ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2019м. ДніпроСправа № 904/3948/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бондарєв Е.М. за участю секретаря судового засідання Найдьонова Є.О.

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, Дніпропетровська область, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, буд. 108)

до Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (50026, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг)

про стягнення 15 932,50 грн. штрафу

Представники:

Від позивача: не з`явився

Від відповідача: Матвєєва Т.В., довіреність, представник

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою №б/н від 22.08.2019 про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" 15 932,50 грн. штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, внаслідок неправильного зазначення відправником адреси одержувача вантажу був складено акт загальної форми №38тк від 13.03.2019. Штраф нараховано у розмірі відповідно до статті 118 Статуту.

Також позивач просить суд розглянути позов у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.09.2019 відкрито провадження у справі №904/3948/19 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 24.09.2019.

Відповідач згідно відзиву проти задоволення позовних вимог заперечує та зазначає, що акт загальної форми 38тк від 13.03.2019 не є підставою для матеріальної відповідальності, оскільки даний акт складено з порушенням вимог, що ставляться до його складання, що в свою чергу призводить до його недійсності. В акті зазначено, що його підписано, у тому числі, представником ПрАТ "Металургтрансремонт" Теня Е.В., тоді як в матеріалах міститься довіреність на ім`я ОСОБА_1 . Окрім того, зразок підпису в довіреності не відповідає підпису, що міститься в акті. Також, відповідач зазначає, зазначення неповної інформації в графі 4 залізничної накладної жодним чином не призвело для настання для залізниці будь-яких негативних наслідків та просить зменшити розмір штрафу до 10 відсотків від суми, що підлягає стягненню з відповідача.

До суду 24.09.2019 від відповідача надійшли доповнення до відзиву на позовну заяву, згідно яких останній зазначає, що акт загальної форми №38тк від 13.03.2019 було складено на ст. призначення, тобто доставка вантажу є фактично здійсненою. Відтак, неповнота інформації щодо отримувача вантажу не завадила перевізнику доставити вантаж у місце призначення.

Також, відповідач зазначає, що правила оформлення перевізних документів передбачають можливість оформлення і надання накладних в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису). Для кожного перевізного документа відображаються основні відомості, що визначають перевезення (номер відправки, коди та найменування станцій відправлення та призначення, коди та найменування відправника та одержувача вантажу, тощо), а також його статус (п.4.2 АС клієнт УЗ). У разі введення коду, наступні необхідні дані підтягуються автоматично з тих, що містяться в системі. Відтак, вантажовідправником ПАТ "ПівдГЗК" правильно зазначено основний ідентифікатор вантажоодержувача - 4-ризначний код, який в подальшому при заповненні за допомогою онлайн-ресурсу електронної накладної сам підтягує з каталогів, адміністратором яких є ПАТ "Укрзалізниця", адресу вантажоодержувача. Таким чином, вимоги позивача є необґрунтованими.

У судовому засіданні 24.09.2019 оголошувалась перерва до 22.10.2019.

До суду 07.10.2019 від позивача надійшла відповідь на доповнення до відзиву згідно яких останній зазначив, що при введенні 4-х значного коду в графі "Одержувач" підставляються дані з довідника, що створюється користувачем власноруч шляхом заповнення даних полів і додавання її в довідник. Тобто дані стосовно одержувача вносились користувачем ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" власноруч шляхом заповнення полів і додавання їх в довідник. Тому залізниця не має жодного відношення до даних, які вносяться чи коригуються вантажовідправниками.

У судовому засіданні 22.10.219 розгляд справи відкладено до 06.11.2019.

До суду 06.11.2019 Акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" звернулось з клопотанням про зміну найменування відповідача та банківські реквізити, яке обґрунтовано тим, що 18.10.2019 позачерговими загальними зборами акціонерів Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" було прийнято рішення про зміну організаційно-правової форми з публічного акціонерного товариства на приватне акціонерне товариство. Також змінено найменування на Акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат". Крім того, у зв`язку з введенням Національним банком України обов`язковості використання міжнародного номеру банківського рахунку IBAN в Україні при здійсненні платежів в національній та іноземній валюті замість рахунків та МФО банку, з 01.11.2019 змінено банківські реквізити відповідача.

Згідно з частиною 1 статті 108 Цивільного кодексу України перетворенням юридичної особи є зміна її організаційно-правової форми.

Стаття 83 Цивільного кодексу України, яка має назву "Організаційно-правові форми юридичних осіб", визначає, що юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом. Отже, з точки зору зазначеної норми закону, усі товариства належать до однієї організаційно-правової форми юридичної особи.

Положеннями статті 152 Цивільного кодексу України передбачено, що акціонерне товариство - господарське товариство, статутний капітал якого поділено на визначену кількість часток однакової номінальної вартості, корпоративні права за якими посвідчуються акціями. Найменування акціонерного товариства має містити його найменування і зазначення того, що товариство є акціонерним. Акціонерні товариства за типом поділяються на публічні товариства та приватні товариства. Особливості правового статусу публічних та приватних акціонерних товариств встановлюються законом.

Відповідно до частини 4 статті 3 Закону України "Про акціонерні товариства" повне найменування акціонерного товариства українською мовою повинне містити його організаційно-правову форму (акціонерне товариство). Тип акціонерного товариства не є обов`язковою складовою найменування акціонерного товариства.

Частиною 2 статті 5 Закону України "Про акціонерні товариства" визначено, що зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням.

З аналізу зазначених положень слідує, що сама лише зміна найменування юридичної особи не означає її реорганізації, зокрема, перетворення, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма такої особи. Зміна типу акціонерного товариства не є його реорганізацією. Водночас зміна найменування юридичної особи тягне за собою необхідність у державній реєстрації змін до установчих документів в порядку, визначеному Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань". У разі коли така зміна сталася у процесі вирішення спору господарським судом, про неї обов`язково зазначається в описовій частині рішення (при цьому у мотивувальній частині, за необхідності, також зазначається нове найменування учасника судового процесу - наприклад, у разі задоволення позову до нього) або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи.

З огляду на вищевикладене, в даному випадку, саме заміна особи у відносинах, щодо яких виник спір, не відбулася, і є підстави змінити найменування відповідача Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" на Акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат".

В судовому засіданні 06.11.2019 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши представників сторін, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 зі станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці Публічне акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" здійснило відправку вагону №00008114 згідно накладної № 46976379 на станцію Нижньодніпровськ Придніпровської залізниці, одержувач вантажу - Приватне акціонерне товариство "Металургтрансремонт".

На вищевказане відправлення вагону, відправник надав станції навантаження Кривий Ріг Придніпровської залізниці заповнену накладну. У даному документі, представником відправника в графі 4 "Одержувач" було вказано: ПАО "Металургтрансремонт" Ст. Нижнеднепровск Приднепровской ж.д.

Як зазначає позивач, 13.03.2019 по прибутті на станцію призначення Нижньодніпровськ Придніпровської залізниці було виявлено, що адреса одержувача, зазначена відправником у накладній не відповідає адресі ПрАТ "Металургтрансремонт".

13.03.2019 станцією призначення Нижньодніпровськ на станцію відправлення Кривий Ріг було відправлено телеграму № 25 про уточнення адреси одержувача у накладній.

13.03.2019 зі станції відправлення Кривий Ріг на станцію призначення Нижньодніпровськ надійшла телеграма-відповідь № 167 щодо виправлення адреси одержувача у накладній.

На підставі листа ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" від 13.03.2019 року № 15 та телеграми станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці № 167 від 13.03.2019 року по станції призначення Нижньодніпровськ Придніпровської залізниці у накладній №46976379 зроблено виправлення адреси одержувача зі Ст. Нижнеднепровск Приднепровской ж.д. на 49051, місто Дніпро, вул. Олександра Оцупа, буд. 4, про що складено акт загальної форми №38тк від 13.03.2019.

Позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача 15 932,50 грн. штрафу нарахованого в порядку ст. 118 Статуту залізниць України.

Згідно зі статтею 3 Закону України "Про залізничний транспорт" законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Законів України "Про транспорт", "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Відповідно до ст. 23 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 (далі - Статут залізниць України) відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

У пункті 6 Статуту залізниць України встановлено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

У статті 23 Статуту залізниць України встановлено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну.

Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

За пунктом 2.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 863/5084, відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил.

Згідно з пунктом 5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Отже, саме на відправника покладається обов`язок заповнення комплекту перевізних документів, а також надається можливість до укладення договору перевезення перевірити внесені до перевізного документу відомості і при необхідності скласти новий документ.

Відповідальність за неправильне оформлення залізничної накладної несе вантажовідправник.

Згідно зі статтею 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Підставою для покладення на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відповідних відомостей є акт загальної форми або комерційний акт, складений у випадках, передбачених статтею 129 Статуту.

У статті 129 Статуту залізниць України встановлено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу. Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Відповідно до пункту 6.1 Роз`яснення Президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 № 04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" при розгляді справ про стягнення цього штрафу господарським судам слід виходити з того, що неправильно вказаною має бути хоча б одна відомість; при цьому неправильне зазначення коду та адреси вантажоодержувача вважаються окремими порушеннями. Підставою для покладення на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відповідних відомостей є акт загальної форми або комерційний акт, складений у випадках, передбачених статтею 129 Статуту.

Статтею 118 Статуту залізниць України передбачено стягнення штрафу у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Як вбачаться з матеріалів справи, провізна плата згідно накладної №46976379 становить 3 186,50 грн. (а.с. 11 графа 31).

Таким чином, сума штрафу згідно накладної №46976379 становить 15 932,50 грн. (3 186,50х5=15 932,50).

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України). Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу до 10% від суми, що підлягає стягненню з відповідача суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Правовий аналіз наведених норм свідчить про те, що зменшення розміру штрафу - це право суду, а не його обов`язок, при якому повинні враховуватись певні обставини, які в своїй сукупності утворюють винятковість.

Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафу, суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, врахувати інтереси сторін, які заслуговують на увагу, причини неналежного виконання або невиконання обов`язку, вжиття відповідачем заходів для усунення порушення та його наслідків та інші обставини, які заслуговують на увагу. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду № 925/1025/17 від 20.03.2018.

Дослідивши докази та обставини, якими обґрунтовує відповідач своє клопотання, суд не вбачає їх винятковими та такими, що є підставою для зменшення штрафних санкцій. Лише той факт, що відповідачем не було завдано збитків позивачу, не є підставою для зменшення судом з власної ініціативи розміру штрафу, встановленого статтями 118 та 122 Статуту залізниць України, оскільки такий штраф підлягає стягненню за сам факт допущення вантажовідправником порушення, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитків.

При цьому, суд зазначає, що доводи та заперечення відповідача не спростовують встановлених судом обставин та не можуть впливати на суть винесеного рішення.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача, оскільки позов задоволено.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 73, 74, 123, 129, 191, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (50026, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг; ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; ) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, Дніпропетровська область, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, буд. 108; ) 15 932,50 грн. штрафу та витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 921,00 грн., про що видати наказ.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення - 08.11.2019.

Суддя Е.М. Бондарєв