ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2019 року м.Дніпро Справа № 908/2600/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Березкіної О.В., Кощеєва І.М.

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

представники сторін:

від позивача: Дудченко В.В., довіреність № 1-852 від 29.05.2019 р., адвокат;

від відповідача: Михайлишина О. В., довіреність №Др-28-0919 від 03.09.2019 р., адвокат;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжгаз збут", м. Запоріжжя на рішення Господарського суду Запорізької області від 23.04.2019 року, ухвалене суддею Корсун В.Л., повний текст якого складений 06.05.2019, у справі № 908/2600/18

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжгаз збут", м. Запоріжжя,

про стягнення 3 200 046,30 грн.,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Запорізької області з позовною заявою звернулось Акціонерне товариство "Укртрансгаз" (далі АТ "Укртрансгаз") до Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжгаз збут" (надалі ТОВ "Запоріжгаз збут") про стягнення з відповідача 3 200 046,30 грн. за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 01.07.15 № /Н015 з яких: 1 518 965,98 грн. пеня, 1 170 470,96 грн. інфляційних втрат та 510 609,36 грн. 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 01.07.15 № /Н015, зокрема невчасною сплатою протранспортированого у 2016-2017 роках природного газу за спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків за послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами за рахунок коштів загального фонду державного бюджету; нормативно-правовим обґрунтування позовних вимог зазначені ст.ст. 526, 530, 536, 612, 625, 953 ЦК України, абз. 1 ч. 1 ст. 193, ч. 3 ст. 198 ГК України, ст.ст. 1, 2, 4, 5, 11, 47, 161, 162, 173 ГПК України.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 23.04.2019 року у справі №908/2600/18 позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжгаз збут" на користь акціонерного товариства "Укртрансгаз" 3 % річних в сумі 510 404 грн. 62 коп., інфляційні втрати в сумі 1 170 470 грн. 95 коп., пені в сумі 1 518 965 грн. 96 коп. та витрати зі сплати судового збору в сумі 47 997 грн. 62 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Запоріжгаз збут" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права, незастосування норм права, які регулюють спірні відносини, просить рішення господарського суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі; відшкодувати за рахунок позивача понесені відповідачем судові витрати.

При цьому, заявник апеляційної скарги зазначає, що виходячи із змісту договору та наведених вище норм, порушення Відповідачем умов розрахунку має місце лише за в тому разі, коли порушено останнім при проведенні розрахунку алгоритму розподілу коштів, що Позивачем не доведено.

Вважає, що підписання сторонами спільних протокольних рішень свідчить про фактичне погодження сторонами, що часткова оплата послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами за Договором № /Н015 від 01.07.2015 підлягає погашенню шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі кожного спільного протокольного рішення, тобто підписанням спільних протокольних рішень, сторони тим самим змінили порядок і строки проведення розрахунків за Договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /НО15 від 01.07.2015.

З огляду на особливості здійснення господарської діяльності між підприємствами ПЕК та законодавчо - обумовлену специфіку взаємовідносин між суб`єктами, що проводять господарську діяльність в енергетичній галузі, вбачається, що ТОВ "Запоріжгаз збут" було позбавлене можливості самостійно впливати на своєчасність розрахунків за послуги з транспортування природного газу, що, в свою чергу, свідчить про відсутність вини Відповідача у прострочені платежів, а відтак, в силу ст. 218 Господарського кодексу України, ст. 614 Цивільного кодексу України, виключає застосування штрафних санкцій у вигляді пені, так само як і нарахування 3 % річних та інфляційних втрат за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу проти задоволення апеляційної скарги заперечив, зазначив про відповідність оскаржуваного судового рішення вимогам чинного законодавства, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Звертає увагу на те, що умови Договору чітко передбачають, що Відповідач повинен був здійснювати остаточні розрахунки з Позивачем до 20-го числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акту наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів, і саме вказаних строків розрахунків повинен був дотримуватись Відповідач при здійсненні оплати послуг з транспортування природного газу відповідно до умов Договору у 2016-2017 роках. При цьому, Відповідачем такі строки дотримані не були, що й призвело до звернення Позивача до суду з вимогами вказаного змісту.

Відповідач, як газопостачальне підприємство, фактично має вплив на дисципліну платежів своїх споживачів за укладеними з ними договорами і, відповідно, може впливати на розмір оплати за послуги транспортування природного газу.

Спільні протокольні рішення не є свідченням вжиття всіх залежних від Відповідача заходів щодо виконання зобов`язань з проведення розрахунків за Договором, оскільки Відповідач мав та має можливість самостійно виконати зобов`язання з оплати послуг відповідно до умов Договору, які не містять імперативного положення щодо виконання такого зобов`язання виключно за рахунок коштів з державного бюджету, отриманих згідно положень Порядку, що виключає можливість стверджувати про відсутність вини Відповідача щодо невиконання зобов`язання з оплати послуг за Договором, так як Відповідач за вказані послуги мав та повинен був здійснити остаточні розрахунки у строк до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, чого Відповідачем в повному обсязі та своєчасно здійснено не було.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 05.06.2019 (у складі колегії суддів: Іванов О.Г. головуючий, доповідач, судді Березкіна О.В., Дармін М.О.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача на рішення суду; судове засідання призначено на 22.07.2019.

22.07.2019 року розпорядженням керівника апарату суду відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №908/2600/18 у зв`язку з відпусткою судді Дарміна М.О.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.07.2019, справу №908/2600/18 передано колегії суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Березкіна О.В., Кощеєв І.М. та ухвалою суду від 22.07.2019 справу прийнято до провадження вказаною колегією суддів.

В судовому засіданні 22.07.2019 оголошено перерву до 11.09.2019.

Ухвалою суду від 11.09.2019 провадження у цій справі (№908/2600/18) зупинено до розгляду судовою палатою для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суд справи № 908/885/18 та опублікування в Єдиному державному реєстрі судових рішень повного тексту постанови по справі. Підставою передання справи № 908/885/18 на розгляд судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, стала необхідність з`ясування наявності підстав для відступлення/чи навпаки від висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухвалених рішеннях Верховного Суду у складі колегії суддів з цієї ж палати у справі № 924/296/18 в частині зміни порядку і строку виконання грошових зобов`язань у зв`язку з підписанням спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за поставлений природний газ.

09.10.2019 до Центрального апеляційного господарського суду надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжгаз збут" про поновлення провадження у справі у зв"язку з усуненням обставин, що зумовили її зупинення, зокрема, додано копію постанови Верховного Суду у складі суддів палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 23.09.2019 у справі №908/885/18, роздруковану із Єдиного державного реєстру судових рішень.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 21.10.2019 поновлено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжгаз збут" на рішення Господарського суду Запорізької області від 23.04.2019 року у справі №908/2600/18, судове засідання призначено на 28.10.2019.

В судовому засіданні 28.10.2019 Центральним апеляційним господарським судом були оголошені вступна та резолютивна частини постанови у даній справі.

Заслухавши доповідь головуючого судді та пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

01.07.15 між Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" (Газотранспортне підприємство) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Запоріжгаз збут" (Замовник) укладено договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н015.

Згідно із п. 1.1. наведеного договору, Газотранспортне підприємство зобов`язується надати Замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу Замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення газорозподільних станцій (далі ГРС), а Замовник зобов`язується внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбачені умовами Договору.

Відповідно до п. 1.2. договору, річний плановий обсяг транспортування природного газу (газ) Замовника складає 140 617 тис. куб. м., у т.ч. по місяцях: січень -; лютий -; березень -; квітень -; травень -; червень -; липень 5 903; серпень 6 085; вересень 6 918; жовтень 23 171; листопад 40 815; грудень 57 725. Газ Замовника, транспортування якого за цим Договором здійснює Газотранспортне підприємство, призначений для задоволення потреб населення та юридичних осіб, яким природний газ відпускається за роздрібними цінами, диференційованими залежно від річних обсягів споживання.

Пунктом 3.1. договору визначено, що послуги з транспортування газу оформлюються Газотранспортним підприємством і Замовником актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами (акти наданих послуг). У випадку, якщо Замовник та/або його споживачі безпосередньо підключені до магістрального трубопроводу Газотранспортного підприємства, кількість протранспортованого Газотранспортним підприємством газу Замовнику та/або його споживачам визначається за даними комерційних вузлів та приладів обліку газу (вузли обліку), установлених на ГРС. Якщо Замовник та/або його споживачі отримують газ з мережі газорозподільного підприємства, даними для складання актів наданих послуг є дані газорозподільного підприємства про обсяги протранспортованого ним газу Замовнику та або його споживачам.

У відповідності до п. 3.2. договору, Газотранспортне підприємство до 15 числа місяця, наступного за звітним, направляє Замовнику два примірники акта наданих послуг за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою Газотранспортного підприємства.

Згідно із п. 3.3. договору, Замовник протягом 2 днів з дати одержання акта наданих послуг зобов`язується повернути Газотранспортному підприємству один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою Замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов Договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом відповідні розрахунки за вартість послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюються відповідно до даних Газотранспортного підприємства.

Акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків Замовника з Газотранспортним підприємством (п. 3.4. договору).

Відповідно до п. 5.1. договору, розрахунки за послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюються за тарифами, які встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики. Газотранспортне підприємство зобов`язується розмішувати інформацію про чинні тарифи на своєму офіційному веб-сайті та в засобах масової інформації.

Пунктом 5.2. договору визначено, що тарифи, визначені в пункті 5.1. договору, є обов`язковими для Сторін з дати набрання ними чинності. Визначена на їх основі вартість послуги буде застосовуватись Сторонами при складанні актів наданих послуг та розрахунках за ці послуги згідно з умовами Договору.

У відповідності до п. 5.3. договору, розрахунковий період за договором становить один місяць 09-00 години першого дня місяця до 09-00 години першого дня наступного місяця включно. Вартість послуг з транспортування газу за місяць визначається як добуток тарифу на загальну кількість протранспортованого газу, визначеного згідно з розділом 4 договору, та ПДВ.

Вартість фактично наданих Газотранспортним підприємством Замовнику послуг за звітний місяць визначаєтеся на підставі акта наданих послуг (п. 5.4. договору).

Відповідно до п. 5.6. договору, у випадку, якщо Замовник є гарантованим постачальником, то Замовник здійснює оплату послуг з транспортування газу в місяці, у якому здійснюється транспортування газу, шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок Газотранспортного підприємства в порядку, установленому алгоритмом розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання газопостачальних підприємств, який затверджується національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Замовником до 20 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Пунктом 5.7. договору передбачено, що у разі надходження коштів від Замовника в сумі, що перевищує вартість фактично наданих послуг з транспортування газу у звітному місяці, переплата зараховується Газотранспортним підприємством:

- у разі наявності заборгованості за надані послуги - як погашення заборгованості в попередніх місяцях;

- у разі відсутності заборгованості за надані послуги - як оплата послуг у місяці, наступному за звітним.

У відповідності до п. 6.1. договору, Газотранспортне підприємство зобов`язане, зокрема:

- виконувати умови договору (п.п. 6.1.1.);

- забезпечити транспортування газу до пунктів призначення на умовах та в обсягах, визначених Договором (п.п. 6.1.2.).

Згідно із п.п. 6.2.1. п. 6.2. договору, Газотранспортне підприємство має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за надані послуги.

Відповідно до п. 6.3. договору, Замовник зобов`язується, зокрема:

- виконувати умови Договору (п.п. 6.3.1.);

- своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість послуг згідно з умовами Договору (п.п. 6.3.2.);

- оформити надані послуги з транспортування газу актами наданих послуг (п.п. 6.3.3.);

…

- підписувати з представниками Газотранспортного підприємства акти наданих послуг (п.п. 6.3.6);

- виконувати інші обов`язки, передбачені законодавством та Договором (п.п. 6.3.7.) …

Згідно із п. 11.1. договору, цей Договір набирає чинності з дня його підписання Сторонами та діє в частині транспортування газу з 01.07.15 до 31.12.15, а в частині проведення розрахунків за надані Газотранспортним підприємством послуги - до повного виконання Замовником своїх зобов`язань за цим Договором. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік. якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії Договору жодною із Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Станом на час вирішення цієї справи по суті спору вказаний договір в установленому законом порядку не оспорювався, не визнавався недійсним та його дія не припинена. Доказів зворотного жодною із сторін суду не надано.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору позивач надав у 2016-2017 роках відповідачу послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу на загальну суму 186 746 731,36 грн., що підтверджується актами наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами, а саме:

- від 30.04.16 № 04-16-/Н015 щодо надання послуг з транспортування природного газу у квітні 2016 р. на загальну суму 6 383 353,07 грн.;

- від 31.05.16 № 05-16-/Н015 щодо надання послуг з транспортування природного газу у травні 2016 р. на загальну суму 3 693 147,36 грн.;

- від 30.06.16 № 06-16-/Н015 щодо надання послуг з транспортування природного газу у червні 2016 р. на загальну суму 2 572 397,77 грн.;

- від 31.07.16 № 07-16-/Н015 щодо надання послуг з транспортування природного газу у липні 2016 р. на загальну суму 2 486 623,76 грн.;

- від 31.08.16 № 08-16-/Н015 щодо надання послуг з транспортування природного газу у серпні 2016 р. на загальну суму 2 475 781,69 грн.;

- від 30.09.16 № 09-16-/Н015 щодо надання послуг з транспортування природного газу у вересні 2016 р. на загальну суму 3 562 250,83 грн.;

- від 31.10.16 № 10-16-/Н015 щодо надання послуг з транспортування природного газу у жовтні 2016 р. на загальну суму 8 881 829,42 грн.;

- від 30.11.16 № 11-16-/Н015 щодо надання послуг з транспортування природного газу у листопаді 2016 р. на загальну суму 16 114 832,26 грн.;

- від 31.12.16 № 12-16-/Н015 щодо надання послуг з транспортування природного газу у грудні 2016 р. на загальну суму 22 692 325,07 грн.;

- від 31.01.17 № 01-17-/Н015 щодо надання послуг з транспортування природного газу у січні 2017 р. на загальну суму 22 835 054,78 грн.;

- від 28.02.17 № 02-17-/Н015 щодо надання послуг з транспортування природного газу у лютому 2017 р. на загальну суму 20 474 619,70 грн.;

- від 31.03.17 № 03-17-/Н015 щодо надання послуг з транспортування природного газу у березні 2017 р. на загальну суму 14 609 052,97 грн.;

- від 30.04.17 № 04-17-/Н015 щодо надання послуг з транспортування природного газу у квітні 2017 р. на загальну суму 10 684 802,27 грн.;

- від 31.05.17 № 05-17-/Н015 щодо надання послуг з транспортування природного газу у травні 2017 р. на загальну суму 3 472 968,38 грн.;

- від 30.06.17 № 06-17-/Н015 щодо надання послуг з транспортування природного газу у червні 2017 р. на загальну суму 2 407 108,18 грн.;

- від 31.07.17 № 07-17-/Н015 щодо надання послуг з транспортування природного газу у липні 2017 р. на загальну суму 2 478 961,13 грн.;

- від 31.08.17 № 08-17-/Н015 щодо надання послуг з транспортування природного газу у серпні 2017 р. на загальну суму 2 292 208,51 грн.;

- від 30.09.17 № 09-17-/Н015 щодо надання послуг з транспортування природного газу у вересні 2017 р. на загальну суму 2 249 072,86 грн.;

- від 31.10.17 № 10-17-/Н015 щодо надання послуг з транспортування природного газу у жовтні 2017 р. на загальну суму 8 095 216,54 грн.;

- від 30.11.17 № 11-17-/Н015 щодо надання послуг з транспортування природного газу у листопаді 2017 р. на загальну суму 13 532 139,79 грн.;

- від 31.12.17 № 12-17-/Н015 щодо надання послуг з транспортування природного газу у грудні 2017 р. на загальну суму 14 752 985,02 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 953 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Пунктом 5.5. Договору передбачено, що оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється Замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Газотранспортного підприємства на умовах 100 % попередньої оплати за 10 днів до початку місяця, в якому буде здійснюватись транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Замовником до 20 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

В ході судових засідань сторонами не заперечувалось та не виникало спору стосовно того, що спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків за послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами за рахунок коштів загального фонду державного бюджету у 2016-2017 роках позивачу було сплачено 93 856 284,42 грн., з яких:

- за спільним протокольним рішенням від 23.08.16 № 2241/у - 175 516,17 грн. (дата надходження коштів 02.09.16);

- за спільним протокольним рішенням від 19.09.16 № 2365/у - 974 717,82 грн. (дата надходження коштів 01.11.16);

- за спільним протокольним рішенням від 19.10.16 № 2526/у - 1 981 453,00 грн. (дата надходження коштів 01.11.16);

- за спільним протокольним рішенням від 19.09.16 № 2525/у - 1 135 781,16 грн. (дата надходження коштів 01.11.16);

- за спільним протокольним рішенням від 18.11.16 № 2916/у - 1 231 706,28 грн. (дата надходження коштів 26.12.16);

- за спільним протокольним рішенням від 18.11.16 № 2915/у - 6 488 013,65 грн. (дата надходження коштів 26.12.16);

- за спільним протокольним рішенням від 19.12.16 № 3320/у - 5 915 709,68 грн. (дата надходження коштів 27.12.16);

- за спільним протокольним рішенням від 19.12.16 № 3321/у - 4 199 194,26 грн. (дата надходження коштів 26.12.16);

- за спільним протокольним рішенням від 19.01.17 № 408/у - 10 548 763,20 грн. (дата надходження коштів 27.01.17);

- за спільним протокольним рішенням від 17.02.17 № 1203/у - 1 571 785,36 грн. (дата надходження коштів 28.02.17);

- за спільним протокольним рішенням від 17.02.17 № 1204/у - 17 894 171,75 грн. (дата надходження коштів 10.05.17);

- за спільним протокольним рішенням від 17.02.17 № 1205/у - 10 639 777,80 грн. (дата надходження коштів 10.05.17);

- за спільним протокольним рішенням від 24.03.17 № 2039/у - 10 903 853,25 грн. (дата надходження коштів 21.08.17);

- спільне протокольне рішення від 24.03.17 № 2040/у - 3 045 653,25 грн. (дата надходження коштів 21.08.17);

- спільне протокольне рішення від 20.04.17 № 2365/у - 8 081 282,26 грн. (дата надходження коштів 15.09.17);

- за спільним протокольним рішенням від 20.04.17 № 2366/у - 4 204 396,81 грн. (дата надходження коштів 15.09.17);

- за спільним протокольним рішенням від 17.05.17 № 2601/у - 2 454 315,35 грн. (дата надходження коштів 20.12.17);

- за спільним протокольним рішенням від 20.06.17 № 2986/у - 1 986 185,10 грн. (дата надходження коштів 20.12.17);

- за спільним протокольним рішенням від 20.07.17 № 3134/у - 424 009,27 грн. (дата надходження коштів 01.12.17).

Крім того, спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами:

- № 2087/у за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету України від на суму 1631460,25 грн.;

- № 3569/у за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету України від на суму 537212,13 грн.;

- № 3673/у за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету України від на суму 496846,81 грн.;

- №4104/у за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету України від на суму 2897035,52 грн.;

- № 4558/у за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету України від на суму 12596053,72 грн.

були підписані, проте, в порушення п. 2.10 Порядку, розрахунки в межах бюджетного року не були проведені.

Оскільки, Порядок, затверджений постановою КМУ № 20 від 11.01.2005 втратив чинність 01.01.2018 року, згідно Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002 року (Далі - Порядок № 256) та Наказу Міністерства фінансів України № 1 від 04.01.2018, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 січня 2018 за № 64/31516, було затверджено Порядок проведення органами Казначейства розрахунків, передбачених пунктом 8-1 Порядку №256, та взаємодії учасників таких розрахунків. Заборгованість головних розпорядників бюджетних коштів в частині пільг та субсидій населенню на оплату спожитого природного газу, що залишилась непрофінансованою станом на 01.01.2018 компенсувалася Відповідачу лише в січні - червні 2018 року, за рахунок чого і було здійснено погашення заборгованості Відповідача перед Позивачем, а саме:

- 31.01.2018 на суму 1 269 849,68 грн.:

- 31.01.2018 на суму 55 475,07 грн.;

- 28.02.2018 на суму 2 950 004,61 грн.;

- 28.02.2018 на суму 237 284,20 грн.;

- 01.03.2018 на суму 38 875,98 грн.:

-02.03.2018 на суму 49 512,84 грн.;

- 05.03.2018 на суму 54 703,90 грн.:

- 12.03.2018 на суму 53 626,52 грн.;

- 23.03.2018 на суму 7 046 642,57 грн.;

- 26.03.2018 на суму 1 394 189,50 грн.;

- 27.03.2018 на суму 41 319.68 грн.;

23.06.2018 на суму 4 967 123,88 грн.,

всього на суму 18 158 608,43 грн.

Крім того, частково шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок позивача в порядку, встановленому алгоритмом розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання газопостачальних підприємств, Відповідач оплатив 79 807 132,22 грн. (протягом періоду з 18.07.2016 по 27.03.2018).

Таким чином, оплата послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами за Договором була здійснена в повному обсязі наступним чином:

- частково на суму 79 807 132,22 грн. Відповідач оплатив через поточний рахунок із спеціальним режимом використання згідно з нормативами розподілу коштів;

- частково на суму 93 856 284,42 грн. за рахунок коштів, отриманих з Державного бюджету України на надання пільг, субсидій та компенсацій населенню (фактично сплачені у 2016 , 2017 роках).

- частково на суму 18 158 608,43 грн. за рахунок коштів, отриманих з Державного бюджету України на надання пільг, субсидій та компенсацій населенню (фактично сплачені у 2018 році відповідно до постанови КМУ № 256 від 04.03.02).

Повне виконання відповідачем зобов`язань за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 01.07.15 № /Н015 підтверджено матеріалами справи, а саме належним чином засвідченими копіями:

- реєстрів платежів від ТОВ "Запоріжгаз збут" на користь філії "Оператор ГТС України" АТ "Укртрансгаз" за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 01.07.15 № /Н015;

- банківських виписок щодо сплати відповідачем за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 01.07.15 № /Н015;

- спільних протокольних рішень.

Спільні протокольні рішення були укладені між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Запорізькій області, Департаментом фінансів Запорізької облдержадміністрації, ТОВ "Запоріжгаз збут" (Сторона 3), ПАТ "Укртрансгаз" (Сторона 4) та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України".

Відповідно до розділу 1 вище вказаних протокольних рішень, предметом Спільних протокольних рішень є організація проведення Сторонами взаєморозрахунку відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з Державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій".

У п. 2.5 розділу 2 протокольних рішень визначено порядок проведення взаєморозрахунків, а саме: Сторона 3 (ТОВ "Запоріжгаз збут") перераховує Стороні 4 (ПАТ "Укртрансгаз") кошти за транспортування природного газу за 2016 рік (за 2017 рік) згідно з договором від 01.07.2015 № /Н015 із записом у графі "призначення платежу" "Постанова Уряду від 11.01.2005 №20, дата і номер спільного протокольного рішення, за транспортування природного газу у 2016 (2017) році, договір від 01.07.2015 №/Н015, у т.ч. ПДВ ".

Розділом 3 протокольних рішень передбачено, що з метою реалізації цього Спільного протокольного рішення Сторони зобов`язуються: забезпечити подання до органів Державної казначейської служби України належним чином оформлених спільних протокольних рішень та платіжних доручень згідно з "Порядком проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання та електроенергію", затвердженим наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03 серпня 2015 року №493/688; перерахувати кошти наступній Стороні, а Сторона остання - до загального фонду Державного бюджету України або на рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість не пізніше наступного дня після їх зарахування на рахунок; оперативно обмінюватись наявною інформацією, виходячи з принципів задоволення взаємних інтересів у процесі реалізації цього Спільного протокольного рішення; забезпечити проведення розрахунків відповідно до цього Спільного протокольного рішення та з урахуванням укладених договорів на розрахунково-касове обслуговування, якими може передбачатися, що у разі несвоєчасного надання учасниками розрахунків платіжних документів органи Державної казначейської служби України своїм платіжним дорученням можуть самостійно перераховувати кошти за схемою, передбаченою цим Спільним протокольним рішенням.

Сторони, що підписали Спільне протокольне рішення, несуть відповідальність за недотримання вимог Постанови Уряду від 11.01.2005 №20 та Порядку проведення розрахунків і невиконання своїх зобов`язань за Спільним протокольним рішенням про організацію взаєморозрахунків відповідно до законодавства України (розділ 4 Спільних протокольних рішень).

Таким чином, Відповідач, виконуючи умови договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 01.07.15 № /Н015, повністю сплатив надані у 2016, 2017, 2018 роках послуги (відповідно до актів наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами (копії яких належним чином засвідченні та знаходяться в матеріалах справи).

Пунктом 7.1. наведеного у тексті цього рішення договору визначено, що у випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язань за Договором Газотранспортне підприємство і Замовник несуть відповідальність у межах, передбачених законодавством.

Пунктом 7.3. договору сторони передбачили, що у разі порушення Замовником строків оплати, передбачених розділом 5 Договору, із Замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Посилаючись на неналежне (несвоєчасне) виконання відповідачем у цій справі своїх зобов`язань за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 01.07.15 № /Н015, АТ "Укртрансгаз" звернулось до господарського суду з вимогами про стягнення з відповідача (ТОВ "Запоріжгаз збут") штрафних санкцій у розмірі 3 200 046,30 грн., з яких: 1 518 965,98 грн. пені, 1 170 470,96 інфляційних втрат та 510 609,36 грн. 3 % річних.

Вказані санкції розраховані як на суми, що сплачені із рахунку зі спеціальним режимом використання відповідно до алгоритму розподілу коштів, так і за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету України відповідно до спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків на суму 18 158 608,43 грн., які фактично сплачені у 2018 році відповідно до постанови КМУ № 256 від 04.03.2002.

Вказані вимоги і є предметом даного спору.

При вирішенні справи по суті спору судом враховано доводи сторони позивача про те, що ним не заявлено до стягнення з відповідача суму пені, інфляційних втрат та 3 % річних сплачених відповідачем за відповідними протокольними рішеннями, оплата по яких на суму 93 856 284,42 грн. фактично проведена у 2016, 2017 роках.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що факт порушення Замовником (відповідачем) строків оплати матеріалами цієї господарської справи доведено.

Встановлений (затверджений) постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.02 №256 Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету не передбачає зміну порядку та строків здійснення розрахунків між сторонами, а встановлює виключно порядок зарахування отриманих відповідачем бюджетних коштів на рахунки позивача (кредитора), а тому порушення державою обов`язку перед надавачами послуг щодо розрахунків не звільняє останніх (у даному випадку ТОВ "Запоріжгаз збут", відповідача у справі № 908/2600/18) від відповідальності перед Газотранспортним підприємством за порушення виконання договірних зобов`язань за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 01.07.15 №/Н015.

Крім того, судом через необґрунтованість відхилено посилання відповідача на спільні протокольні рішення: від 20.06.17 № 2087/у на суму 1 631 460,25 грн., від 20.09.17 № 3569/у на суму 537 212,13 грн., від 18.10.17 № 3673/у на суму 496 846,81 грн., від 23.11.17 № 4104/у на суму 2 897 035,52 грн., від 19.12.17 № 4558/у на суму 12 596 053,72 грн. у зв`язку з тим, що вказані протокольні рішення були підписані між сторонами, але не профінансовані у 2017 році в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.05 № 20 (через втрату чинності вказаної постанови, розпочинаючи із 01.01.18).

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 901 ЦК України унормовано, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Правовідносини у сфері постачання природного газу регулюються спеціальними нормативно-правовими актами, зокрема Законом України "Про ринок природного газу".

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються з положеннями ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В той же час, правовідносини щодо отримання пільг та субсидій регулюються нормами статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"; нормами Закону про державний бюджет на відповідний рік, в якому передбачено виділення субвенцій на фінансування пільг та субсидій; Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а також низкою інших законодавчих актів, а саме:

- постановою КМУ від 4 березня 2002 № 256 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету" (Постанова №256);

- постановою КМУ від 11.01.2005 № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" (Порядок № 20);

- спільним наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості та Міністерства фінансів України від 03.08.2015 № 493/688 "Про затвердження Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання та електроенергію" (Наказ №493).

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2012 року № 705 "Про визначення гарантованих постачальників природного газу" встановлено, що гарантованими постачальниками природного газу є суб`єкти господарювання, що в установленому порядку отримали ліцензію на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом та провадять діяльність на затвердженій Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, території з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом для споживачів України (крім промислових споживачів, річний обсяг споживання природного газу яких перевищує 3 млн. куб. метрів, та підприємств, що здійснюють виробництво теплової енергії).

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 758 від 1 жовтня 2015 року "Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)" ТОВ "Запоріжгаз збут" визначено постачальником природного газу, на якого покладені спеціальні обов`язки з постачання природного газу побутовим споживачам Запорізької області.

Ліцензія на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом на території Запорізької області видана ТОВ "Запоріжгаз збут" Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.03.2017 року №187 "Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу" на ТОВ "Запоріжгаз збут" в період з 01 квітня 2017 року по 27 жовтня 2018 року було покладено обов`язок постачальника природного газу, щодо постачання природного газу побутовим споживачам та релігійним організаціям.

Згідно зі статтею 12 Господарського кодексу України держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного та соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Зокрема, засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб`єктів господарювання є регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій. Умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів державного регулювання господарської діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку. Встановлення та скасування пільг і переваг у господарській діяльності окремих категорій суб`єктів господарювання здійснюється відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Постановою Кабінету Міністрів України №20 від 11.05.2005 було затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій (надалі Порядок), яким визначено механізм перерахування субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати, тощо за рахунок надходження до загального державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" та ПАТ "Укртрансгаз", а також за рахунок надходження до загального державного бюджету від погашення податкового боргу, в тому числі реструктуризованого або розстроченого (відстроченого) з податку на додану вартість, що сплачується виробниками електроенергії і вуглевидобувними підприємствами.

З 01.01.2018 вартість пільг компенсувалася згідно Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002.

Таким чином, держава взяла на себе бюджетне зобов`язання щодо відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних з газопостачанням населення, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме, - витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.

Як вже було зазначено вище, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №758 від 01.10.2015 "Про затвердження Положення про покладання спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)" ТОВ "Запоріжгаз збут" визначено постачальником природного газу, на якого покладені спеціальні обов`язки з постачання природного газу побутовим споживачам Запорізької області.

Пунктом 7 Порядку визначено, що розрахунки проводяться за згодою учасників на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг) і спільних протокольних рішень, підписаних всіма учасниками таких розрахунків.

У даному спорі між учасниками розрахунків, якими зокрема є позивач та відповідач, на відшкодування пільг та субсидій було підписано Спільні протокольні рішення, на підставі яких позивачу було відшкодовано (перераховано) за природний газ плату в загальній сумі 112 014 892,8 при цьому - 93 856 284,42 грн. фактично сплачено у 2016, 2017 роках, а 18 158 608,43 грн. фактично сплачено у 2018 році.

Відтак, держава забезпечила відшкодування частини витрат позивача, пов`язаних з газопостачанням населення, яке використовує житлові субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, у відповідності до положень Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій.

Визнаючи неможливість розрахунків в цій частині підприємствами паливно-енергетичного комплексу, держава, приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінює характер регулювання відповідних правовідносин, що склалися між сторонами на підставі укладених між ними договорів.

На підставі викладеного колегія суддів погоджується з доводами заявника апеляційної скарги, що підписання сторонами спільних протокольних рішень свідчить, що сторони фактично погодились, що часткова оплата послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами за Договором № /Н015 від 01.07.2015 підлягає погашенню шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі кожного спільного протокольного рішення, тобто підписанням спільних протокольних рішень, сторони тим самим змінили порядок і строки проведення розрахунків за Договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /НО15 від 01.07.2015.

Тобто, правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами у цій частині (стосовно розміру пільг та субсидій, отриманих населенням на відповідній території діяльності відповідача) зазнають імперативного регулюючого впливу держави, яка приймає законодавчі акти щодо виділення відповідних субвенцій на фінансування пільг і субсидій; соціального захисту відповідних категорій громадян та їх гарантій. Отже, на виконання таких законодавчих актів держава в особі відповідних державних органів приймає підзаконні нормативні акти.

Таким чином, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсуватиме за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства.

Сторони, підписавши спільні протокольні рішення, погодилися з тим, що між ними встановлюється інший (не той, що був передбачений у договорі) порядок розрахунків.

Зазначений правовий висновок наведено у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.05.2019 у справі № 924/296/18 та від 23.09.2019 у справі № 908/885/18.

Порядок розрахунків за Спільними протокольними рішеннями було визначено розділом 3, а саме, - перерахувати кошти наступній Стороні, а Сторона остання - до загального фонду Державного бюджету України або на рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість не пізніше наступного дня після їх зарахування на рахунок.

Для застосування санкцій у вигляді пені (п.7.3. договору) та нарахувань у вигляді 3% річних та інфляційних втрат необхідно, щоб відповідач здійснив оплату отриманих коштів поза межами порядку і строків, визначених Спільними протокольними рішеннями.

Судом першої інстанції встановлено та визнається сторонами, що відповідачем не було допущено порушень виконання Спільних протокольних рішень щодо порядку і строків перерахування наданих бюджетних коштів позивачу, в тому числі, і Спільних протокольних рішень на загальну суму 18 158 608,43 грн., фактична оплата за якими відбулася у 2018 році відповідно до постанови КМУ № 256 від 04.03.2002, на суму заборгованості за якими позивачем нараховано пеню, відсотки річних та інфляційні витрати.

Таким чином, відсутнє прострочення оплати за транспортування природного газу в цій частині та вимоги позивача про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат щодо прострочення сплати суми 18 158 608,43 грн. є безпідставними та правомірно відхилені судом першої інстанції.

Щодо оплати з поточного рахунку із спеціальним режимом використання колегія суддів встановила наступні обставини.

Пункт 5.6. Договору передбачає, що, якщо замовник є гарантованим постачальником, то замовник здійснює оплату послуг з транспортування природного газу в місяці, у якому здійснюється транспортування газу, шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок газотранспортного підприємства в порядку, установленому алгоритмом розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальними режимом використання газопостачальних підприємств, який затверджується національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

При цьому сторонами не було визначено порядку проведення розрахунків інакшого ніж через поточний рахунок зі спеціальним режимом використання.

Судом встановлено, що інша частина вартості поставленого газу в сумі 79 807 132,22 грн. була оплачена відповідачем шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок позивача відповідно до алгоритму розподілу коштів, який встановлений Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №2516 від 30.09.2015.

Згідно з п. 6 ст. 11 Закону України "Про ринок природного газу" для проведення розрахунків за спожитий природний газ постачальники природного газу, на яких покладені спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, їх структурні підрозділи, а також оптові продавці, що здійснюють продаж природного газу таким постачальникам на виконання спеціальних обов`язків, покладених на таких продавців, відкривають в установах уповноважених банків поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять як плата за спожитий природний газ від споживачів.

Уповноважені банки, що обслуговують поточні рахунки зі спеціальним режимом використання визначаються Кабінетом Міністрів України, та визначені Постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 №792, а Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №2516 від 30.09.2015 (в редакції, на час спірних правовідносин) було затверджено Алгоритм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання постачальників природного газу, на яких покладені спеціальні обов`язки, відповідно до якого цей алгоритм встановлює порядок розподілу уповноваженим банком коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання постачальників природного газу, на яких покладені спеціальні обов`язки, що надходять за використаний природний газ від побутових споживачів та релігійних організацій (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності), виробників теплової енергії в рамках виробництва теплової енергії для релігійних організацій та надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, а також механізм розрахунку постачальниками природного газу, на яких покладені спеціальні обов`язки (далі - газопостачальні підприємства), нормативів перерахування коштів на поточні рахунки операторів газотранспортної та газорозподільних систем, газопостачальних підприємств та на поточні рахунки із спеціальним режимом використання оптових продавців, що здійснюють продаж природного газу газопостачальним підприємствам (далі постанова НКРЕКП №2516 від 30.09.2015).

Згідно з пунктом 4, 6 Алгоритму, газопостачальні підприємства та їх структурні підрозділи обумовлюють у відповідному договорі банківського рахунку право банку на договірне списання (перерахування) без платіжних доручень з поточних рахунків із спеціальним режимом використання коштів, що надходять за спожитий природний газ від категорій населення та ТКЕ населення, згідно з положеннями цього Алгоритму; споживачі, які відносяться до категорій населення та ТКЕ населення оплачують вартість спожитого ними природного газу шляхом перерахування коштів на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ, відкриті в установах уповноваженого банку газопостачальними підприємствами та їх структурними підрозділами.

Отже, рахунок зі спеціальним режимом використання передбачає, що кошти, які надходять на нього за спожитий газ автоматично розподіляються уповноваженим банком за відповідною процедурою, а саме, - кошти перераховуються з поточних рахунків із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ, відкритих в установах уповноваженого банку постачальниками природного газу, на яких покладені спеціальні обов`язки, та їх структурними підрозділами згідно з алгоритмом розподілу коштів, затвердженим Регулятором, виключно на:

- поточний рахунок із спеціальним режимом використання оптового продавця, що здійснює продаж природного газу такому постачальнику на виконання спеціальних обов`язків, покладених на такого продавця;

- поточний рахунок оператора газотранспортної системи;

- поточний рахунок оператора газорозподільної системи;

- поточний рахунок постачальника природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки.

На виконання Закону України "Про ринок природного газу" та постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 року № 792 "Про вдосконалення порядку розрахунків за спожитий природний газ" ТОВ "Запоріжгаз збут" було відкрито у ВАТ "Державний ощадний банк України" поточний рахунок із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ від населення № 2041. Вказані кошти розподілялися банком відповідно до визначеного алгоритму без участі відповідача.

Отже, у відповідача була відсутня можливість впливати на порядок, строки та розмір розрахунків з позивачем за природний газ, гарантований постачальник отримує грошовий ресурс для розрахунку з газотранспортним підприємством за послуги з транспортування лише після здійснення споживачами природного газу (населенням) повних розрахунків за весь обсяг спожитого газу.

Таким чином, відповідач може здійснити розрахунок перед позивачем за умовами договору лише через поточний рахунок із спеціальним режимом використання в межах коштів, передбачених нормативом перерахування коштів, затверджених НКРЕКП, при цьому сам відповідач самостійно не має можливості вплинути на проведення розрахунків за спожитий природний газ населенням, оскільки всі кошти, які потрапляли на рахунок відповідача, уповноваженим банком самостійно розподіляються згідно затвердженого постановами НКРЕКП алгоритму та перераховуються на рахунок позивача, тобто державою визначено спеціальний режим проведення розрахунків за поставлений природний газ, що, по суті, усуває відповідача від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд та полягає у автоматичному перерахуванні зі спеціальних рахунків грошових коштів на рахунки позивача за визначеними нормативами.

За приписами статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, на яку посилається позивач, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Для застосування штрафних санкцій та відповідальності за прострочку виконання грошового зобов`язання необхідною умовою є факт невиконання або прострочення виконання зобов`язання.

Як встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами справи та не спростовано позивачем, перерахування коштів із рахунку із спеціальним режимом використання здійснювалося шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок позивача відповідно до алгоритму розподілу коштів, який встановлений Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №2516 від 30.09.2015, тобто відповідач не порушував вимоги чинного законодавства в цій частині, а зобов`язання повинно виконуватися у строк, встановлений договором або законом.

Отже, виходячи із змісту умов договору та наведених вище норм, порушення Відповідачем умов розрахунку має місце лише за умови порушення останнім при проведенні розрахунку алгоритму розподілу коштів, що Позивачем не доведено.

За наведених обставин справи та положень чинного законодавства апеляційний суд погоджується з доводами заявника апеляційної скарги про відсутність підстав для застосування до відповідача штрафних санкцій та відповідальності за прострочку виконання грошового зобов`язання.

Аналогічні правові позиції викладені у Постановах Верховного Суду від 14.06.2018 у справі №904/2743/16, від 02.08.2018 у справі №922/3873/17, від 14.08.2018 у справі №924/1090/17, від 14.03.2018 у справі №910/9806/16, від 28.11.2018 у справі №925/370/18.

Підставою для стягнення пені, 3 % річних, інфляційних втрат за порушення грошового зобов`язання могла би бути наявність суми основного боргу, що не була предметом регулювання за спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків і яка була би несвоєчасно сплачена відповідачем за рахунок власних коштів.

Разом із тим колегія суддів не встановила, а матеріалами справи не підтверджено наявності суми боргу, яку відповідач несвоєчасно сплатив би за рахунок власних коштів, тому наведений позивачем розрахунок пені, 3 % річних та інфляційних втрат не відповідає встановленим обставинам справи, а отже, немає правових підстав для застосування положень статті 611 та частини 2 статті 625 ЦК України і стягнення з відповідача 1 518 965,98 грн. пені, 1 170 470,96 грн. інфляційних втрат та 510 609,36 грн. 3 % річних.

Правову позицію про відсутність підстав для нарахування пені, 3 % річних та інфляційних втрат у зв`язку із непідтвердженням позивачем наявності суми боргу, яка була б несвоєчасно сплачена покупцем природного газу за рахунок власних коштів, наведено у постановах, ухвалених Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у справах № 918/181/18, № 918/910/15, № 902/514/18 і № 907/864/17, правовідносини в яких є подібними з правовідносинами сторін у цій справі.

Таким чином, висновок господарського суду про те, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків, не змінює строків та умов розрахунків за договором та у підписаних спільних протокольних рішеннях про організацію взаєморозрахунків відсутнє будь-яке волевиявлення сторін спору на зміну строків та порядку розрахунків, спростовується вище наведеними положеннями спеціального законодавства, норми якого є імперативними та підлягають обов`язковому застосуванню; позивач, як і відповідач, підписали спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, тому їх умови є обов`язковими для виконання всіма сторонами, та ними змінені умови, порядок і строки розрахунків.

Суд також відхиляє посилання позивача на те, що за наявності заборгованості за попередні періоди покупець з метою погашення заборгованості мав розрахуватися власними коштами, а саме, - перерахувати кошти зі свого поточного рахунку на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця, оскільки законодавчо не передбачено можливості повернення з рахунку із спеціальним режимом використання коштів, сплачених із свого поточного рахунку на погашення заборгованості, за рахунок подальших оплат побутових споживачів; кошти, які надходять на рахунок із спеціальним режимом використання автоматично перераховуються згідно із встановленим нормативом; зарахування коштів від побутових споживачів за спожитий ними природний газ на інші поточні рахунки заборонено законодавством.

Відповідно до ст. 174 ГК України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акту, що регулює господарську діяльність, з акту управління господарською діяльністю, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ч. 4 ст. 11 Цивільного кодексу України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

З огляду на особливості здійснення господарської діяльності між підприємствами ПЕК та законодавчо - обумовлену специфіку взаємовідносин між суб`єктами, що проводять господарську діяльність в енергетичній галузі, вбачається, що ТОВ "Запоріжгаз збут" було позбавлене можливості самостійно впливати на своєчасність розрахунків за послуги з транспортування природного газу, що, в свою чергу, свідчить про відсутність вини Відповідача у прострочені платежів, а відтак, в силу ст. 218 Господарського кодексу України, ст. 614 Цивільного кодексу України, виключає застосування штрафних санкцій у вигляді пені, так само, як і нарахування 3 % річних та інфляційних втрат за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання.

Ураховуючи викладене, колегія суддів погоджується із доводами заявника апеляційної скарги про те, що Відповідач здійснював оплату за транспортування природного газу у порядку та на умовах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 №792 "Про вдосконалення порядку розрахунків за спожитий природний газ", постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2516 "Про затвердження Алгоритму розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання постачальників природного газу, на яких покладені спеціальні обов`язки", із дотриманням умов пунктів 5.5, 5.6. договору № /НО15 від 01.07.2015 та на підставі спільних протокольних рішень, укладених відповідно до умов постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20, а тому правові підстави для нарахування відповідачу пені, 3 % річних та інфляційних втрат відсутні.

Відповідно до п.п. 1, 3, 4 до ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з`ясування обставин, що мають значення справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

За наведених вище обставин, які були встановлені в ході апеляційного провадження у даній справі, колегія суддів апеляційного господарського суду, проаналізувавши застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, доходить висновку, що доводи апеляційної скарги про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права знайшли своє підтвердження.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду є таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального законодавства через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, в зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення господарського суду підлягає скасуванню. Слід прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Зважаючи на задоволення апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на Позивача, у зв`язку з чим з Позивача на користь Відповідача слід стягнути 72001,04 грн. судових витрат за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 277, 282-284 ГПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжгаз збут", м. Запоріжжя на рішення Господарського суду Запорізької області від 23.04.2019 року у справі №908/2600/18 задовольнити.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 23.04.2019 року у справі №908/2600/18 скасувати.

Прийняти нове рішення у справі, яким в задоволенні позову Акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжгаз збут", м. Запоріжжя, про стягнення 3 200 046,30 грн. відмовити.

Судові витрати за подання позовної заяви покласти на позивача.

Стягнути з Акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжгаз збут", м. Запоріжжя, 72 001,04 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу відповідного наказу, з урахуванням необхідних реквізитів, доручити Господарському суду Запорізької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її оголошення.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 07.11.2019.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В. Березкіна