ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2019 справа № 914/2195/17

Господарський суд Львівської області у складі судді Гоменюк З.П., при секретарі судового засідання Зусько І.С., розглянув матеріали справи

за позовом ОСОБА_1 , м.Львів

до відповідача-1 Приватного підприємства «Липова Алея», м.Львів

до відповідача-2 ОСОБА_2 , м.Львів

до відповідача-3 ОСОБА_3 , м.Львів

про визнання недійсним рішення загальних зборів ПП «Липова Алея», яке оформлене протоколом від 27.04.2015 р. №5; визнання недійсним договору про відступлення шляхом купівлі-продажу частки в статутному капіталі ПП «Липова Алея» від 27.04.2015 р.; скасування державної реєстрації змін до установчих документів

за участю представників:

від позивача: Пастернак П . І . ;

від відповідача 1: не з`явився;

від відповідача 2: не з`явився;

від відповідача 3: Семиренко П .Я .

Обставини розгляду справи.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Липова Алея», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання недійсним рішення загальних зборів ПП «Липова Алея», яке оформлене протоколом від 27.04.2015р. №5; визнання недійсним договору про відступлення шляхом купівлі-продажу частки в статутному капіталі ПП «Липова Алея» від 27.04.2015р.; скасування державної реєстрації змін до установчих документів.

Ухвалою суду від 30.10.2017 р. порушено провадження у справі, призначено її до розгляду на 08.11.2017 р., виключено із числа відповідачів у справі Державного реєстратора Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, вжито заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на частку в статутному капіталі (фонді) Приватного підприємства «Липова Алея» в розмірі 30%, що належить ОСОБА_3 , накладення арешту на частку в статутному капіталі (фонді) Приватного підприємства «Липова Алея» в розмірі 25%, що належить ОСОБА_2 , заборони державному реєстратору Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради здійснювати реєстрацію змін та доповнень до статуту чи реєстрацію нової редакції статуту в частині зміни учасників Приватного підприємства «Липова Алея» в розмірі 25%.

Ухвалою суду від 08.11.2017 р. розгляд справи відкладено на 06.12.2017р. В судовому засіданні 06.12.2017 р. оголошено перерву до 13.12.2017 р.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 13.12.2017 р. призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз, провадження у справі зупинено.

Ухвалою суду від 16.04.2018 р. поновлено провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розгляд справи призначено на 15.05.2018 р.

Ухвалою суду від 15.05.2018 р. підготовче засідання відкладено на 12.06.2018 р. 12.06.2018 р. засідання не відбулося у зв?язку із перебуванням судді Гоменюк З.П. у відрядженні, відтак ухвалою суду від 04.06.2018 р. підготовче засідання було призначено на 14.06.2018 р.

Ухвалою суду від 14.06.2018 р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, підготовче засідання відкладено на 16.07.2018 р.

Ухвалою суду від 16.07.2018 р. призначено повторну комісійну судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено не менше як двом експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, провадження у справі зупинено.

Ухвалою суду від 01.10.2018 р. поновлено провадження у справі, розгляд заяви експертів призначено на 23.10.2018 р.

Ухвалою суду від 23.10.2018 р. відкладено вирішення клопотання позивача про витребування доказів, підготовче засідання відкладено на 25.10.2018 р.

Ухвалою суду від 25.10.2018 р. витребувано документи та зупинено провадження у справі для продовження проведення судової експертизи, що була призначена ухвалою суду від 16.07.2018 р.

Ухвалою суду від 26.09.2019 р. поновлено провадження у справі, підготовче засідання призначено на 07.10.2019 р.

Ухвалою суду від 07.10.2019 р. відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 28.10.2019 р.

Судове засідання з розгляду справи по суті розпочалось 28.10.2019 р. о 12:12 год. з відкриття головуючим суддею судового засідання, оголошення того, яка справа розглядатиметься, та доповіді секретаря судового засідання суду, про те, що в судове засідання з`явилися представник позивача Пастернак П.І ., представник відповідача 1 Коровяк Б. Е ., представник відповідача 2 Турчин Н.Ю. та представник відповідача 3 Семиренко П.Я.

Згідно з ч.1 ст.207 Господарського процесуального кодексу України головуючий з`ясував, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, внаслідок чого встановив, що відповідач 1 має таке клопотання - клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№44207/19 від 28.10.2019 р.), в якому йшлося про те, що відповідач 1 надав довіреність представнику Коровяку Б.Е. лише 25.10.2019 р., внаслідок чого останній не мав можливості ознайомитись з матеріалами справи, а тому для надання йому можливості ознайомитись з матеріалами справи розгляд справи слід відкласти. Разом з даним клопотання було подано і клопотання про ознайомлення з матеріалами справи (вх.№44208/19 від 28.10.2019 р.)

В судовому засіданні 28.10.2019 р. представник відповідача 1 підтримав такі клопотання, просив суд відкласти розгляд справи на декілька днів для ознайомлення з матеріалами справи та формування своєї позиції у справі.

Представники позивача та відповідача 3 проти відкладення розгляду справи заперечили, представник відповідача 2 проти задоволення клопотань відповідача 1 не заперечив.

Суд звертає увагу відповідача 1 на те, що відповідно до ч.3 ст.56 ГПК України, юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Протягом розгляду справи інтереси відповідача 1 за дійсною до 30.12.2018 р. довіреністю представляв Горонний О.О., який брав участь в судових засіданнях під час розгляду справи та подав від імені відповідача 1 відзив на позовну заяву (том І, а.с. 239-241).

Суд вважає, що відповідач 1 за бажання не був позбавлений права видати довіреність на представництво інтересів новому представнику після закінчення дії довіреності попереднього представника чи в будь-який інший момент раніше, ніж 25.10.2019 р., або брати участь у справі, в тому числі і ознайомлюватись з матеріалами справи, шляхом самопредставництва через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від його імені відповідно до статуту підприємства.

Крім того, суд зазначає, що висновок експертів разом з матеріалами справи надійшов на адресу суду ще 18.09.2019 р., а провадження у справі було поновлено 26.09.2019 р., тобто більш, ніж за місяць до судового засідання 28.10.2019 р., проте відповідач 1, будучи повідомленим про поновлення провадження у справі 03.10.2019 р., про що свідчить повідомлення про вручення йому відповідного поштового відправлення, не з`явився в судове засідання 07.10.2019 р. та не повідомив причин своєї неявки.

Попередній представник відповідача 1, здійснюючи процесуальні права та обов`язки відповідача 1, здійснював їх саме від імені та в інтересах особи, яку він представляв, а тому вступ у справу нового представника особи не ставить під сумнів всі дії, вчинені попереднім представником, не свідчить про нечинність документів, які були раніше подані ним від імені довірителя, не тягне за собою обов`язкове подання новим представником нового відзиву, пояснень тощо, та не зобов`язує суд лише у зв`язку з цією обставиною відкладати розгляд справи по суті чи приймати до розгляду нові докази або документи.

Як вбачається з протоколу судового засідання (т.4, а.с.41-43), в судовому засіданні 28.10.2019 р. було оголошено перерву до 17:00 год. для надання можливості новому представнику відповідача 1 ознайомитись з матеріалами справи, проте представник наданою йому можливістю не скористався, з матеріалами справи не ознайомився, в судове засідання після перерви не з`явився. Вказане підтверджується протоколом судового засідання після оголошеної перерви, що розпочалося 28.10.2019 р. о 17:04 год., та відповідною власноручною відміткою представника відповідача 1 на поданому клопотанні про ознайомлення про те, що представник Коровяк Б.Е. з матеріалами справи ознайомився 29.10.2019 р., тобто лише на наступний день після судового засідання, в якому оголошувалась перерва.

Відповідно до ст.194 ГПК України, завданнями розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат, тому суд навіть у випадку відкладення розгляду справи на триваліший строк, як того просив представник відповідача 1, та його своєчасного ознайомлення з матеріалами справи, був би позбавлений права приймати до розгляду нові докази чи заяви по суті справи, так як процесуальний закон визначає для цього строк, який обмежений підготовчим провадженням.

В судове засідання після оголошеної перерви представники відповідача 1 та відповідача 2 не з`явилися, причин своєї неявки суду не повідомили.

Представники позивача та відповідача 3 в судовому засіданні після перерви виступили з вступним словом, надали усні пояснення, після чого суд, закінчивши з`ясування обставин та перевірки їх доказами, перейшов до судових дебатів.

Після судових дебатів, проаналізувавши зібрані у справі докази та у зв`язку із відсутністю підстав для відкладення розгляду справи, суд дійшов висновку про необхідність прийняття рішення у справі та вийшов до нарадчої кімнати для ухвалення рішення.

В судовому засіданні 28.10.2019 р. після повернення з нарадчої кімнати судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору та правова позиція учасників справи.

В обгрунтування позовних вимог позивач ствердив, що він є учасником Приватного підприємства «Липова Алея» з часткою в його статутному фонді в розмірі 55%. 27.04.2015 р. загальними зборами засновників (учасників) Приватного підприємства «Липова Алея» було прийнято оформлене протоколом №5 рішення про продаж ОСОБА_1 частки в статутному капіталі Приватного підприємства «Липова Алея»: у розмірі 25% - ОСОБА_2 , та у розмірі 30% - ОСОБА_3 ; про перерозподіл часток в статутному капіталі Приватного підприємства «Липова Алея»; про ліквідацію дирекції - виконавчого органу Приватного підприємство «Липова Алея»; про затвердження змін до статуту Приватного підприємства «Липова Алея» шляхом викладення у новій редакції; про державну реєстрацію змін до установчих документів.

Позивач вважає, що дане рішення загальних зборів є недійсним, оскільки про дату та час проведення загальних зборів та порядок денний таких зборів він повідомлений не був, участі в них не брав та жодних протоколів зборів щодо вищезгаданих питань не підписував, а такі рішення були прийняті за відсутності передбаченого статутом підприємства кворуму.

Крім того, 27.04.2015 р. було укладено договір про відступлення шляхом купівлі-продажу частки в статутному капіталі Приватного підприємства «Липова Алея», за яким ОСОБА_1 зобов`язався передати у власність частку в статутному капіталі Приватного підприємства «Липова Алея» у розмірі 55 % статутного капіталу, що становить 550 грн, а покупці прийняли частку, а саме: ОСОБА_2 - 25 %, ОСОБА_3 - 30% в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі.

Даний договір позивач вважає недійсним з огляду на те, що він позивачем не укладався, не підписувався та суперечить його інтересам, оскільки відчуження корпоративних прав за ціною 550 грн є вкрай невигідним для позивача. Також позивач стверджує, що жодних коштів від покупців частки не отримував, що свідчить про відсутність настання реальних цивільно-правових наслідків за даним договором.

За наслідками прийняття рішень загальних зборів засновників Приватного підприємства «Липова Алея», що оформлені протоколом №5 від 27.04.2015 р., були вчинені реєстраційні дії, через що в відомостях реєстру було відображено виключення позивача з числа учасників Приватного підприємства «Липова Алея».

У зв`язку з цим позивач в позовній заяві просив суд:

- визнати недійсним та скасувати рішення зборів учасників Приватного підприємства «Липова Алея» про продаж ОСОБА_1 частки в статутному капіталі Приватного підприємства «Липова Алея»: у розмірі - 25 % ОСОБА_2 та у розмір - 30% ОСОБА_3 ; про перерозподіл часток в статутному капіталі Приватного підприємства «Липова Алея»; про ліквідацію дирекції - виконавчого органу Приватного підприємство «Липова Алея»; про затвердження змін до статуту Приватного підприємства «Липова Алея» шляхом викладення у новій редакції; про державну реєстрацію змін до установчих документів, яке оформлено протоколом №5 зборів засновників Приватного підприємства «Липова Алея»;

- визнати недійсним договір про відступлення шляхом купівлі-продажу частки в статутному капіталі Приватного підприємства «Липова Алея» від 27.04.2015 р. укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;

- визнати недійсною та скасувати державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи від 27.04.2015 р. за № запису 3019239;

- визнати недійсною та скасувати державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах, за №4019239 від 28.04.2015 р.

Відповідач 1 та відповідач 2 позовні вимоги заперечили, заявляли, що вважають їх безпідставними, оскільки з реєстру присутніх на загальних зборах ПП «Липова Алея» від 27.04.2015 р. вбачається, що позивачу було відомо про час та дату їх проведення, а даний реєстр як і протокол зборів №5 від 27.04.2015 р. підписаний особисто позивачем, рішення з усіх питань порядку денного зборів прийнято засновниками, які володіли в сукупності 100% загальної кількості голосів учасників підприємства.

Також відповідач 1 та відповідач 2 стверджують, що загальні збори учасників було скликано за ініціативою самого позивача, на що вказує його бажання продати свою частку в статутному капіталі підприємства у розмірі 55%, що прямо зазначено в протоколі №5 від 27.04.2015 р., який підписано особисто позивачем. Крім цього, 27.04.2015 р. позивач, який був директором ПП «Липова Алея», подав власноручно написану та підписану заяву про звільнення його з роботи за власним бажанням, що також свідчить про його намір відчужити свою частку та звільнитися з посади директора ПП «Липова Алея».

Відповідач 3 просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивача щодо відповідача 3 в повному обсязі. По суті позовних вимог відповідач 3 пояснив, що в протоколі, яким зафіксовано оспорювані рішення, ОСОБА_3 зазначалась як запрошена, проте про проведення даних загальних зборів не повідомлялась та присутня на них не була. ОСОБА_3 визнала, що в неї був намір придбати частку в статутному капіталі Приватного підприємства «Липова Алея», але з даного приводу вона з ОСОБА_2 ніколи не контактувала та взагалі не знала про її існування.

Як зазначає відповідач 3, 27.04.2015 р. ОСОБА_3 прибула до приватного нотаріуса для посвідчення підпису на договорі купівлі-продажу частки в статутному капіталі Приватного підприємства «Липова Алея» та статуті підприємства. Договір купівлі-продажу частки на момент підписання його ОСОБА_3 був вже підписаний ОСОБА_1 , стосовно чого приватний нотаріус та ОСОБА_2 пояснили їй, що продавець підписав даний договір раніше.

ОСОБА_3 пояснила, що оригінал даного договору у неї відсутній, а на договорі, який додано позивачем до позовної заяви міститься підпис схожий на її, однак виконаний не нею. В договорі, який нею насправді підписувався, зазначалась зовсім інша пропорція по частках у статутному капіталі Приватного підприємства «Липова Алея» та зовсім інша вартість продажу, а кошти за придбану нею частку ОСОБА_3 передала ОСОБА_2 , яка взяла на себе обов`язок передати їх в подальшому ОСОБА_1 .

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, повно та об`єктивно дослідивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Як вбачається з відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань, 25.01.2008 р. в Єдиний державний реєстр було внесено запис про проведення державної реєстрації юридичної особи за номером запису 0019239.

Внаслідок рішення власника №2 від 27.06.2014 р. та договору про відступлення шляхом купівлі-продажу частки в статутному капіталі Приватного підприємства «Липова Алея» від 27.06.2014 р. ОСОБА_2 стала власником частки у розмірі 250 грн, що становить 25% статутного капіталу Приватного підприємства «Липова Алея». Власником частки в розмірі 750 грн, що становить 75% статутного капіталу, залишився ОСОБА_1 .

За рішенням зборів засновників Приватного підприємства «Липова Алея», оформленим протоколом №4 від 27.06.2014 р., у зв`язку з придбанням ОСОБА_2 частки в статутному капіталі підприємства було внесено зміни до статуту підприємства, а також вирішено створити виконавчий орган - дирекцію підприємства та призначити на посаду директора ОСОБА_1 , а на посаду комерційного директора - ОСОБА_2 .

09.09.2014 р. за договором про відступлення шляхом купівлі-продажу частки в статутному капіталі Приватного підприємства «Липова Алея» ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_2 частину належної йому частки у розмірі 200 грн, що становить 20% статутного капіталу Приватного підприємства «Липова Алея».

За рішенням зборів засновників Приватного підприємства «Липова Алея», оформленим протоколом №5 від 09.09.2014 р., у зв`язку з придбанням ОСОБА_2 частки в статутному капіталі підприємства було вирішено розподілити частки у статутному капіталі Приватного підприємства «Липова Алея» наступним чином: ОСОБА_1 - 550грн, що відповідає 55% статутного капіталу підприємства; ОСОБА_2 - 450 грн, що відповідає 45% статутного капіталу підприємства, та затвердити зміни до статуту Приватного підприємства «Липова Алея» у запропонованій редакції, шляхом викладення у новій редакції.

Відповідно до п.1.2. статуту Приватного підприємства «Липова Алея» (нова редакція), затвердженого протоколом №5 зборів засновників від 09.09.2014 р. та державну реєстрацію якого проведено 11.09.2014 р. за номером запису 2019239, засновниками і власниками підприємства є: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Засновники підприємства мають право брати участь в управлінні справами підприємства, в порядку, визначеному цим статутом та чинним законодавством України, брати участь у розподілі прибутку підприємства та одержувати його частку (дивіденди) пропорційно належним їм часткам у статутному капіталі підприємства, обирати та бути обраним до органів управління і контролю підприємства, відступати свою частку (її частину) іншим засновникам (третім особам) у порядку, передбаченому цим статутом та чинним законодавством України, передати чи іншим чином відчужити свою частку в підприємстві та одержати частину майна підприємства на умовах та у порядку, передбачених цим статутом та чинним законодавством України. (п.4.3. статуту).

Розділом 5 статуту визначено органи управління підприємством та їх посадові особи.

Так, відповідно до п.5.1. статуту, вищим органом підприємства є збори засновників, до компетенції яких входить, в тому числі, внесення змін до статуту підприємства, зміна розміру його статутного капіталу (п.5.2.2. статуту) та вирішення питання про придбання підприємством або передачу частки засновника іншому засновнику або третій особі (п.5.2.3. статуту).

Пунктом 5.3. статуту встановлено порядок прийняття рішень зборами засновників. Збори засновників вважаються повноважними, якщо на них присутні засновники (представники засновників), що володіють у сукупності 100% голосів. Рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосують засновники, що володіють у сукупності 100% загальної кількості голосів учасників підприємства. Кожен з засновників підприємства на зборах засновників має кількість голосів, пропорційну розміру його частки у статутному капіталі. Голосування на зборах засновників провадиться за принципом - на один відсоток статутного капіталу припадає один голос. Збори засновників підприємства скликаються будь-яким членом дирекції підприємства.

Відповідно до п.5.5. статуту, виконавчим органом підприємства, що здійснює управління його поточною діяльністю, є дирекція.

Згідно з п.6.1. статуту, для забезпечення фінансово-господарської діяльності підприємства за рахунок внесків засновників формується статутний капітал у розмірі 1000 гривень, що становить 100% статутного капіталу підприємства.

Статутний капітал поділений на 1000 часток номінальною вартістю 1 гривня кожна. На момент підписання статуту підприємства статутний капітал підприємства розподіляється між засновниками у відповідних частках та у таких розмірах: громадянин України ОСОБА_1 , що володіє часткою вартістю 550 гривень, що відповідає 55% статутного капіталу підприємства; громадянка України ОСОБА_2 , що володіє часткою вартістю 450 гривень, що відповідає 45% статутного капіталу підприємства (п.6.2. статуту).

27.04.2015 р. між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір про відступлення шляхом купівлі-продажу частки в статутному капіталі Приватного підприємства «Липова Алея», за умовами п.1.1. якого продавець ( ОСОБА_1 ), зобов`язався в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, передати у власність частку в статутному капіталі Приватного підприємства «Липова Алея» з усіма правами та обов`язками, що належать учаснику підприємства відповідно до статуту підприємства та законодавства України, у розмірі 55% статутного капіталу, що становить 550 грн., а покупці ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) приймають частку, а саме: ОСОБА_2 - 25 %, ОСОБА_3 - 30%, в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі.

За домовленістю сторін ціна продажу складає 550 грн, що становить номінальну вартість частки, яка повністю оплачена покупцями продавцю пропорційно до придбаних часток в статутному капіталі, до підписання цього договору (п.2.1. договору).

Відповідно до п.9.1. договору, цей договір набирає чинності з моменту його підписання.

В розділі 10 договору «Підписи сторін» містяться підписи навпроти прізвищ ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Також 27.04.2015 р. було оформлено протокол №5 зборів засновників Приватного підприємства «Липова Алея».

Як вбачається з протоколу, на засіданні присутні ОСОБА_1 - 55% частки в статутному капіталі та ОСОБА_2 - 45% частки в статутному капіталі, запрошена - ОСОБА_3

Зборами засновників 27.04.2015 р. було вирішено обрати головою зборів засновників Приватного підприємства «Липова Алея» ОСОБА_2 , а секретарем зборів засновників Приватного підприємства «Липова Алея» - ОСОБА_1; відступити шляхом укладання договору купівлі-продажу ОСОБА_1 частку, що становить 55% статутного капіталу Приватного підприємства «Липова Алея» шляхом укладення договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі Приватного підприємства «Липова Алея» - 25% ОСОБА_2 та 30% - ОСОБА_3 , припинити участь ОСОБА_1 у складі засновників підприємства; розподілити частки у статутному капіталі Приватного підприємства «Липова Алея» наступним чином: ОСОБА_2 - 70% статутного капіталу підприємства (700 грн), ОСОБА_3 - 30% статутного капіталу підприємства (300 грн); ліквідувати виконавчий орган підприємства - дирекцію підприємства; затвердити зміни до статуту Приватного підприємства «Липова Алея» у запропонованій редакції, шляхом викладення у новій редакції; провести державну реєстрацію змін до установчих документів нової редакції статуту підприємства відповідно до чинного законодавства України.

Протокол №5 зборів засновників Приватного підприємства «Липова Алея» від 27.04.2015 р. містить підписи навпроти прізвищ голови зборів ОСОБА_2 та секретаря зборів ОСОБА_1 .

Також в реєстрі присутніх на загальних зборах Приватного підприємства «Липова Алея» зазначено, що при розгляді протоколу №5 від 27.04.2015 р. були присутні засновники Приватного підприємства «Липова Алея» ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , чим підтвердили правильність та справжність протоколу.

Відповідно до п.1.2. статуту Приватного підприємства «Липова Алея» (нова редакція), затвердженого протоколом №5 зборів засновників від 27.04.2015 р. та державну реєстрацію якого проведено 27.04.2015 р. за номером запису 3019239, засновниками і власниками підприємства є: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Згідно з п.5.1. статуту в цій редакції, органами управління та посадовими особами підприємства є загальні збори засновників підприємства та директор.

Статутний капітал поділений на 1000 часток номінальною вартістю 1 гривня кожна. На момент підписання статуту підприємства статутний капітал підприємства розподіляється між засновниками у відповідних частках та у таких розмірах: громадянка України ОСОБА_2 , що володіє часткою вартістю 700 гривень, що відповідає 70% статутного капіталу підприємства; громадянка України ОСОБА_3 , що володіє часткою вартістю 300 гривень, що відповідає 30% статутного капіталу підприємства (п.6.2. статуту в новій редакції).

Згідно з матеріалами реєстраційної справи Приватного підприємства «Липова Алея» №1_415_019239_34 (том №1), державним реєстратором Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Фенчин В.-Я.Я. 27.04.2015 р. було проведено державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи за номером запису 3019239 (щодо зміни складу засновників, відомостей про засновників, органу управління юридичної особи), а 28.04.2015 р. цим самим реєстратором було проведено державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах, за номером запису 4019239 (щодо зміни керівника, складу підписантів юридичної особи).

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Відповідно до ст.167 Господарського кодексу України (тут і надалі суд посилається всі джерела матеріального права в їх редакції на момент вчинення оспорюваних дій - 27.04.2015 р.), корпоративними правами є права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді. (ст.80 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.83 ЦК України, юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом. Товариством є організація, створена шляхом об`єднання осіб (учасників), які мають право участі у цьому товаристві. Товариство може бути створено однією особою, якщо інше не встановлено законом. Товариства поділяються на підприємницькі та непідприємницькі.

Відповідно до положень ст.113 ЦК України, господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками. Господарські товариства можуть бути створені у формі повного товариства, командитного товариства, товариства з обмеженою або додатковою відповідальністю, акціонерного товариства.

Товариством з обмеженою відповідальністю є засноване одним або кількома особами товариство, статутний капітал якого поділений на частки, розмір яких встановлюється статутом. (ч.1 ст.140 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.144 ЦК України, статутний капітал товариства з обмеженою відповідальністю складається із вкладів його учасників. Розмір статутного капіталу дорівнює сумі вартості таких вкладів.

Як передбачено статтею 62 ГК України, підприємством є самостійний суб`єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб`єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами. Підприємства можуть створюватись як для здійснення підприємництва, так і для некомерційної господарської діяльності. Підприємство, якщо законом не встановлено інше, діє на основі статуту або модельного статуту. Підприємства незалежно від форми власності, організаційно-правової форми, а також установчих документів, на основі яких вони створені та діють, мають рівні права та обов`язки.

За нормами ст.113 ГК України, приватним підприємством визнається підприємство, що діє на основі приватної власності одного або кількох громадян, іноземців, осіб без громадянства та його (їх) праці чи з використанням найманої праці. Приватним є також підприємство, що діє на основі приватної власності суб`єкта господарювання - юридичної особи. Порядок організації та діяльності приватних підприємств визначається цим Кодексом та іншими законами.

Отже, відповідно до зазначених правових норм юридичні особи можуть створюватися не лише у формі товариств і установ, а і в інших передбачених законом формах. При цьому господарські товариства можуть бути створені у формі повного товариства, командитного товариства, товариства з обмеженою або додатковою відповідальністю, акціонерного товариства, тоді як приватне підприємство є окремою організаційно-правовою формою суб`єкта господарювання, що передбачена статтею 113 Господарського кодексу України. Наявність у підприємства, яке може діяти, зокрема, на основі приватної власності кількох громадян, статутного капіталу не є достатньою підставою для ототожнення його з господарським товариством.

Разом з тим слід враховувати, що порядок створення та діяльності уповноважених власником органів управління приватним підприємством не врегульований ні Цивільним кодексом України, ні Господарським кодексом України. Зокрема, наведеними нормативно-правовими актами не передбачений порядок скликання та проведення загальних зборів учасників приватного підприємства.

Відтак, суд, враховуючи те, що підприємство засноване на приватній власності засновників, а статутний капітал підприємства поділений між учасниками на частки, вважає, що відповідно до статті 8 Цивільного кодексу України стосовно вказаних правовідносин слід застосувати правові норми цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону), а саме - положення Цивільного та Господарського кодексів України, Закону України «Про господарські товариства», які регулюють правовідносини щодо порядку скликання та проведення загальних зборів товариства з обмеженою відповідальністю.

Аналогічної правової позиції дотримується і Верховний Суд, зокрема в постанові від 06.03.2018 р. у справі №907/167/17.

Статутом Приватного підприємства «Липова Алея» та актами законодавства учасникам підприємства надано право брати участь в управлінні його справами.

Як роз`яснено пунктами 2.12.- 2.14. Постанови пленуму Вищого господарського суду України №4 від 25.02.2016 р. «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин», рішення загальних зборів учасників (акціонерів, членів) та інших органів юридичної особи є актами ненормативного характеру (індивідуальними актами), тобто офіційними письмовими документами, що породжують певні правові наслідки, які спрямовані на регулювання господарських відносин і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин. У зв`язку з цим підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників (акціонерів, членів) юридичної особи можуть бути: невідповідність рішень загальних зборів нормам законодавства; порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів; позбавлення учасника (акціонера, члена) юридичної особи можливості взяти участь у загальних зборах.

Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв`язку з порушенням прямих вказівок закону є, зокрема і прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення або у разі неможливості встановлення наявності кворуму (статті 59 та 60 Закону України «Про господарські товариства», статті 41 та 42 Закону України «Про акціонерні товариства», стаття 15 Закону України «Про кооперацію»).

Рішення загальних зборів юридичної особи можуть бути визнані недійсними в судовому порядку в разі недотримання процедури їх скликання, встановленої статтею 61 Закону України «Про господарські товариства», статтею 35 Закону України «Про акціонерні товариства», статтею 15 Закону України «Про кооперацію». Права учасника (акціонера, члена) юридичної особи можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання вимог закону про скликання і проведення загальних зборів, якщо він не зміг взяти участь у загальних зборах, належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах тощо.

Як встановлено ч.5 ст.61 Закону України «Про господарські товариства», про проведення загальних зборів товариства учасники повідомляються передбаченим статутом способом з зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного. Повідомлення повинно бути зроблено не менш як за 30 днів до скликання загальних зборів. Будь-хто з учасників товариства вправі вимагати розгляду питання на загальних зборах учасників за умови, що воно було ним поставлено не пізніш як за 25 днів до початку зборів. Не пізніш як за 7 днів до скликання загальних зборів учасникам товариства повинна бути надана можливість ознайомитися з документами, внесеними до порядку денного зборів. З питань, не включених до порядку денного, рішення можуть прийматися тільки за згодою всіх учасників, присутніх на зборах.

Статутом Приватного підприємства «Липова Алея» не визначено конкретного порядку скликання загальних зборів (зборів засновників), лише зроблено вказівку на те, що такі збори скликаються будь-яким членом дирекції підприємства.

Відповідно до ч.1 ст.60 Закону, загальні збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш як 60 відсотками голосів.

Разом з тим статутом товариства в редакції 09.09.2014 р. встановлено, що збори засновників вважаються повноважними, якщо на них присутні засновники (представники засновників), що володіють у сукупності 100% голосів, а рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосують засновники, що володіють у сукупності 100% загальної кількості голосів учасників підприємства.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази повідомлення ОСОБА_1 про проведення 27.04.2015 р. загальних зборів (зборів учасників), а відповідач 1 стверджує, що збори були скликані за ініціативою самого позивача, який хотів відчужити свою частку у статутному капіталі підприємства повністю, був присутнім на зборах та голосував на них, що підтверджується його підписами на протоколі та реєстрі присутніх на загальних зборах.

Суд не може погодитися з тим, що заява ОСОБА_1 від 27.04.2015 р. про звільнення з роботи за власним бажанням може якимось чином додатково підтвердити його намір відчужити свою частку та вийти з товариства, оскільки перебування або неперебування в трудових відносинах з підприємством чи зайняття певної посади ні законодавством, ані статутом відповідача 1 не пов`язуються з можливістю бути учасником (засновником) такого підприємства.

У протоколі №5 зборів засновників Приватного підприємства «Липова Алея» від 27.04.2015 р. зазначено, що на засіданні були присутні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а даний протокол як секретар зборів ніби-то підписав ОСОБА_1 .

В процесі розгляду справи судом було призначено спочатку судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз, а в подальшому - повторну комісійну судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено не менш як двом експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

На вирішення обидвох судових експертиз ставились однакові питання: чи виконано рукописний підпис в графі «Секретар» зборів ОСОБА_1 протоколу №5 зборів засновників Приватного підприємства «Липова Алея» від 27.04.2015 р. ОСОБА_1 чи іншою особою?; чи виконано рукописний підпис в графі «Продавець» договору про відступлення шляхом купівлі-продажу частки в статутному капіталі Приватного підприємства «Липова Алея» від 27.04.2015 р. ОСОБА_1 чи іншою особою?; чи виконано рукописний підпис в графі «Покупці» договору про відступлення шляхом купівлі-продажу частки в статутному капіталі Приватного підприємства «Липова Алея» від 27.04.2015 р. ОСОБА_3 чи іншою особою.»

У відповідності до висновку експерта №7159 з криміналістичного дослідження підписів за матеріалами господарської справи №914/2195/17, який складений 29.03.2018 р. судовим експертом Львівського НДІСЕ Сех Г.Е., підписи від імені ОСОБА_1 , розташовані у графі «Секретар зборів ОСОБА_1 » на зворотній стороні протоколу №5 зборів засновників Приватного підприємства «Липова Алея» від 27.04.2015 р. та у графі «підписи сторін», «Продавець» на зворотній стороні договору про відступлення шляхом купівлі-продажу частки в статутному капіталі Приватного підприємства «Липова Алея» від 27.04.2015 р., - виконані самим ОСОБА_1 . Підпис від імені ОСОБА_3 , розташований у графі «Підписи сторін», «Покупці» на зворотній стороні договору про відступлення шляхом купівлі-продажу частки в статутному капіталі Приватного підприємства «Липова Алея» від 27.04.2015 р., - виконаний самою ОСОБА_3 .

Відповідно до висновку експертів за результатами проведення повторної комісійної судово-почеркознавчої експертизи №135-137/19-32 від 02.09.2019р., складеного судовими експертами Київського НДІСЕ Красюком І.П. та Чередниченко О.С., підпис від імені ОСОБА_1 , що міститься у рядку «Секретар зборів ОСОБА_1 » на зворотній стороні аркуша протоколу №5 зборів засновників Приватного підприємства «Липова Алея» від 27.04.2015 р. виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою з ретельним наслідуванням підпису ОСОБА_1 Підпис від імені ОСОБА_1 , що міститься у рядку «Продавець» розділу « 10.Підписи Сторін» на зворотній стороні аркуша договору про відступлення шляхом купівлі-продажу частки в статутному капіталі Приватного підприємства «Липова Алея» від 27.04.2015 р., виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою з ретельним наслідуванням підпису ОСОБА_1 . Встановити чи виконаний підпис від імені ОСОБА_3 , що міститься у рядку «Покупці»: ліворуч від друкованого запису « ОСОБА_3 » розділу « 10.Підписи Сторін» на зворотній стороні аркуша договору про відступлення шляхом купівлі-продажу частки в статутному капіталі Приватного підприємства «Липова Алея» від 27.04.2015 р. ОСОБА_3 чи іншою особою, - не виявилося можливим з причини, що наведена у п.2 дослідницької частини висновку експертів.

Згідно зі ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, висновками експертів.

Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством (ч.1 ст. 98 ГПК України).

Відповідно до ч.2 ст.107 ГПК України, за наявності сумнівів у правильності висновку експерта (необґрунтованість, суперечність з іншими матеріалами справи тощо) за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи суд може призначити повторну експертизу, доручивши її проведення іншим експертам.

Комісійна експертиза проводиться не менш як двома експертами одного напряму спеціальних знань. Якщо за результатами проведених досліджень думки експертів збігаються, вони підписують єдиний висновок. Експерт, не згодний з висновком іншого експерта (експертів), надає окремий висновок з усіх питань або з питань, які викликали розбіжності. (ст.105 ГПК України).

Суд у зв`язку з наявністю сумнівів у правильності висновку експерта Львівського НДІСЕ №7159 від 29.03.2018 р. призначив у справі повторну комісійну експертизу, за результатами проведення якої експертами було підписано єдиний висновок.

Згідно зі ст.104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

При прийнятті рішення суд, враховуючи наявність двох протилежних за змістом висновків експертизи, вважає за необхідне брати до уваги саме висновок експертів за результатами проведення повторної комісійної експертизи від 02.09.2019 р., відхиливши при цьому висновок експерта від 29.03.2018 р.

Пунктом 18 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 р. №4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» роз`яснено, що у перевірці й оцінці експертного висновку господарським судам слід з`ясовувати: чи було додержано вимоги законодавства у призначенні та проведенні судової експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта, якщо проведення судової експертизи доручено окремій особі, і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком судової експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

Первинна експертиза проводилась старшим судовим експертом лабораторії почеркознавчих та технічних досліджень документів, судовим експертом другого кваліфікаційного класу, стаж експертної роботи з 2004 року.

Повторна комісійна експертиза проводилась комісією експертів у складі заступника завідувача відділу почеркознавчих досліджень лабораторії криміналістичних видів досліджень, судового експерта першого кваліфікаційного класу, зі стажем експертної роботи з 2005 року та старшого судового експерта відділу почеркознавчих досліджень лабораторії криміналістичних видів досліджень, судового експерта другого кваліфікаційного класу, стаж експертної роботи з 2011 року, які за результатами проведених досліджень підписали єдиний висновок.

При проведенні експертного дослідження експерти Київського НДІСЕ використовували значно більшу кількість нормативних актів та методик і науково-технічної та довідкової літератури, ніж експерт Львівського НДІСЕ, а також вимірювальні та технічні засоби, які не було використано експертом при проведенні первинної експертизи.

Крім того, в ході проведення комісійної повторної експертизи було використано набагато більше матеріалу для порівняльного дослідження, ніж це було зроблено в ході проведення первинної експертизи, а в цілому висновок експертів Київського НДІСЕ є значно грунтовнішим та повнішим порівняно з висновком експерта Львівського НДІСЕ, містить більше ілюстративних матеріалів, а в його дослідницькій частині ідентифіковано чіткі ознаки розбіжностей різних ступеней, які дають можливість відрізнити досліджувані підписи від взірцевих та виявити ознаки того, що підписи на досліджуваних документах виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою з ретельним наслідуванням підпису ОСОБА_1 .

Беручи до уваги також і узгодженість висновку експертів Київського НДІСЕ з іншими матеріалами справи, зокрема нотаріально посвідченими поясненнями ОСОБА_3 , в яких зазначено, що остання не була присутня на зборах засновників, як це зазначено у відповідному протоколі, суд вважає за необхідне спиратись саме на даний висновок при вирішенні спору по суті.

Таким чином, за обставин відсутності доказів повідомлення позивача про скликання зборів 27.04.2015 р., та одночасної наявності заперечень позивача щодо його участі в таких зборах, взявши до уваги вищенаведений висновок експертів за результатами проведення повторної комісійної судово-почеркознавчої експертизи та встановивши, що позивач не підписував протокол зборів №5 від 27.04.2015 р., суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 не брав участі в зборах засновників ПП «Липова Алея» 27.04.2015 р., внаслідок чого був відсутній передбачений статутом підприємства кворум, що є безумовною підставою для визнання недійсними рішень зборів засновників, які оформлені протоколом №5 від 27.04.2015 р.

В позовній заяві позивач просив суд визнати недійсним та скасувати рішення зборів.

Суд звертає увагу позивача на те, що згідно з положеннями ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України права та законні інтереси позивача мажуть бути захищені у передбачений ними спосіб, а також іншими способами, передбаченими законом. Чинним законодавством не передбачено одночасне визнання недійсним та скасування рішення зборів товариства (підприємства), такі вимоги за своєю правовою суттю є альтернативними, оскільки мають різні правові наслідки, зокрема, через різницю у часі дії такого акту. У разі визнання акта недійсним у суду немає потреби скасовувати його, оскільки визнання його недійсним означає, що він не породив правових наслідків із дня його вчинення. Скасування ж акта означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням

Суд вважає, що оспорювані рішення зборів є саме недійсними, оскільки ці рішення не породили правових наслідків із дня їх прийняття, у зв`язку з чим в частині позовних вимог про скасування цих рішень слід відмовити.

Така ж позиція щодо правильного способу захисту відображена в постановах Верховного Суду від 17.07.2018 р. у справі № 916/2386/17 та від 22.08.2018 р. у справі №925/715/17.

Стаття 3 ЦК України до однієї з засад цивільного законодавства відносить свободу договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Згідно з положеннями статті 190 ЦК України, майном як особливим об`єктом вважаються, зокрема, майнові права та обов`язки. Будь-який правочин з відчуження (відступлення) частки є двостороннім, тобто на його укладення необхідна згода учасника, який відчужує (відступає) частку, і згода набувача частки. Відступлення частки у статутному капіталі є правовим механізмом, за яким відбувається її відчуження на підставі договору купівлі-продажу, міни або дарування тощо; відступлення частки не є окремим різновидом договору.

Відступлення частки в статутному капіталі має своєю метою припинити право власності на цю частку, щоб певна інша особа набула право на цю частку. Відступлення за правовою природою є відчуженням частки за волею учасника, що спрямоване на передачу учасником іншій особі у власність належної йому частки або її частини.

Оспорюваний договір відступлення частки за своєю природою є договором купівлі-продажу.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. (ч.1 ст.655 ЦК України).

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлені ст.203 ЦК України:

- зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч.1 ст.203);

- особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч.2 ст.203);

- волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.3 ст.203);

- правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч.4 ст.203);

- правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч.5 ст.203);

- правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. (ч.6 ст.203).

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. (ст.204 ЦК України).

Стаття 215 ЦК України підставою недійсності правочину визначає недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефектів (незаконності) змісту правочину, дефектів (недотримання) форми, дефектів суб`єктного складу, дефектів волі - невідповідності волі та волевиявлення.

Як було згадано вище, висновком експертів за результатами проведення повторної комісійної судово-почеркознавчої експертизи підтверджено і ту обставину, що підпис від імені ОСОБА_1 , що міститься у рядку «Продавець» розділу « 10.Підписи Сторін» на зворотній стороні аркуша договору про відступлення шляхом купівлі-продажу частки в статутному капіталі Приватного підприємства «Липова Алея» від 27.04.2015 р., виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою з ретельним наслідуванням підпису ОСОБА_1 , тобто оспорюваний договір не підписаний позивачем.

Отже, оспорюваний договір вчинений з недотриманням одного з основних принципів цивільного права - принципу свободи договору, поза волею позивача, спрямований на порушення права власності позивача, що у своїй сукупності свідчить про наявність передбачених ст.203 ЦК України та ст.215 ЦК України підстав для визнання такого договору недійсним.

В позовній заяві позивач також просив суд визнати недійсною та скасувати державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи від 27.04.2015 р. за № запису 3019239; визнати недійсною та скасувати державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах, за №4019239 від 28.04.2015 р.

Суд вважає, що дані вимоги є похідними від корпоративного спору, оскільки оскаржувані записи було вчинено на підставі рішень зборів засновників підприємства. Вказані вимоги підлягають задоволенню у зв`язку з задоволенням основної вимоги та визнання недійсними рішень зборів засновників.

На переконання суду, в даному випадку ефективним способом захисту прав позивача є не визнання недійсною державної реєстрації змін, а саме скасування державної реєстрації таких змін, тобто скасування записів про державну реєстрацію, так як таким поняттям оперує Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», у відповідності до якого державний реєстратор буде виконувати рішення суду.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тобто підставами для захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 13 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Як встановлено ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 2 статті 86 ГПК України передбачено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що права позивача були порушені, а позовні вимоги підлягають задоволенню частково в частині визнання недійсними рішень зборів учасників Приватного підприємства «Липова Алея», визнання недійсним договору про відступлення шляхом купівлі-продажу частки в статутному капіталі Приватного підприємства «Липова Алея» та скасування відповідних записів про державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи та змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах.

Як передбачено п.2 ч.5 ст.238 ГПК України, в резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було сплачено 6400 грн судового збору за подання позову та 800 грн судового збору за подання заяви про забезпечення позову, а також 4290 грн витрат, пов`язаних з проведенням експертизи Львівським НДІСЕ.

Відповідач 3 сплатив 7865 грн витрат, пов`язаних з проведенням експертизи Київським НДІСЕ.

За правилами ст.129 ГПК України, судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Фактично відповідачем за трьома позовними вимогами (щодо визнання недійсними рішень зборів учасників підприємства та двох похідних від неї вимог про скасування записів) є Приватне підприємство «Липова Алея», а відповідачами за вимогою про визнання недійсним договору є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Отже, з відповідача 1 на користь позивача слід стягнути: суму судового збору за три задоволені щодо нього вимоги немайнового характеру - 3 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2017 р. (року, в якому позовна заява подавалась до суду), що становить 4800 грн (1600 грн х 3); суму судового збору, сплаченого позивачем за подання заяви про забезпечення позову, пропорційно до кількості задоволених щодо відповідача 1 вимог, що становить 600 грн ((800 грн/4) х3) та суму витрат, пов`язаних з проведенням експертизи, пропорційно до кількості задоволених щодо відповідача 1 вимог, що становить 3217,50 грн ((4290 грн/4) х3), а всього з відповідача 1 на користь позивача - 5400 грн судового збору та 3217,50 грн витрат, пов`язаних з проведенням експертизи.

З відповідача 2 та відповідача 3 на користь позивача слід стягнути: суму судового збору за одну задоволену щодо них вимогу немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2017 р., що становить 1600 грн - по 800 грн з кожного; суму судового збору, сплаченого позивачем за подання заяви про забезпечення позову, пропорційно до кількості задоволених щодо відповідача 2 та відповідача 3 вимог, що становить 200 грн ((800 грн/4) х1) - по 100 грн з кожного та суму витрат, пов`язаних з проведенням експертизи, пропорційно до кількості задоволених щодо відповідача 2 та відповідача 3 вимог, що становить 1072,50 грн ((4290 грн/4) х1) - по 536,25 грн з кожного, а всього з відповідача 2 та відповідача 3 на користь позивача - по 900 грн судового збору з кожного та по 536,25 грн витрат, пов`язаних з проведенням експертизи, з кожного.

Сплачена відповідачем 3 сума витрат, пов`язаних з проведенням експертизи Київським НДІСЕ, підлягає розподілу між відповідачами пропорційно до вимог, задоволених щодо кожного з них - 5898,75 грн витрат має понести відповідач 1 ((7865 грн/4) х3), а 1966,25 грн - відповідач 2 та відповідач 3 ((7865 грн/4) х1), по 983,13 грн. з кожного.

Так як сума витрат, пов`язаних з проведенням експертизи Київським НДІСЕ, була сплачена самостійно відповідачем 3, то відповідач 1 та відповідач 2 повинні відшкодувати свої частки в даній сумі відповідачеві 3, тобто такі судові витрати мають бути сплачені ними на користь відповідача 3.

Керуючись ст.ст.4, 13, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 233, 236, 237, 238, 241, 247, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Визнати недійсним рішення зборів учасників Приватного підприємства «Липова Алея» про продаж ОСОБА_1 частки в статутному капіталі Приватного підприємства «Липова Алея»: в розмірі 25% ОСОБА_2 та у розмірі 30% ОСОБА_3 ; про перерозподіл часток в статутному капіталі Приватного підприємства «Липова Алея»; про ліквідацію дирекції виконавчого органу Приватного підприємства «Липова Алея»; про затвердження змін до статуту Приватного підприємства «Липова Алея» шляхом викладення у новій редакції; про державну реєстрацію змін до установчих документів, яке оформлено протоколом №5 зборів засновників Приватного підприємства «Липова Алея».

3. Визнати недійсним договір про відступлення шляхом купівлі-продажу частки в статутному капіталі Приватного підприємства «Липова Алея» від 27.04.2015 р., укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

4. Скасувати запис про державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи від 27.04.2015 р. за № запису 3019239.

5. Скасувати запис про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах, за № запису 4019239 від 28.04.2015 р.

6. В задоволенні решти позову відмовити.

7. Стягнути з Приватного підприємства «Липова Алея» на користь ОСОБА_1 2400 грн судового збору та 1430 грн витрат, пов`язаних з проведенням експертизи.

8. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2400 грн судового збору та 1430 грн витрат, пов`язаних з проведенням експертизи.

9. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 2400 грн судового збору та 1430 грн витрат, пов`язаних з проведенням експертизи.

10. Стягнути з Приватного підприємства «Липова Алея» на користь ОСОБА_3 2621,67 грн витрат, пов`язаних з проведенням експертизи.

11. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 2621,67 грн витрат, пов`язаних з проведенням експертизи.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

В судовому засіданні 28.10.2019 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повне рішення складено 07.11.2019 р.

Суддя Гоменюк З.П.