним предметом розгляду в господарському суді, провадження у справі підлягає закриттю відповідно до пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Пунктом 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Вирішуючи питання, передбачені ч. 2 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне зазначити, що оскільки предмет позову не стосуються спору про право, такий спір також не віднесено до юрисдикції іншого суду.

Зважаючи на характер правовідносин між сторонами у справі, господарські суди дійшли правомірного висновку про закриття провадження у справі №910/12970/17 за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Смартінвест груп" про визнання кредитором та визнання відсутнім права на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

До суду першої інстанції Товариством з обмеженою відповідальністю «Смартінвест Груп» подано клопотання від 26.04.2019 про закриття провадження у справі на підставі пунктів 2, 6 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування закриття провадження на вказаній підставі відповідач зазначав, що всі зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "ТСА-Стіл Груп" є врегульованими, в тому числі за кредитними договорами, договорами застави та іпотеки, які є предметом позову, а всі грошові вимоги за такими зобов`язаннями є погашеними.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Предметом спору у справі №910/12970/17 є визнання відсутнім права кредитора у Товариства з обмеженою відповідальністю «Смартінвест Груп» за кредитними договорами та визнання Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» стороною (кредитором) за вказаними кредитними договорами, а не стягнення заборгованості за кредитними договорами. А тому суд першої інстанції вірно зазначив, що доводи відповідача щодо погашення заборгованості за такими договорами в якості підстави для закриття провадження у справі є необґрунтованими, оскільки це не є предметом спору у даній справі. Крім того, матеріали справи не містять жодних належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження врегулювання питань між сторонами щодо предмета даного спору, а тому провадження у справі № 910/12970/17 не підлягає закриттю на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, так як предмет спору не припинив свого існування.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

В обґрунтування припинення провадження на вказаній підставі відповідач зазначав, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ТСА-Стіл Груп" припинено 08.01.2019 року за судовим рішенням, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до статті 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТСА-Стіл Груп" є третьою особою, яка не заявляє самостійних вимоги щодо предмета спору, на стороні відповідача, а не стороною у справі. За таких підстав, провадження у справі №910/12970/17 на підставі пункту 6 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України також не підлягає закриттю.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про те, що клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Смартінвест Груп» про закриття провадження у справі від 26.04.2019 року на підставі пунктів 2, 6 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене, суд першої інстанції цілком обґрунтованого висновку про закриття провадження у справі №910/12970/17 за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Смартінвест груп" про визнання кредитором та визнання відсутнім права саме на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Інші доводи, викладені в касаційній скарзі колегією суддів відхиляються, оскільки останні є такими, що не спростовують висновку суду першої та апеляційної інстанції та зводяться до переоцінки доказів, а суд касаційної інстанції в силу частини 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

8. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що постанова суду апеляційної інстанції та ухвала першої інстанції прийняті з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування немає.

9. Судові витрати

Зважаючи на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд - ,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.05.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2019 у справі № 910/12970/17 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. Баранець

Судді О. Мамалуй

В. Студенець