ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" листопада 2019 р. Справа№ 910/2993/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Хрипуна О.О.

Агрикової О.В.

в порядку письмового провадження, відповідно до п. 13 ст. 8 ГПК України

розглянувши матеріали апеляційної скарги розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка"

на рішення Господарського суду міста Києва від 20 червня 2019 року (повний текст складено 15.02.2019 р.)

у справі № 910/2993/19 (суддя Привалов А.І.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка",

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон",

про стягнення 104 285,36 грн., -

в с т а н о в и в :

1.ІСТОРІЯ СПРАВИ:

1.1. короткий зміст позовних вимог

1.1.1. Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Уніка" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до ПрАТ "Страхова компанія "Еталон" про стягнення 104 285,36 грн.

1.1.2. Позовні вимоги обґрунтовані виплатою позивачем потерпілій особі страхового відшкодування, згідно з умовами Договору добровільного страхування наземного транспорту "Пряме врегулювання" № 370011/4640/0000190 від 06.11.2017р., внаслідок чого до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Оскільки цивільна відповідальність власника транспортного засобу, водій якого є винним у скоєнні ДТП, застрахована відповідачем, позивач просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в сумі 100 000,00 грн., а також нараховані за прострочення виконання грошового зобов`язання інфляційні втрати - 3233,31 грн. та 3% річних у сумі 1052,05 грн.

1.2. короткий зміст рішення суду першої інстанції;

1.2.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 20 червня 2019 року у справі №910/2993/19 у задоволенні позову відмовлено (а.с. 120-128).

1.3. короткий зміст вимог апеляційної скарги;

1.3.1. Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Уніка" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 20 червня 2019 року у справі № 910/2993/19, в якій просить скасувати повністю рішення Господарського суду м. Києва від 20.06.2019 року по господарській справі № 910/2993/19 та ухвалити нове рішення, за яким стягнути з ПрАТ "СК "Еталон" на користь ПрАТ "СК "Уніка" заборгованість у розмірі 104 285,36 грн. та судові витрати.

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ:

2.1. Розподіл справи

2.1.1. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 липня 2019 року, апеляційна скарга ПрАТ "СК "Уніка" у судовій справі №910/2993/19 передана на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Хрипун О.О.

2.1.2. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29 липня 2019 року апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" на рішення Господарського суду міста Києва від 20 червня 2019 року у справі №910/2993/19 залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

2.1.3. 09 серпня 2019 року від ПрАТ "Страхова компанія "Уніка" надійшла заява про поновлення строку апеляційного оскарження, в якій скаржник, просить поновити строк на апеляційне оскарження на рішення Господарського суду міста Києва від 20.06.2019 року по справі № 910/2993/19.

2.1.4. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.09.2019 р. відкрито апеляційне провадження у справі №910/2993/19 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" на рішення Господарського суду міста Києва від 20 червня 2019 року у справі № 910/2993/19, вирішено розглядати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

2.2. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу;

2.2.1 У апеляційній скарзі позивач зазначає, що судом неповно досліджено обставини справи оскільки не враховано того, що з моменту отримання відповідачем заяви і по день отримання позовної заяви відповідачем добровільно не відшкодовано шкоду та не спростовано визначеного позивачем розміру страхового відшкодування.

2.3. узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

2.3.1 Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що до направленої відповідачу заяви про виплату страхового відшкодування №22657 не долучено жодного документу. Рекомендоване повідомлення про вручення не є підтвердженням надсилання документів щодо страхового випадку разом із заявою. Лист відповідача №01-04-12798 з вимогою щодо надання пакету документів та транспортного засобу для огляду отримано позивачем, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №886, проте залишено без реагування.

2.4. Інші процесуальні дії: не вчинялись.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

3. ПОЗИЦІЯ СУДУ:

3.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи;

3.1.1. З постанови Солом`янського районного суду м. Києва у справі № 760/14559/18 вбачається, що 31.05.2018р. о 18 год. 00 хв., ОСОБА_1 , керуючи автомобілем "Nissan Qashqai", державний номер НОМЕР_1 , на перехресті вул. Липківського та вул. Ползунова при повороті ліворуч на регульованому перехресті не надав переваги автомобілю "BMW", державний номер НОМЕР_2 , внаслідок чого скоїв з ним зіткнення у зв`язку з чим автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с. 51).

Даною постановою суду ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

3.1.2. Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено в т.ч. автомобіль марки "BMW", державний номер НОМЕР_2 .

3.1.3. Пошкоджений автомобіль застрахований у ПрАТ "Страхова компанія "Уніка" на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту "Пряме врегулювання" № 370011/4640/0000190 від 06.11.2017р. (а.с. 19-22).

3.1.4. Відповідно до Звіту про оцінку КТС № 01-22/06 від 22.06.2018р. вартість відновлювального ремонту автомобіля марки "BMW", державний номер НОМЕР_2 , пошкодженого в результаті ДТП, становить 251 738,47 грн. (а.с. 25-32).

3.1.5. Позивачем складено страховий акт №00261578 від 22.06.2018р., згідно якого подію визнано страховою та вирішено виплатити страхове відшкодування в розмірі 100 000,00 грн. (а.с. 15).

3.1.6. Кошти в розмірі 100 000,00 грн. перераховані позивачем власнику застрахованого транспортного засобу згідно платіжного доручення № 030036 від 26.06.2018р. (а.с. 50).

3.1.7. Цивільна відповідальність власника транспортного засобу марки "Nissan Qashqai", державний номер НОМЕР_1 , яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди автомобілю марки "BMW", державний номер НОМЕР_2 , застрахована у відповідача згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/003878526.

3.1.8. Відповідно до умов договору (полісу) № АМ/003878526 страховик зобов`язався відшкодовувати шкоду, заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля марки "Nissan Qashqai", державний номер НОМЕР_1 .

3.1.9. Позивачем надіслано відповідачу заяву № 22657 від 11.07.2017р. з вимогою про сплату страхового відшкодування в сумі 100 000,00 грн. (а.с. 52).

3.1.10. У відповідь на вказану заяву відповідач зазначив, що до заяви №22657 позивачем не долучено жодного підтверджуючого документу, у зв`язку із чим 20.07.2018р. за вих.№01-04-12798 СК "ЕТАЛОН" на адресу ПрАТ "СК "УНІКА" направлено лист про необхідність надання пакету документів та вчинення передбачених Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" дій для надання відповідачу можливості встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, її причини та обставини її настання, розмір збитків та документи на підтвердження переходу права вимоги від особи до ПрАТ "СК "УНІКА" (а.с. 74-75).

3.1.11. Вказаний лист залишений позивачем без відповіді та задоволення.

3.1.12. Листом вих.№01-04-12798 від 25.09.2018р. відповідач повідомив позивача щодо рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування на підставі п. 37.1.3. ч. 37.1 ст. 37 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

3.1.13. Згідно з п. 37.1.3 ст. 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт ДТП, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

3.1.14. Тобто, встановлюючи обов`язок виплати страхового відшкодування законодавцем було передбачено випадки, з настанням яких страховик набуває правових підстав для відмови у здійсненні такої виплати, зокрема, у випадку, коли особою, яка має право на отримання відшкодування, не було виконано покладених на неї вказаним Законом обов`язків, що унеможливило встановлення страховиком факту ДТП, причин та обставин її настання або розміру заподіяної шкоди.

3.2 обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначених відповідно до них правовідносин;

3.2.1. Звіт про оцінку КТС № 01-22/06 від 22.06.2018р., страховий акт №00261578 від 22.06.2018р. та платіжне доручення № 030036 від 26.06.2018р. є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП, яке стялось з вини особи цивільно-правову відповідальність якої застраховано у відповідача.

3.2.2. Виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування, страховик (позивач) набув права зворотної вимоги до страховика винної особи (відповідача у справі) у сумі виплаченого страхового відшкодування (100 000,00 грн.), але у межах фактичних затрат із вирахуванням франшизи.

3.2.3. Оскільки, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "Nissan Qashqai", державний номер НОМЕР_1 (вину у вчиненні ДТП якого встановлено у судовому порядку), застрахована у відповідача згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/003878526 то обов`язок щодо відшкодування збитку, завданого внаслідок ДТП вищевказаним водієм власнику автотранспортного засобу, покладається на відповідача.

3.2.4. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів направлення позивачем відповідачу документів, що підтверджують обставини ДТП та розміру фактичних збитків, а також щодо надання пошкодженого транспортного засобу для огляду.

3.3. доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції;

3.3.1. Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог оскільки позивачем не доведено факту направлення позивачем відповідачу документів на підтвердження відомостей, що підтверджують зміст майнових вимог до відповідача, в т.ч. факту дорожньо-транспортної пригоди, причин і обставин її настання, а також розміру заподіяної шкоди.

3.3.2. Невиконання позивачем покладеного на нього положеннями п. 33-1.1 ст. 33-1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов`язку із сприяння страховику в розслідуванні причин та обставин спірної події та повідомлення йому про всі відомі обставини її настання, дає правові підстави для висновку про недобросовісність позивача у реалізації своїх прав і виконанні обов`язків, які полягають у наданні ним страховику інформації щодо страхової події.

3.3.3. Відсутність доказів повідомлення відповідачем позивача про прийняте рішення не спростовує факту не сприяння позивачем відповідачу у розслідуванні причин та обставин спірної події, а також підтвердженні розміру спричинених збитків.

3.3.4. Таким чином, з урахуванням положень п. 37.1.3 ст. 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про правомірність відмови відповідача у виплаті спірного страхового відшкодування, яка зумовлена неможливістю встановлення дійсних причин та обставин настання спірної події, а також визначення розміру завданого збитку, що було наслідком недобросовісного та неналежного виконання позивачем своїх зобов`язань.

3.4. чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси за захистом яких мало місце звернення до суду:

3.4.1. Матеріали справи не містять доказів виконання позивачем визначених п. 33-1.1 ст. 33-1 та пп. в) ч. 35.1 ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов`язків, що унеможливлює встановлення страховиком (відповідачем) факту дорожньо-транспортної пригоди, причини і обставини її настання, а також розмір заподіяної шкоди та в силу положень п. 37.1.4 ст. 37 зазначеного Закону є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування, що свідчить про правомірність дій відповідача, те, що вказаними діями прав позивача не порушено, а відповідно і про відсутність права, яке підлягає судовому захисту.

4. ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА:

4.1. висновки за результатами розгляду матеріалів справи

4.1.1. Позивачем за допомогою належних, допустимих та достатніх доказів не спростовано обґрунтованість відмови відповідача у здійсненні страхового відшкодування, з огляду на що колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є такими, що задоволенню не підлягають.

4.2. посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

4.2.1. У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї

4.2.2. Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч.10 ст.270 ГПК України).

4.2.3. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін - матеріали справи не містять.

4.2.4. За приписами ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться

4.2.5. Враховуючи положення зазначених правових норм з урахуванням відсутності клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, перегляд оскаржуваного рішення підлягає здійсненню без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

4.2.6. За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень

4.2.7. Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України "Про страхування", договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

4.2.8. Згідно п. 3 ст. 20 Закону України "Про страхування", страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

4.2.9. Відповідно до положень статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування", від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов`язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат й у межах загального строку позовної давності, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки.

У спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора - страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. При цьому строк позовної давності у страховому зобов`язанні є загальним (три роки) та його перебіг починається від дня настання страхового випадку. Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду України №6-112цс13 від 25.12.2013р.

4.2.10. За ст. 27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

4.2.11. Частиною 2 статті 1192 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

4.2.12. Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

4.2.13. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

4.2.14. Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

4.2.15. Згідно зі статтею 1192 Цивільного кодексу України, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

4.2.16. Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

4.2.17. Частиною п`ятою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

4.2.18. У відповідності до ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.

4.2.19. Положенням п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

4.2.20. Статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

4.2.21. Пунктом 35.1 ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: в т.ч. в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують.

4.2.22. Згідно із п. 36.2. ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

4.2.23. У відповідності до п. 33-1.1 ст. 33-1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до ДТП, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов`язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин ДТП, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально.

4.2.24. Отже виплата страхового відшкодування за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язком відповідного страховика за наслідками настання страхового випадку, виконання якого обумовлюється не лише фактом завдання шкоди забезпеченим транспортним засобом, а є наслідком комплексу узгоджених дій (спільної реалізації страховиком, страхувальником або іншою особою, відповідальність якої застрахована, водієм транспортного засобу, причетного до ДТП, особою, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий) наділених їх прав та виконання обов`язків), спрямованих на встановлення факту ДТП, причин та обставин її настання, розміру заподіяної шкоди.

4.2.25. Таким чином, для виплати страхового відшкодування необхідним є встановлення всіх елементів такого зобов`язання, а саме: факту ДТП, причин та обставин її настання, розміру заподіяної шкоди, що здійснюється в т.ч. за наслідками виконання особою, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), водіями причетними до ДТП транспортних засобів та іншими зацікавленими особами покладеного на них Законом обов`язку з сприяння страховику в розслідуванні причин та обставин відповідної ДТП та надання страховику інформації щодо причин та обставин її настання.

4.2.26. Згідно з п. 37.1.3 ст. 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт ДТП, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

5. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ:

5.1. мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу

5.1.1. Колегія суддів зазначає про те, що позивачем не спростовано того, що відповідачем не виплачено страхове відшкодування за наявності визначеної Законом підстави.

5.1.2. Відповідачем не напечерується факт отримання від позивача заяви № 22657 від 11.07.2017р. з вимогою про сплату страхового відшкодування в сумі 100 000,00 грн. (а.с. 52).

5.1.3. Дослідивши зміст вказаної заяви, колегія суддів зазначає, що цей документ не містить посилань на додані в додаток до неї документи та їх реквізити, що унеможливлює встановлення факту направлення документів, які б дали відповідачу можливість встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання та розмір заподіяної шкоди.

5.1.4. Надана позивачем копія рекомендованого повідомлення про вручення свідчить про отримання відповідачем направленого позивачем поштового відправлення, проте не може свідчить про направлення йому відповідних документів, оскільки факту направлення конкретних документів не засвідчує.

5.1.5. Таким доказом є опис вкладення у цінний лист, якого, позивачем у підтвердження направлення відповідачу документів щодо страхового випадку та розміру збитків - не долучено, а відповідно і не спростовано законність дій відповідача в частині відмови позивачу у виплаті страхового відшкодування.

6. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ:

6.1.1. Колегія суддів зазначає, що рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

6.1.2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20 червня 2019 року у справі №910/2993/19 залишити без змін.

6.1.3. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" на рішення Господарського суду міста Києва від 20 червня 2019 року у справі №910/2993/19 залишити без задоволення.

7. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ:

7.1. Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 255, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" на рішення Господарського суду міста Києва від 20 червня 2019 року у справі №910/2993/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20 червня 2019 року у справі №910/2993/19 залишити без змін.

3. Судові витрати, у вигляді витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, покласти на Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Уніка".

4. Справу №910/2993/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено - 01.11.2019 р.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді О.О. Хрипун

О.В. Агрикова