ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 року

м. Київ

Справа № 915/1899/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Булгакової І.В. (головуючий), Львова Б.Ю. і Малашенкової Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Шевчик О.Ю,

представників учасників справи:

позивача - державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Миколаївської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Миколаївського морського порту)- Рибачка А. О., адвоката (ордер від 28.10.2019 № 779749),

відповідача - Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України -Данилова К. О. (довіреність від 23.01.2019 № 7),

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" - Ващенка В. О., адвоката (ордер від 28.10.2019 № 812070), Шкаровського Д. О., адвоката (ордер від 06.02.2019 № 424297),

розглянув касаційну скаргу державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Миколаївської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Миколаївського морського порту)

на рішення господарського суду Миколаївської області від 14.05.2019 (суддя Ткаченко О.В.)

та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.08.2019 (колегія суддів: Богатир К.В. (головуючий), судді Бєляновський В.В. і Мишкіна М.А.)

зі справи № 915/1899/18

за позовом державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Миколаївської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Миколаївського морського порту) (далі - Підприємство)

до Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - АМК)

про визнання недійсним рішення,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" (далі - ТОВ "МГЗ").

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

28.12.2018 Підприємство звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовом до АМК про визнання недійсним рішення від 24.10.2018 №19-ріш по справі №1-26.213/25-2017 (далі -Рішення №19-ріш).

Позовна заява мотивована неправомірністю висновків Відповідача, покладених ним в основу оспорюваного рішення, неповним з`ясуванням Відповідачем усіх обставин, які мають значення для справи № 1-26.213/25-2017, недоведеністю ним обставин, що мали значення для даної справи, порушенням та неправильним застосуванням Відповідачем норм матеріального і процесуального права у прийнятті згаданого рішення.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 14.05.2019, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.08.2019, у задоволенні позову відмовлено.

Судові рішення попередніх інстанцій мотивовано тим, що оспорюване рішення прийнято на підставі і в межах компетенції АМК, за повного з`ясування всіх обставин справи № 1-26.213/25-2017, не суперечить закону, а Підприємством не доведено наявності підстав для визнання згаданого рішення недійсним.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Позивач, посилаючись на неповне з`ясування попередніми судовими інстанціями обставин, що мають значення для справи, порушення та незастосування ними норм матеріального і процесуального права й наведення ними висновків, що не відповідають законодавству та матеріалам справи, просить судові акти попередніх інстанцій скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Суть послуг полягає у забезпеченні Підприємством проведення криголамних робіт, а не їх фактичне проведення, а тому суди помилково ототожнюють поняття "послуги із забезпечення проведення криголамних робіт" та "проведення криголамних робіт". Надання послуг та проведення робіт не є тотожними поняттями, тому послуга не може підтверджуватись проведенням робіт.

АМК неповно з`ясував обставини справи та дійшов помилкового висновку про бездіяльність дій Підприємства при забезпеченні умов для безпечного входу, виходу, маневрування, швартування, перешвартування та руху суден у межах акваторії порту протягом періоду оголошеної льодової компанії та при забезпеченні криголамного проведення суден (караванів суден) спеціалізованим криголамним судном.

Підприємство має забезпечувати належну експлуатацію лише акваторії як гідротехнічної споруди, яка передана йому в господарське відання. Весь інший водний простір не перебуває під правовим регулюванням Підприємства і воно не зобов`язане забезпечувати на ньому безпеку мореплавства.

Записи у журналах не є даними, що свідчать про непридатний стан акваторії та бездіяльність Підприємства і зазначені обставини були помилково встановлені АМК.

ТОВ "МГЗ" не доведено реальності настання збитків, а саме: доказів понесених витрат. Надана довідка не підтверджує фактично понесені фінансові витрати ТОВ "МГЗ".

Як зазначає скаржник, АМК має право накласти штраф лише до 4000 неоподаткованих мінімумів (68 000,00 грн), однак у рішенні Відділення не обґрунтовує чому саме максимальний розмір штрафу ним накладено на Підприємство.

Позиція інших учасників справи

Від Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому останній просить залишити рішення господарського суду Миколаївської області від 14.05.2019 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.08.2019 у справі № 915/1899/18 без мін, а касаційну скаргу Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Миколаївської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" без задоволення.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" також надало відзив на касаційну скаргу в якому просить касаційну скаргу Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Миколаївської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" залишити без задоволення, а рішення господарського суду Миколаївської області від 14.05.2019 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.08.2019 у справі № 915/1899/18 без мін.

При цьому Миколаївське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України та Товариство з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" посилаються на правильно встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини справи та ухвалення ними рішення з правильним застосуванням норм матеріального права.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

АМК розглянуто справу про порушення законодавства про захист економічної конкуренції № 1-26.213/25-2017, порушеної за заявою ТОВ «МГЗ», винесено Рішення № 19-ріш, яким:

- визнано, що протягом оголошених льодових кампаній 2014-2017 років Підприємство є таким, що займало монопольне (домінуюче) становище на ринку спеціалізованих послуг із забезпечення проведення криголамних робіт в межах акваторії Миколаївського морського порту, а також акваторії, на яку поширюється законодавчо визначений обов`язок Підприємства із забезпечення безпеки судноплавства шляхом надання таких послуг та стягнення за це відповідної плати, оскільки на цьому ринку в нього не було жодного конкурента;

- визнано бездіяльність Підприємства, яка полягає у незабезпеченні у період оголошених льодових кампаній 2014-2017 років проведення криголамних робіт безпосередньо в акваторії Дніпро - Бузького морського порту ТОВ «МГЗ», внаслідок чого ТОВ «МГЗ» змушено для забезпечення своєї господарської діяльності, виконувати ці роботи за власний рахунок за допомогою власного флоту буксирів, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50, частиною першою статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», а саме: зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку надання послуг із забезпечення проведення криголамних робіт у вигляді бездіяльності, що призвела до ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання, яка була б неможливою за умов існування значної конкуренції на ринку;

- за порушення викладене у пункті 2 резолютивної частини цього рішення накладено на Підприємство штраф у розмірі 68 000 (шістдесят вісім тисяч) гривень;

- зобов`язано Підприємство припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, викладене в пункті 2 цього рішення, шляхом забезпечення проведення криголамних робіт в акваторії Дніпро - Бузького морського порту ТОВ «МГЗ» у період оголошених льодових кампаній.

Судами попередніх інстанцій також встановлено, що при прийнятті Рішення № 19-ріш АМК керувався зокрема таким.

Згідно із пунктом 35 Зведеного переліку суб`єктів природних монополій розміщеному на офіційному сайті Антимонопольного комітету України в мережі Інтернет Підприємство є суб`єктом природних монополій щодо спеціалізованих послуг на території у тому числі Миколаївської області.

У розділі 4 Рішення № 19-ріш, АМК визначено, що:

- об`єктами аналізу було Підприємство та послуги із забезпечення проведення криголамних робіт, які є спеціалізованими послугами, що надаються у морському порту суб`єктами природних монополій;

- товар, щодо якого визначається монопольне (домінуюче) становище, - послуги із забезпечення проведення криголамних робіт;

- перелік основних продавців (постачальників, виробників), покупців (споживачів, користувачів), а саме продавцем товару є Підприємство, основними покупцями (споживачами) послуг є судновласники ;

- товарними межами ринку встановлено спеціалізовані послуги із забезпечення криголамних робіт;

- географічними межами ринку, який досліджується, встановлено межі акваторії Миколаївського морського порту, а також акваторії, на яку поширюється законодавчо визначений обов`язок Підприємства із забезпечення безпеки судноплавства шляхом надання спеціалізованих послуг із забезпечення проведення криголамних робіт та стягнення за це відповідної плати;

- часовими межами ринку спеціалізованих послуг із забезпечення проведення криголамних робіт визначений як період оголошених льодових кампаній 2014-2017 років.

Згідно з частиною другою статті 21 Закону України «Про морські порти України» перелік спеціалізованих послуг, що надаються у морському порту суб`єктами природних монополій, які підлягають державному регулюванню, визначає Кабінет Міністрів України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.06.2013 № 405 "Про затвердження переліку спеціалізованих послуг, що надаються у морському порту суб`єктами природних монополій, які підлягають державному регулюванню" до спеціалізованих послуг, що надаються у морському порту суб`єктами природних монополій, які підлягають державному регулюванню, належать:

- забезпечення лоцманського проведення;

- регулювання руху суден;

- забезпечення проведення криголамних робіт;

- забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України, крім причалу, що використовується портовим оператором на підставі договору оренди, концесії, спільної діяльності, укладеного відповідно до законодавства.

Тарифи на послуги із забезпечення проведення криголамних робіт затверджені наказом Міністерства інфраструктури України від 26.12.2013 № 1059 «Про затвердження Тарифів на послуги із забезпечення проведення криголамних робіт», зареєстрованим Міністерством юстиції України 16.01.2014 за № 72/24849.

Згідно із пунктом 1.4. зазначеного Наказу тарифи на послуги із забезпечення проведення криголамних робіт встановлюються на:

- послуги із забезпечення умов для безпечного входу, виходу, маневрування, швартування, перешвартування та руху суден у межах акваторії порту протягом періоду оголошеної льодової кампанії та обчислюються за тарифами, наведеними у таблиці 1 додатка 2 до цих Тарифів;

- послуги із забезпечення криголамного проведення суден (караванів суден) спеціалізованим криголамним судном та обчислюються за тарифами, наведеними у таблиці 2 додатка 2 до цих Тарифів .

Таким чином, послуги із забезпечення проведення криголамних робіт складаються із фактичного забезпечення державним підприємством «Адміністрація морських портів України» надання послуг: із забезпечення умов безпечного руху суден в акваторії порту, а також послуг із забезпечення криголамного проведення суден (караванів суден) спеціалізованим криголамним судном .

Як визначено пунктом 70 Рішення №19-ріш, за функціональним призначенням та споживчими характеристиками забезпечення проведення криголамних робіт, що здійснюється позивачем є послугою спрямованою на забезпечення безпеки суден під час заходу та перебування у Миколаївському морському порту в умовах оголошеної льодової кампанії.

У пунктах 104-105 Рішення №19-ріш встановлено, що згідно з відомостями з Реєстру портів України, опублікованого на офіційному сайті Підприємства, одним з терміналів, що знаходиться в межах Миколаївського морського порту, є Дніпро-Бузький морський порт (далі - ДБМП) ТОВ «МГЗ», код терміналу UANLVDBP, причали № 1-№5.

Також у пункті 148 Рішення №19-ріш зазначено, що ТОВ «МГЗ» використовує причали № 1-5 ДБМП на підставі договору оренди від 09.06.1999 № 572, укладеного з Фондом державного майна України. Дані причали використовуються заявником для перевалки вантажів, в основному бокситів та глинозему.

Відповідно до пункту 110 Рішення №19-ріш АМК встановлено, що згідно з інформаційною довідкою від 23.03.2014 № 83190199 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно витягів з паспорту акваторії порту Миколаїв та акваторії порту Дніпро-Бузький власником частини акваторії ДБМП ТОВ «МГЗ» є держава в особі Міністерства інфраструктури України. Дана частина акваторії знаходиться у господарському віданні ДП «Адміністрація морських портів України».

За змістом пунктів 111-124 Рішення №19-ріш з урахуванням проведеного аналізу норм законодавства (статті 75 Кодексу торгівельного мореплавства України) та підзаконних нормативно-правових актів (наказ Міністерства транспорту та зв`язку України від 19.12.2008 № 1528 «Про вдосконалення державного нагляду за безпекою судноплавства у районі Бузько-Дніпровсько-лиманського каналу», наказ Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті від 23.07.2014 № 331 «Про визначення зон нагляду за безпекою мореплавства», Обов`язкових постанов по Морському порту Миколаїв, затверджених наказом ДП «АМПУ» № 451 від 13.12.2016) наданих доказів (листа позивача від 25.04.2017 № 18-09/2861, паспорту акваторії порту Дніпро-Бузький, листа від 04.10.2017 № 8238/03/15-17 Державної служби України з безпеки на транспорті) АМК встановлено поширення відповідальності за безпеку мореплавства, та як наслідок за забезпечення проведення криголамних робіт, на капітана Миколаївського морського порту у межах акваторії Дніпро-Бузького морського порту, де знаходяться причали ТОВ «МГЗ».

Згідно із пунктом 143 Рішення №19-ріш листом від 02.10.2017 № 31/05-08/535 Миколаївського обласного центру з гідрометеорології Українського гідрометеорологічного центру Державної служби України з надзвичайних ситуацій були надані дані щодо середньої температури повітря, води та льодової обстановки (зафіксованої у місті Миколаєві в районі Варварівського мосту на лівому березі річки Південний Буг). Зазначені у вказаному листі відомості відповідач вважає об`єктивним свідченням несприятливої льодової обстановки, що характеризується утворенням криги в акваторії річки Південний Буг, що омиває місто Миколаїв, а також акваторії Дніпро-Бузького лиману.

За даними витягів з судових вахтових журналів № 115/1923, № 116/1932, № 1683/1923, № 119/1933, № 180/1930, № 182/1938, № 192/1990, № 195/2006, № 120/1938, № 123/1966, № 127/1996, № 1696/2039, № 119/1965, № 126/2024, № 127/2057 у період оголошених льодових кампаній 2014-2017 років безпосередньо в акваторії ДБМП криголамні роботи проводило ТОВ «МГЗ» за власний рахунок та власними плавзасобами (буксирами «Вьюга», «Очаков», «Севастополь», «Ожарск») (пункти 155-156 Рішення № 19-ріш).

Судами також зазначено, що пунктами 161-181 оскаржуваного рішення встановлено та підтверджується учасниками справи те, що протягом 2014-2017 років ТОВ «МГЗ» неодноразово зверталось до Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України» з відповідними листами з приводу врегулювання питання щодо забезпечення безпеки мореплавства в період оголошених льодових кампаній в акваторії ДБМП ТОВ «МГЗ» та біля його причалів.

Пунктом 169 Рішення № 19-ріш зафіксовано, що листування (зокрема листи позивача від 13.01.2016 вих. № 18-14/155, від 02.03.2016 вих. № 1136) засвідчує визнання МФ ДП «АМПУ» необхідності виконання власних законодавчо визначених обов`язків із забезпечення проведення криголамних робіт в межах акваторії ДБМП.

Згідно із листом від 22.01.2016 № 18-14/355 Підприємство повідомило, що філією виконуються всі необхідні заходи щодо забезпечення безпеки мореплавства на акваторії морського порту Миколаїв, проте зазначило, що акваторія ДБМП не входить до меж акваторії морського порту Миколаїв. Послуги із забезпечення проведення криголамних робіт в межах акваторії ДБМП можуть виконуватись Підприємством після укладання відповідного договору і за рахунок ТОВ «МГЗ» (пункт 166 Рішення №19-ріш).

Листом від 25.04.2017 № 18-09/2861 на вимогу відповідача щодо порядку здійснення криголамних робіт в акваторії ДБМП, Підприємство вказало, що у 2014, 2015, 2016 та 2017 роках Підприємством безпосереднє проведення криголамних робіт в частині акваторії ДБМП ТОВ «МГЗ» не проводилось, оскільки водний простір вказаної частини акваторії не був підданий повному замерзанню та обмерзанню внаслідок великої інтенсивності суднозаходів до причалів ТОВ «МГЗ», роботи криголамних буксирів, які здійснювали проводку таких суден до причалів, а також роботи плавзасобів ТОВ «МГЗ» щодо очищення оперативної акваторії причалів (пункт 183 Рішення № 19-ріш).

У зв`язку з відсутністю у Підприємства власних буксирів криголамного класу, Підприємством укладено відповідні договори на виконання криголамних робіт в акваторії морського порту Миколаїв з ТОВ «Марконі» (від 13.02.2014 № 31-В-АМПУ-14, від 06.01.2015 № 1-В-МИФ-15, від 16.05.2016 № 164-В-МИФ-16; пункт 190 Рішення № 19-ріш).

На вимогу АМК ТОВ «Марконі» надало відповідь листом від 20.04.2017 № 382, у якому зазначило, що за період з 2014 по 2017 роки ТОВ «Марконі» не проводило криголамні роботи безпосередньо в акваторії ДБМП ТОВ «МГЗ» та біля його причалів (пункти 192-193 Рішення № 19-ріш).

При цьому, пунктом 204 Рішення № 19-ріш встановлено, що загальна сума, яка була сплачена на користь Підприємства за надання послуг із забезпечення проведення криголамних робіт суб`єктами господарювання, судна яких заходили до причалів ДБМП ТОВ «МГЗ» (агентами морських суден), склала 155230,68 дол. США, що становить 3 882 254,362 грн.

В пункті 207 Рішення № 19-ріш зазначено, що ТОВ «МГЗ» надало довідку від 14.03.2017, у якій зафіксовано, що всього протягом льодових кампаній 2014-2017 років ТОВ «МГЗ» використовувало власні буксири 159,71 годин та понесло витрати в розмірі 1 000 800,86 грн.

В наданих ТОВ «МГЗ» поясненнях від 24.01.2019 № НГЗ-Исх-01-19-058 зазначено, що постачання сировини для виробництва глинозему та відвантаження готової продукції споживачам здійснюється переважно морськими шляхами через термінали № 1-5 ДБМП. У зв`язку з цим в період оголошеної льодової кампанії господарська діяльність ТОВ «МГЗ» без забезпечення проведення криголамних робіт є неможливою. Також ТОВ «МГЗ» надає послуги доступу портового оператора до вказаних причалів та з метою недопущення порушення своїх зобов`язань перед контрагентами змушено самостійно виконувати криголамні роботи.

Таким чином, незабезпечення проведення криголамних робіт в акваторії ДБМП може призвести до зниження вантажообігу у ДБМП, зниження прибутковості суб`єктів господарювання, які провадять свою діяльність в межах порту, внаслідок понесених додаткових витрат, спрямованих на забезпечення проведення криголамних робіт, та, як наслідок, обмеження конкурентоспроможності учасників різних товарних ринків.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Закон України "Про Антимонопольний комітет України":

стаття 1:

- Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. При цьому, особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливому порядку призначення та звільнення Голови Антимонопольного комітету України, його заступників, державних уповноважених Антимонопольного комітету України, голів територіальних відділень Антимонопольного комітету України, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Антимонопольного комітету України, наданні соціальних гарантій, охороні особистих і майнових прав працівників Антимонопольного комітету України на рівні з працівниками правоохоронних органів, в умовах оплати праці;

стаття 3:

- основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема, здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції;

стаття 4:

- Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.

стаття 5:

- Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України «Про захист економічної конкуренції», «;Про захист від недобросовісної конкуренції», цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів;

частина перша статті 7:

- у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має такі повноваження, серед інших: розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; перевіряти суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції; при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом тощо;

частина перша статті 19:

- під час розгляду заяв і справ про узгоджені дії, концентрацію, про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, в тому числі під час проведення розслідування, дослідження, прийняття розпоряджень, рішень за заявами і справами, здійснення інших повноважень у сфері контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, контролю за узгодженими діями, концентрацією органи та посадові особи Антимонопольного комітету України та його територіальних відділень керуються лише законодавством про захист економічної конкуренції і є незалежними від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб та суб`єктів господарювання, а також політичних партій та інших об`єднань громадян чи їх органів.

Закон України "Про захист економічної конкуренції" (далі - Закон № 2210):

стаття 1:

- економічна конкуренція (конкуренція) - це змагання між суб`єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб`єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб`єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб`єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку; монополізація - досягнення суб`єктом господарювання монопольного (домінуючого) становища на ринку товару, підтримання або посилення цього становища;

- контроль - це вирішальний вплив однієї чи декількох пов`язаних юридичних та/або фізичних осіб на господарську діяльність суб`єкта господарювання чи його частини, який здійснюється безпосередньо або через інших осіб, зокрема завдяки: праву володіння чи користування всіма активами чи їх значною частиною; праву, яке забезпечує вирішальний вплив на формування складу, результати голосування та рішення органів управління суб`єкта господарювання; укладенню договорів і контрактів, які дають можливість визначати умови господарської діяльності, давати обов`язкові до виконання вказівки або виконувати функції органу управління суб`єкта господарювання; заміщенню посади керівника, заступника керівника спостережної ради, правління, іншого наглядового чи виконавчого органу суб`єкта господарювання особою, яка вже обіймає одну чи кілька із зазначених посад в інших суб`єктах господарювання; обійманню більше половини посад членів спостережної ради, правління, інших наглядових чи виконавчих органів суб`єкта господарювання особами, які вже обіймають одну чи кілька із зазначених посад в іншому суб`єкті господарювання;

- пов`язаними особами є юридичні та/або фізичні особи, які спільно або узгоджено здійснюють господарську діяльність, у тому числі спільно або узгоджено чинять вплив на господарську діяльність суб`єкта господарювання. Зокрема, пов`язаними фізичними особами вважаються такі, які є подружжям, батьками та дітьми, братами та (або) сестрами;

- суб`єкт господарювання - це юридична особа незалежно від організаційно-правової форми та форми власності чи фізична особа, що здійснює діяльність з виробництва, реалізації, придбання товарів, іншу господарську діяльність, у тому числі яка здійснює контроль над іншою юридичною чи фізичною особою; група суб`єктів господарювання, якщо один або декілька з них здійснюють контроль над іншими. Суб`єктами господарювання визнаються також органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також органи адміністративно-господарського управління та контролю в частині їх діяльності з виробництва, реалізації, придбання товарів чи іншої господарської діяльності. Господарською діяльністю не вважається діяльність фізичної особи з придбання товарів народного споживання для кінцевого споживання;

частина перша 1 статті 12:

- суб`єкт господарювання займає монопольне (домінуюче) становище на ринку товару, якщо: на цьому ринку у нього немає жодного конкурента; не зазнає значної конкуренції внаслідок обмеженості можливостей доступу інших суб`єктів господарювання щодо закупівлі сировини, матеріалів та збуту товарів, наявності бар`єрів для доступу на ринок інших суб`єктів господарювання, наявності пільг чи інших обставин;

частина перша статті 13:

- зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб`єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

стаття 41:

- доказами у справі можуть бути будь-які фактичні дані, які дають можливість встановити наявність або відсутність порушення. Ці дані встановлюються такими засобами: поясненнями сторін і третіх осіб, поясненнями службових осіб та громадян, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Усні пояснення сторін, третіх осіб, службових чи посадових осіб та громадян, які містять дані, що свідчать про наявність чи відсутність порушення, фіксуються у протоколі;

- збір доказів здійснюється Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями незалежно від місцезнаходження доказів;

- особи, які беруть участь у справі, мають право надавати докази та доводити їх достовірність (об`єктивність);

частина перша статті 48:

- за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу;

пункт 2 статті 50:

- зловживання монопольним (домінуючим) становищем є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції;

стаття 59:

- підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації відповідно до Закону України "Про санкції"; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

ГПК України:

частина перша статті 73:

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи;

частина перша статті 74:

- кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень;

стаття 76:

-належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення;

стаття 79:

- достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання;

стаття 86:

-суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів);

пункт 1 частини першої статті 308:

- суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення;

стаття 309:

- суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Межі розгляду справи судом касаційної інстанції

З урахуванням меж розгляду справи судом касаційної інстанції, визначених статтею 300 ГПК України, не можуть бути взяті до уваги аргументи скаржника про необхідність встановлення обставин справи, про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з компетенцією, визначеною законом, Верховний Суд в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

Господарські суди у розгляді справ мають перевіряти правильність застосування органами Антимонопольного комітету України відповідних правових норм, але не повинні перебирати на себе не притаманні суду функції, які здійснюються виключно органами Антимонопольного комітету України.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону № 2210 підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Місцевий та апеляційний господарські суди, беручи до уваги підстави заявленого позову, з наведенням у оскаржуваних судових рішеннях необхідного мотивування, дослідивши вчинення Підприємством дій, спрямованих на намагання перекласти власні зобов`язання на іншого суб`єкта господарювання, шляхом зловживання монопольним становищем, давши ретельну оцінку доводам і запереченням сторін та наявним доказам, дослідивши зміст Рішення № 19-ріш стосовно обставин вчинення Підприємством названих дій, дійшли обґрунтованих висновків щодо прийняття відповідачем Рішення № 19-ріш у межах наданих йому повноважень та з дотриманням приписів чинного законодавства, а тому за відсутності передбачених статтею 59 Закону № 2210 підстав для визнання оспорюваного Рішення АМК недійсним правомірно відмовили Підприємству у задоволенні його позовних вимог.

Довід скаржника про ототожнення понять "послуги із забезпечення проведення криголамних робіт" та "проведення криголамних робіт" спростовуються встановленими попередніми судовими інстанціями фактичними обставинами.

Посилання заявника касаційної скарги на відсутність доказів наявності збитків у TOB "МГЗ" не можуть братися до уваги, оскільки АМК було встановлено зловживання Підприємством монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг із забезпечення проведення криголамних робіт, які є спеціалізованими послугами, що надаються у морському порту суб`єктами природних монополій, тоді як для кваліфікації дій суб`єктів господарювання як зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку або як антиконкурентних узгоджених дій, або як недобросовісної конкуренції не є обов`язковим з`ясування настання наслідків у формі відповідно недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання (конкурентів, покупців) чи споживачів, зокрема через заподіяння їм шкоди (збитків) або іншого реального порушення їх прав чи інтересів, чи настання інших відповідних наслідків. Достатнім є встановлення самого факту вчинення дій, визначених законом як зловживання монопольним (домінуючим) становищем (частина друга статті 13 Закону № 2210); стаття 13 Закону № 2210 не містить положень стосовно мінімальної кількості фактів (подій), яка вважалася б достатньою для кваліфікації дій суб`єктів господарювання за ознаками зловживання монопольним (домінуючим) становищем. Отже, в принципі, й одноразове відповідне порушення, належним чином встановлене і доведене, може бути підставою для здійснення такої кваліфікації.

Доводи заявника касаційної скарги стосовно застосування АМК великого розміру штрафу також не можуть бути підставою для задоволення його вимог, оскільки у визначенні такого розміру АМК діяло в межах наданих йому повноважень та без порушення положень чинного законодавства України, що відповідно до згаданих приписів статті 59 Закону України № 2210 виключає можливість визнання недійсним Рішення АМК (у тому числі й з огляду на дефініції "пропорційності", "недискримінаційності", "розумності", застосування яких за чинним законодавством належить до виключної компетенції органів АМК, а не суду). До того ж у Рішенні №19-ріш, яке у встановленому порядку не скасовано та є обов`язковим до виконання, прямо зазначено, що при визначенні розміру штрафу АМК враховано як те, що Підприємство раніше притягувалось до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції та те, що Підприємство не визнає факту вчинення законодавства про захист економічної конкуренції .

Окрім того, Суд зауважує, що доводи Підприємства, викладені в касаційній скарзі, вже спростовано судами попередніх інстанцій, водночас, зазначаючи про порушення судами норм матеріального права, скаржник насправді фактично вдається до заперечення обставин, встановлених попередніми судовими інстанціями у повторному розгляді справи, та перегляді вже здійсненої названими судами оцінки доказів зі справи.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

З огляду на викладене Касаційний господарський суд дійшов висновку про необхідність залишити касаційну скаргу Підприємства без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін як такі, що ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

У зв`язку з тим, що суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін судові акти попередніх інстанцій, суд покладає на скаржника понесені ним витрати зі сплати судового збору.

Керуючись статтями 300, 308, 309, 315 ГПК України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Миколаївської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Миколаївського морського порту) залишити без задоволення, а рішення господарського суду Миколаївської області від 14.05.2019 та постанову Південно-Західного апеляційного господарського суду від 15.08.2019 у справі № 915/1899/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. Булгакова

Суддя Б. Львов

Суддя Т. Малашенкова