ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2019 р. Справа№ 916/2194/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Агрикової О.В.

Тарасенко К.В.

секретар судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін:

від позивача Максимець О.Б., адвокат, представник згідно ордеру серії ОД № 360181 від 23.04.19

від відповідача 1 Грекова Л.В., адвокат, представник згідно ордеру серії АІ № 1002987 від 29.07.19

від відповідача 2 Грекова Л.В., адвокат, представник згідно ордеру серії АІ № 1004609 від 20.08.19

від відповідача 3 Острянко Б.І. довіреність № б/н від 07.10.19

розглянувши матеріали апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "Сауспальм" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ капітал"

на рішення Господарського суду міста Києва від 09 липня 2019 року (повний текст складено 19.07.2019 р.)

у справі № 916/2194/18 (суддя Мандриченко О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рубікон-ІІ"

до: 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Сауспальм",

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ капітал",

3. Публічного акціонерного товариства "Банк Петрокоммерц - Україна" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Гулея Олександра Івановича,

про застосування наслідків нікчемності правочинів, -

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.1 короткий зміст позовних вимог:

1.1.1. ТОВ "Рубікон-ІІ" звернулося до суду з позовом до ТОВ "Сауспальм", ТОВ "Фінансова компанія "Централ капітал" та ПАТ "Банк Петрокоммерц - Україна" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Гулея Олександра Івановича про застосування наслідків нікчемності договору відступлення прав вимоги (договору цесїї) від 24.07.2015, укладеного між ПАТ "Банк Петрокоммерц - Україна" та ТОВ "Фінансова компанія "Централ Капітал", договору купівлі-продажу нерухомого майна від 06.03.2018, укладеного між ТОВ "Фінансова компанія "Централ Капітал" та ТОВ "Сауспальм", зареєстрованого в реєстрі за № 91, та договору купівлі-продажу земельної ділянки від 06.03.2018, укладеного між ТОВ "Фінансова компанія "Централ Капітал" та ТОВ "Сауспальм", зареєстрованого в реєстрі за № 90, повернувши ТОВ "Рубікон-ІІ" у стан, який існував до укладення цих правочинів, шляхом скасування державної реєстрації прав ТОВ "Сауспальм" та їх обтяжень на нерухоме майно: будівлі комплексу дорожнього сервісу, що знаходяться за адресою: Одеська область, Біляївський район, село Нерубайське, Нерубайська сільська рада, шлях Одеса -Київ 15 км, загальною площею 11217,5 кв м, та земельну ділянку (кадастровий номер :03:001:0008), що розташована за адресою: Одеська область, Біляївський район, Нерубайська сільська рада, село Нерубайське, 15 км шляху Одеса-Київ загальною площею 14,9577 га (т.І, а.с. 6-13).

1.1.2. Позовні вимоги мотивовані тим, що договір відступлення права вимоги (договір цесії) від 24.07.2015 є нікчемним в силу закону з моменту його укладення на підставі ч. 2 ст. 215 ЦК України та ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Як вказує позивач, оскільки ТОВ "Фінансова компанія "Централ капітал" за нікчемним правочином від 24.07.2015 не набула жодних прав на нерухоме майно, вона не мала права ним розпоряджатися, а тому укладені в подальшому договори купівлі-продажу від 06.03.2018 також є нікчемними. Додатково позивач зазначає, що договори купівлі-продажу від 06.03.2018 порушують публічний порядок, так як спрямовані на незаконне заволодіння майном ТОВ "Рубікон-ІІ", що є іншою підставою застосування наслідків їх нікчемності.

Позовні вимоги мотивовані необхідністю захисту прав позивача на майно (будівлю та земельну ділянку).

1.2 короткий зміст рішення суду першої інстанції:

1.2.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 09 липня 2019 року у справі №916/2194/18 позов задоволено (т.ІV, а.с.255-271).

1.3 короткий зміст вимог апеляційної скарги:

1.3.1. ТОВ "Сауспальм" звернулось з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 09 липня 2019 року у справі № 916/2194/18, в якій викладено прохання: "скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 09.07.2019 року у справі № 916/2194/18 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог".

1.3.2. Також з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 09 липня 2019 року у справі № 916/2194/18 звернулось ТОВ "Фінансова компанія "Централ капітал". У апеляційній скарзі ТОВ "Фінансова компанія "Централ капітал" викладено прохання : "скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 09.07.2019 року по справі № 916/2194/18 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог".

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ:

2.1. визначення складу суду, заяви, клопотання:

2.1.1. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 липня 2019 року, апеляційна скарга ТОВ "Сауспальм" у судовій справі № 916/2194/18 передана на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Тарасенко К.В.

2.1.2. 09 серпня 2019 року ухвалою Північного апеляційного господарського суду (головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Тарасенко К.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Сауспальм" на рішення Господарського суду міста Києва 09 липня 2019 року у справі № 916/2194/18. Справу № 916/2194/18 призначено до розгляду на 20.08.2019 р.

2.1.3. Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 12 серпня 2019 року, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ капітал" на рішення Господарського суду міста Києва від 09 липня 2019 року у судовій справі № 916/2194/18 передана на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Тарасенко К.В.

2.1.4. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 серпня 2019 року, у зв`язку з перебуванням судді Агрикової О.В. та судді Тарасенко К.В., які не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, для розгляду справи № 916/2194/18 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Козир Т.П., Хрипун О.О.

2.1.5. Протоколом передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 19 серпня 2019 року, у зв`язку з перебуванням судді Агрикової О.В. та судді Тарасенко К.В., які не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ капітал" на рішення Господарського суду міста Києва від 09 липня 2019 року у судовій справі № 916/2194/18 передана на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Козир Т.П., Хрипун О.О.

2.1.6. 20 серпня 2019 року ухвалою Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сауспальм" на рішення Господарського суду міста Києва 09 липня 2019 року у справі № 916/2194/18 - прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Козир Т.П., Хрипун О.О. та повідомлено учасників справи, що розгляд ТОВ "Сауспальм" на рішення Господарського суду міста Києва 09 липня 2019 року у справі № 916/2194/18, відбудеться 23 вересня 2019 року.

2.1.7. Також іншою ухвалою Північного апеляційного господарського суду 20.08.2019 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 916/2194/18 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ капітал" на рішення Господарського суду міста Києва від 09 липня 2019 року та об`єднаної її до спільного розгляду з апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Сауспальм" на рішення Господарського суду міста Києва 09 липня 2019 року у справі № 916/2194/18.

2.1.8. 23 вересня 2019 року та 07 жовтня 2019 року у судовому засіданні оголошено перерву до 07 жовтня 2019 року та 16 жовтня 2019 року відповідно.

2.1.9. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07 жовтня 2019 року відмовлено у задоволенні Заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Рубікон ІІ" про забезпечення позову у справі №916/2194/18.

2.1.10. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 жовтня 2019 року, у зв`язку з перебуванням судді Хрипуна О.О. та судді Козир Т.П., які не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, для розгляду справи № 916/2194/18 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Тарасенко К.В.

2.1.11. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16 жовтня 2019 року апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Сауспальм" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ капітал" на рішення Господарського суду міста Києва 09 липня 2019 року у справі № 916/2194/18 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Тарасенко К.В.

2.1.12. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16 жовтня 2019 року розгляд справи №916/2194/18 відкладено на 28 жовтня 2019 року.

2.2. узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу:

2.2.1 В апеляційних скаргах ТОВ "Суспальм" та ТОВ "ФК "Централ Капітал" зазначають, що судом не надано оцінки його твердженням про неможливість розгляду цієї справи до набрання законної сили рішенням у справі №910/9791/17.

2.2.2 Судом не враховано ряд висновків Великої палати у справі №910/12294/17 (п. 78, 34), а також того, що за висновком Верховного Суду єдиним способом захисту є звернення з позовом Банку, як сторони правочину, з позовом про застосування наслідків нікчемності такого правочину.

2.2.3 Матеріали справи не містять доказів надання переваг та пільг, а також доказів не отримання оплати за відступлене право. Натомість матеріали справи містять меморіальний ордер, за яким вбачається списання коштів з депозитного рахунку Відповідача в рахунок ціни відступлення.

2.2.4 Відповідачі заперечуються правильність висновок суду про те, що відсутність коштів на кореспондентському рахунку Банку "Петрокоммерц-Україна" в Національному Банку України свідчить про неможливість здійснення такої операції та вказують, що суд помилково не врахував того, що рішенням Господарського суду міста Києва у справі 910/25440/15 було підтверджено факт правомірності списання депозиту, який виступав в якості застави.

2.2.5 Судом не надано оцінки тому факту, що ціна відступлення прав вимоги за Договором відступлення від 24.07.2015 в частині кредитної заборгованості Позивача дорівнювала балансовій вартості кредитної заборгованості за відступленим кредитним Договором № 021-11-10 від 01.12.2010 року, а отже в цій частині договір відступлення не може бути визнаний нікчемним за такими ознаками.

2.3 узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи:

2.3.1 У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "Суспальм" позивач заперечує проти її задоволення з підстав відсутності об`єктивної неможливості розгляду справи до вирішення справи №910/9791/18. Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що правочин є нікчемними в силу закону, а не висновків Верховного Суду у справі №910/12294/17. Викладені в постанові Верховного Суду висновки, на які посилається скаржник не спростовують право позивача, як іпотекодавця, на захист своїх порушених прав на нерухоме майно. Скаржником не спростовано висновок суду щодо укладення договору відступлення права вимоги від 24.07.2015, а також похідних від нього договорів про передачу прав від 06.08.2015, застави майнових прав від 27.08.2015, їх реалізація, зокрема, списання за меморіальним ордером у рахунок ціни відступлення, підпадає під ознаки надання незаконної переваги одному кредитору перед іншими. Доказів наявності кореспондентських рахунків, на яких обліковувалась би достатня до оплати сума коштів, а також знищення активів ПрАТ "Завод алюмінієвих профілів"- заявником не надано. Причина неявки представника відповідачів є неповажною.

2.3.2 Аналогічні твердження також наведено відповідачем-3 у відзиві на апеляційну скаргу.

2.4 інші процесуальні дії у справі:

2.4.1. У судовому засіданні 28 жовтня 2019 року представник відповідачів-1 та -2 надав пояснення, в яких підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

2.4.2. Представники позивача та відповідача-3 у судовому засіданні 28 жовтня 2019 року надали пояснення, в яких заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Мотивувальна частина.

3.ПОЗИЦІЯ СУДУ:

3.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини;

3.1.1. 01.12.2010 між Публічним акціонерним товариством "Банк "Петрокоммерц-Україна" в якості позикодавця (за текстом договору - банк) та ТОВ "Рубікон-ІІ", як позичальником укладено кредитний договір № 021-11-10, за яким банк зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язався його прийняти та належним чином використати і повернути банку, сплативши відповідні проценти й виконавши всі інші зобов`язання, визначені у договорі (т.І, а.с. 15-26).

3.1.2. У п. 2.2.5 кредитного договору встановлено право банку відступати свої права, що виникли з договору чи у зв`язку з договором - іншій (іншим) особі (особам) та повідомляти такій особі (особам) інформацію про позичальника і його діяльність та передавати документи, що стосуються позичальника і його діяльності.

3.1.3. З метою забезпечення виконання позичальником грошових зобов`язань за кредитним договором від 01.12.2010 р., у тому числі й обов`язків з відшкодування збитків, позикодавцем та ТОВ "Рубікон-ІІ" укладено договір іпотеки від 01.12.2010, посвідчений державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області Кифоренко Р.Б. та зареєстрований за № 1-5184 (т.І, а.с. 27-36).

3.1.4. Предметом іпотеки виступила належна позивачеві земельна ділянка, кадастровий номер :03:001:0008, що розташована за адресою: Одеська область, Біляївський район, Нерубайська сільська рада, село Нерубайське, 15 км шляху Одеса-Київ загальною площею 14,9577 га, яка належить іпотекодавцеві на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 916804 від 04.09.2006, виданого Біляївським районним відділом земельних ресурсів, а також будівлі комплексу дорожнього сервісу, що знаходяться за адресою: Одеська область, Біляївський район, село Нерубайське, Нерубайська сільська рада, шлях Одеса-Київ 15 км, загальною площею 8 679,00 кв.м. та належать іпотекодавцеві на праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 08.10.2009, виданого виконавчим комітетом Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області.

3.1.5. За умовами договору № 1 від 15.07.2011 про внесення змін до зазначеного договору іпотеки загальна площа переданих в іпотеку будівель склала 11 217,50 кв м. (т.І, а.с. 37-40).

3.1.6. 24.07.2015 ПАТ "Банк "Петрокоммерц-Україна", як цедентом та ТОВ "Фінансова компанія "Централ Капітал", як цесіонарієм укладено договір відступлення прав вимоги (договір цесії), відповідно до умов якого цедент передає (відступає) цесіонарію свої права вимоги до ПрАТ "Завод алюмінієвих профілів", який є правонаступником ТОВ "Завод алюмінієвих профілів" (правонаступник СП ЗАТ "Донецький завод алюмінієвих профілів"), ТОВ "Рубікон-ІІ", ТОВ "Камянка Глобал Вайн", Спільного українсько-німецького підприємства "Марком" у формі ТОВ за кредитними договорами (основні договори), перелік яких міститься у Додатку № 1 до Договору, а цесіонарій приймає (набуває) права вимоги за основними договорами та зобов`язується сплатити цеденту ціну прав вимоги за цим Договором (т.І, а.с. 41-44, т.ІІ, а.с. 85-89).

3.1.7. У п. 3.1 договору про відступлення прав вимоги (договір цесії) від 24.07.2015 сторони визначили, що ціна прав вимоги за цим договором на дату його укладення відносно кожного із боржників складає: до ПрАТ "Завод алюмінієвих профілів" 35 000,00 грн.; до ТОВ "Рубікон-ІІ" 18 850 061,20 грн.; до ТОВ "Камянка Глобал Вайн" 4 724 479,86 грн.; до Спільного українсько-німецького підприємства "Марком" у формі ТОВ 20 809 437,81 грн.

3.1.8. 06.08.2015 ПАТ "Банк "Петрокоммерц-Україна" (первісний заставодержатель) та ТОВ "Фінансова компанія "Централ Капітал" (новий заставодержатель) уклали договір про передачу прав за іпотечними договорами № 02, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Д.О. та зареєстрованим за №5262. За цим договором банк передав відповідачу-2 права за іпотечним договором від 01.12.2010, укладеним банком з ТОВ "Рубікон-ІІ" (реєстровий № 1-5184). Передача прав за іпотечним договором відбулася на підставі договору про відступлення права вимоги (договору цесії) від 24.07.2015 (т.ІІ, а.с. 85-88).

3.1.9. За договором про передачу прав за іпотечними договорами № 02 від 06.08.2015 (реєстровий № 5262), укладеним між ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" та ТОВ "Фінансова компанія "Централ капітал", останній набув право вимоги за договором іпотеки від 01.12.2010 (реєстровий № 1-5184) щодо забезпечення виконання грошових зобов`язань позивача перед банком за кредитним договором № 021-11-10 від 01.12.2010 (т.ІІ, а.с. 89-91).

3.1.10. 10.08.2015 банк та ТОВ "Фінансова компанія "Централ Капітал" підписали акт приймання-передачі документів за договором про відступлення права вимоги від 24.07.2015 (т.ІІ, а.с. 92).

3.1.11. 17.03.2016 Правлінням Національного банку України прийнято постанову №169 "Про віднесення ПАТ "Банк "Петрокоммерц-Україна" до категорії неплатоспроможних" (т.ІІ, а.с. 93).

3.1.12. На виконання цієї постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17.03.2016 № 368 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк "Петрокоммерц-Україна" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку" (т.ІІ, а.с. 94-95).

3.1.13. 15.04.2016 уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Банку Гулеєм О.І. видано наказ № 60, яким визнано нікчемними правочини, вчинені банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації, а саме: з 18.03.2015 по 18.03.2016 та доручено директору департаменту запровадження тимчасової адміністрації Фонду здійснити необхідні заходи щодо застосування наслідків нікчемності правочинів (т.ІІ, а.с. 96, 97).

3.1.14. На виконання наказу № 60 від 15.04.2016 відповідачу-2 направлені повідомлення про нікчемність правочинів, вказаних у наказі, зокрема і повідомлення №01.1-06/971 від 17.05.2016 про нікчемність договору відступлення права вимоги (договору цесії) від 24.07.2015 (т.ІІ, а.с. 98-100, 101, 118-128, 129, 130).

3.1.15. 06.03.2018 ТОВ "Фінансова компанія "Централ капітал", як продавцем та/або іпотекодержателя та ТОВ "Сауспальм", як покупцем укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, що був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В., зареєстрований за № 90. За умовами цього договору відповідач-2 продав (передав у власність), а відповідач-1 купив (прийняв у власність) земельну ділянку, кадастровий номер :03:001:0008, що розташована за адресою: Одеська область, Біляївський район, Нерубайська сільська рада, село Нерубайське, 15 км шляху Одеса-Київ загальною площею 14,9577 га (т.І, а.с. 56-58).

3.1.16. 06.03.2018 ТОВ "Фінансова компанія "Централ капітал", як продавцем та/або іпотекодержателя та ТОВ "Сауспальм" уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна, що був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В., зареєстрований за № 91. За вказаним договором відповідач-2 продав, а відповідач-1 прийняв у власність об`єкт нерухомого майна, а саме: будівлі комплексу дорожнього сервісу, що знаходяться за адресою: Одеська область, Біляївський район, село Нерубайське, Нерубайська сільська рада, шлях Одеса-Київ 15 км, загальною площею 11 217,50 кв м та розташовані на земельній ділянці площею 14,9577 га кадастровий номер :03:001:0008 (т.І, а.с. 51-55).

3.1.17. Постановою Великої Палати Верховного суду від 11.04.2018 у справі №910/12294/16 відмовлено у задоволенні позову ТОВ "Фінансова компанія "Централ капітал" до ПАТ "Банк "Петрокоммерц-Україна" про визнання недійсним одностороннього правочину, оформленого наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації банку Гулеєм О.І. від 15.04.2016 № 60 про визнання нікчемними договорів, про визнання недійсним наказу № 60 від 15.04.2016 в частині визнання нікчемними договорів та відсутнім права банку вчиняти дії щодо застосування наслідків недійсності договорів, які визнані нікчемними (т.І, а.с. 73-77).

3.2 обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначених відповідно до них правовідносин;

3.2.1. Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №916804 посвідчував те, що позивач був власником земельної ділянки кадастровий номер :03:001:0008 від 04.09.2006 р., розташованої "15км шляху Одеса-Київ, с. Нерубайське, Нерубайська сільська рада Біляївського району Одеської області" (т.І, а.с. 45-46).

3.2.2. Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 05.05.2011 р. підтверджує те, що позивач був власником Будівель комплексу дорожнього сервісу загальною площею 11217,50 кв.м., що розташовані за адресою 15км шляху Одеса-Київ, с. Нерубайське, Нерубайська сільська рада Біляївського району Одеської області (т.І, а.с. 47-48).

3.2.3. Вказані об`єкти нерухомого майна позивачем передано за договором іпотеки від 01.12.2010 р. у забезпечення виконання перед ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" своїх зобов`язань за кредитним договором №021-11-10 від 01.12.2010 р.

3.2.4. Право вимоги до позивача за кредитним договором №021-11-10 відступлено банком ТОВ "ФК "Централ Капітал" за договором відступлення прав вимоги (договором цесії) від 24.07.2015 р.

3.2.5. Також, за яким

3.2.6. Право вимоги за договором іпотеки від 01.12.2010 (реєстровий № 1-5184) щодо забезпечення виконання грошових зобов`язань позивача перед банком за кредитним договором № 021-11-10 від 01.12.2010 відповідач-2 набув на підставі укладеного ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" договору про передачу прав за іпотечними договорами № 02 від 06.08.2015 (реєстровий № 5262).

3.2.7. В подальшому ТОВ "ФК "Централ Капітал" в порядку реалізації іпотекодержателем права на продаж предмету іпотеки (ст. 38 Закону України "Про іпотеку") відчужено майно на користь ТОВ "Сауспальм" за договорами купівлі-продажу нерухомого майна та купівлі-продажу земельної ділянки від 06.03.2018 р.

3.2.8. Відповідно до п. 3.2 Договору відступлення цесіонарій здійснює оплату ціни прав вимоги за цим договором в загальному розмірі 44418978,87 грн. шляхом перерахування вказаної суми грошових коштів на рахунок цедента, зазначений у п. 7.2 цього договору у строк до закінчення операційного часу у день укладення (підписання) цього договору.

3.2.9. Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта станом на 03.10.2018 підтверджується, що право власності на предмети іпотеки за договором від 01.12.2010 зареєстровано 06.03.2018 за ТОВ "Суспальм" та передано вказане майно в іпотеку ТОВ "Несімко" в забезпечення виконання зобов`язань за договором №14/03 від 14.03.2018 (т.І, а.с. 59-66).

3.2.10. Спір у справі виник у зв`язку з тим, що позивач вважає порушеними свої майнові права на описане вище нерухоме майно (будівлі та земельну ділянку), адже за нікчемними договорами право власності на таке майно зареєстроване за ТОВ "Сауспальм". Нікчемними договорами позивач вважає договір відступлення права вимоги (договір цесії) від 24.07.2015, а також договори купівлі-продажу нерухомого майна (будівель і земельної ділянки) від 06.03.2018, які були укладені на його підставі.

3.2.11. На переконання позивача, нікчемним договір про відступлення права вимоги є в силу закону, а саме: спеціальних норм Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (ст. 38) та відповідно до викладених у постанові Великої Палати Верховного суду від 11.04.2018 у справі № 910/12294/16 висновків.

3.2.12. Відновлення своїх порушених прав позивач вбачає через повернення його у стан, якій існував до укладення нікчемних правочинів, шляхом скасування державної реєстрації прав за ТОВ "Сауспальм" на належне позивачеві майно та їх обтяжень.

3.3 доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції;

3.3.1. Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

3.3.2. На виконання повноважень, делегованих Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженою особою відповідно до ч.ч. 2 та 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" забезпечено перевірку правочинів (договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня введення тимчасової адміністрації, а саме: з 18.03.2015 по 17.03.2016 виявлено договори, які відповідали підставам нікчемності, передбаченим у п.п. 2, 3, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (витяг з додатку № 1 до наказу № 60 від 15.04.2016).

3.3.3. Згідно з правовими позиціями Великої Палати Верховного Суду, вміщеними у постанові від 11.04.2018 у справі № 910/12294/16, підставою для встановлення нікчемності договору є саме приписи Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а не наказ уповноваженої особи Фонду.

3.3.4. Надаючи оцінку твердження позивача про нікчемність правочинів в силу закону - через їх невідповідність Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" слід зазначити наступне.

3.3.5. За домовленістю сторін загальна ціна права вимоги за договором відступлення прав вимоги (договором цесії) від 24.07.2015 на дату укладення склала 44 418 978,87 грн.. з них до ТОВ "Рубікон-ІІ" ціна права вимоги становила 18 850 061,20 грн.

3.3.6. Відповідно до п. 3.2 Договору відступлення від 24.07.2015 цесіонарій здійснює оплату ціни прав вимоги за цим договором в загальному розмірі 44418978,87 грн. шляхом перерахування вказаної суми грошових коштів на рахунок цедента, зазначений у п. 7.2 цього договору у строк до закінчення операційного часу у день укладення (підписання) цього договору. Тобто оплата мала бути внесена 24.07.2015 р.

3.3.7. При цьому, на підставі договору відступлення права вимоги від 22.07.2015, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ "Фінансова компанія "Централ Капітал" до відповідача-2 перейшло право вимоги за договором банківського вкладу (депозиту) ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" та ТОВ"Фінансова компанія "Централ Капітал" укладений договір про внесення змін від 23.07.2015 до договору банківського вкладу (депозиту) "Максимум" № 3702/840 від 17.07.2015 (т.ІІ, а.с. 131).

3.3.8. За договором про внесення змін від 23.07.2015 для відповідача-2 відкрито депозитний рахунок № НОМЕР_1 для розміщення грошового вкладу в розмірі 2248797 доларів США на строк до 26.10.2015 (т.ІІ, а.с. 132).

3.3.9. 24.07.2015 між банком та відповідачем-2, як заставодавцем укладено договір застави майнових прав № 3702/840-з-1, відповідно до якого, заставодавець надав в якості забезпечення виконання зобов`язань за договором відступлення прав вимоги (договір цесії) від 24.07.2015 права вимоги на суму депозитного вкладу в частині 2 017 605,12 доларів США, що еквівалентно 44 418 978,87 грн. та сплати відсотків за вкладом за договором банківського вкладу № 3702/840 від 17.07.2015 (т.ІІ, а.с. 141-146).

3.3.10. 27.08.2015 на підставі договору застави майнових прав № 3702/840-з-1 від 24.07.2015 з депозитного рахунку ТОВ "Фінансова компанія "Централ Капітал" НОМЕР_1 відповідно до меморіального ордеру № 31747952 від 27.08.2015 в рахунок оплати ціни відступлення прав вимоги за договором відступлення права вимоги (договір цесії) від 24.07.2015 банком достроково списані грошові кошти у сумі 2 073 163,29 доларів США, що еквівалентно 44 418 978,87 грн. на дату списання коштів (т.ІІ, а.с. 147).

3.3.11. Вказане свідчать про те, що банк фактично не отримав оплату за договором про відступлення права вимоги (договором цесії) від 24.07.2015, а навпаки - на підставі договору застави майнових прав № 3702/840-з-1 від 24.07.2015 передав актив у вигляді депозиту в розмірі 2 073 163,29 доларів США (еквівалент 44 418 978,87 грн.) строк повернення якого ще не настав (до 26.10.2015).

3.3.12. Вказане свідчить про те, що внаслідок списання грошових коштів з депозитного рахунку, банк надав переваги (пільги) окремому кредитору - ТОВ "Фінансова компанія "Централ Капітал" порівняно з іншими кредиторами банку, які прямо не були встановлені для нього, ні законодавством, ні внутрішніми документами банку

3.3.13. Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що договір відступлення права вимоги (цесії) від 24.07.2015, укладений протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації, ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" вчинило не на свою користь, адже внаслідок нього ТОВ "Фінансова компанія "Централ Капітал" отримало переваги щодо позачергового задоволення майнових вимог порівняно з іншими кредиторами банку, а банк втратив забезпечення договору у вигляді майна.

3.3.14. Випискою з кореспондентського рахунку Національного банку України за 24.07.2015 підтверджується те, що всього по кореспондентському рахунку було оборотів на по дебету 44444448,04 грн., по кредиту 46037672,19 грн., а вихідний залишок становить "-19384734,22 грн."(т.ІІ, а.с. 148-155).

3.3.15. Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вказане погашення суперечило меті діяльності банку та було вкрай невигідним для нього, оскільки, маючи на кореспондентському рахунку станом на 24.07.2015 лише 19384734,22 грн. банк в подальшому здійснив списання на суму 44418978,87 грн. та втратив актив за кредитними договорами, права вимоги за якими уступив відповідачу-2, а також право за договорами, які забезпечують його виконання.

Доказів того, що станом на вказану у меморіальному ордері дату на кореспондентському рахунку Національного банку України або на будь-яких інших рахунках ПАТ "Банк Петрокоммерц" були наявні кошти у достатньому для списання розмірі - матеріали справи не містять.

3.3.16. Також вказані обставини свідчать про те, що станом на 24.07.2015 у банку не було коштів на рахунку щоб повернути депозит відповідачу-2, який був предметом договору застави майнових прав № 3702/840-з-1 від 24.07.2015.

3.3.17. Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що банк за відсутності можливість повернути депозитний вклад, строк повернення якого не настав, повернув кошти шляхом відступлення прав вимог на діючі кредитні портфелі та надати таким чином перевагу ТОВ "Фінансова компанія "Централ Капітал".

3.3.18. Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що внаслідок укладення договору про відступлення прав вимоги (договір цесії) від 24.07.2015 можливість виконання зобов`язань банку перед іншими кредиторами зменшилась, оскільки, на розмір відступлених майнових прав зменшено право банку вимагати повернення кредитних коштів в грошовій формі від своїх боржників ПрАТ "Завод алюмінієвих профілів", ТОВ "Рубікон-ІІ", ТОВ "Камянка Глобал Вайн", Спільного українсько-німецького підприємства "Марком" у формі ТОВ.

3.3.19. Вказане свідчить проте, що укладення договору відступлення права вимоги (договору цесії) від 24.07.2015, а також похідних від нього договорів про передачу прав за договорами забезпечення (іпотеки, застави) від 06.08.2015, договором застави майнових прав № 3702/840-з-1 від 24.07.2015, їх реалізація, зокрема, списання за меморіальним ордером № 31747952 від 27.08.2015 у рахунок оплати ціни відступлення, підпадає під ознаки надання незаконної переваги одному з кредиторів банку щодо задоволення своїх вимог до банку позачергово, в іншому порядку, ніж встановлений ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", оскільки законодавством передбачено, що у випадку ліквідації банку залишки грошових коштів на рахунках юридичних осіб не гарантуються та задовольняються, у порядку черговості (ст. 52 Закону - сьома черга), що свідчить про нікчемність вказаних правочинів в розумінні п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

3.3.20. З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем належними, допустимими та достатніми доказами доведено наявність правових підстав для віднесення договору відступлення прав вимоги (договору цесії) від 24.07.2015 р. до нікчемних на підставі п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

3.3.21. Враховуючи те, що договір про відступлення права вимоги (договір цесії) від 24.07.2015 є недійсним в силу закону, тобто нікчемним правочином, який не створює ніяких юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанціх про те, що до ТОВ "Фінансова компанія "Централ капітал" не перейшло право вимоги за кредитними договорами, так само як і право вимоги за договорами забезпечення (іпотеки, застави), які забезпечують виконання зобов`язань боржників за кредитними договорами, у зв`язку з чим воно не мало прав вчиняти договори купівлі-продажу будівель та земельної ділянки від 06.03.2018, тобто на відчуження такого майна.

3.3.22. Нікчемність договорів купівлі-продажу від 06.03.2018 свідчить про відсутність правових підстав для здійснення державної реєстрації права власності на земельну ділянку та нерухоме майно за ТОВ "Сауспальм".

3.3.23. Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що належним способом поновлення порушених прав власності позивача на відповідне нерухоме майно має бути саме скасування державної реєстрації прав ТОВ "Сауспальм" та їх обтяжень, підставою для здійснення якої слугували саме ці нікчемні правочини.

3.4. чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси за захистом яких мало місце звернення до суду:

3.4.1. В даному випадку звернення з позовом обумовлюється з огляду на порушення нікчемним правочином (Договором відступлення прав вимоги (Договором цесії) від 24.07.2015 р.) та похідними від нього правочинами прав власності на нерухоме майно, яке внаслідок вчинення таких правочинів вибуло з власності позивача.

3.4.2. При розгляді заявленого спору встановлено, що внаслідок укладення нікчемних правочинів щодо відступлення прав вимоги за кредитним договором та договором іпотеки з подальшим відчуженням новим кредитором і заставодержателем (відповідач-2) належного позивачеві нерухомого майна, яке перебуває в заставі у банку та реєстрація права власності на це майно за відповідачем-1, порушено майнові права позивача як власника майна та права банку як заставодердателя.

ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА:

4.1. висновки за результатами розгляду матеріалів справи

4.1.1. Враховуючи те, що позивачем підтверджено, а відповідачами не спростовано нікчемність Договору відступлення права вимоги (Договору цесії) від 24.07.2015 р., вказаний правочин є таким, що не створює правових наслідків, як і всі наступні після нього дії, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову про застосування наслідків нікчемності правочину.

4.2. посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції:

4.2.1. У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

4.2.2. За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

4.2.3. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 Господарського процесуального кодексу України).

4.2.4. Згідно з ч. 2 та ч. 3 ст. 13 Цивільного кодексу України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

4.2.5. Згідно зі ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

4.2.6. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

4.2.7. (постанови Верхового Суду від 08.05.2018 у справі 922/1249/17, від 06.12.2018 у справі № 902/1592/15, від 18.03.2019 у справі № 908/1165/17).

4.2.8. Згідно зі ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

4.2.9. Способами захисту цивільних прав та інтересів, відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

4.2.10. Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем як зацікавленою особою способу захисту, суд звертає увагу на визначення можливої ефективності такого способу з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у п. 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) 1996 ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

4.2.11. Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за ст. 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005 (заява № 38722/02).

4.2.12. Згідно з статтею 658 ЦК України, право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

4.2.13. Частиною 1 статті 632 ЦК України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

4.2.14. Відповідно до частин першої-п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

4.2.15. Статтями 215 та 216 ЦК України встановлено підстави та наслідки недійсності правочинів. Так, визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

4.2.16. Відповідно до правового висновку Верховного Суду, що міститься у постанові по справі № 910/12294/16 від 11.04.2018, правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку (уповноваженої особи Фонду). Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини другої ст. 215 ЦК України та частини третьої ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб") незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою ст. 38 цього Закону перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також наступають для сторін в силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків, тому не може вважатись одностороннім правочином, адже він не є підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків ані у банку, ані у іншої сторони правочину, віднесеного наказом до нікчемних. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку як суб`єкта господарювання, виданим керівником банку в межах своїх повноважень.

4.2.17. Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" відносини, що виникають у зв`язку із виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Національного банку України.

4.2.18. Відповідно п. 3, 7 до ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними в т.ч. з таких підстав: 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/ або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

4.2.19. Відповідно до ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

4.2.20. Частина 5 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", яка кореспондується з нормами ст. 216 ЦК України, передбачає повернення саме майна, отриманого за нікчемним правочином і можливість відшкодування вартості майна банку лише у разі неможливості його повернення.

4.2.21. У п. 5 Пленуму Верховного суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06.11.2009 № 9 зазначено, що: "Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Наслідком визнання правочину (договору) недійсним не може бути його розірвання, оскільки це взаємовиключні вимоги.

4.2.22. Якщо позивач посилається на нікчемність правочину для обґрунтування іншої заявленої вимоги, суд не вправі посилатися на відсутність судового рішення про встановлення нікчемності правочину, а повинен дати оцінку таким доводам позивача.

4.2.23. Відповідно до ст. 215 та 216 Цивільного кодексу України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину."

4.2.24. Приписами ч. 2 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому п. "а" п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

4.2.25. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

5. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ:

5.1. мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу

5.1.1. Колегія суддів зазначає, що викладений у п. 34 постанови Верховного Суду від 11.04.2018 р. у справі №910/12294/16 висновок знаходиться у нерозривному зв`язку з вказаними у п. 33 цієї висновками, відповідно до яких: "оспорюваним наказом № 60 уповноваженої особи Фонду, виданим останнім як органом управління Банком, деякі правочини Банку віднесено до нікчемних. Цей наказ є результатом внутрішньої перевірки правочинів Банку, забезпеченої уповноваженою особою Фонду, і внутрішнім документом Банку, обов`язковим для виконання працівниками, та не породжує обов`язків у контрагентів Банку, оскільки обов`язок повернути майно (кошти) виникає у контрагентів не на підставі наказу про виявлення нікчемних правочинів, а в силу закону (частини другої статті 215 ЦК України). Таке майно (кошти) може бути повернуто або добровільно, або у примусовому порядку на підставі судового рішення. Щоб застосувати наслідки нікчемного правочину, Банк як сторона такого правочину повинен звернутися з відповідним позовом до суду. Вказане свідчить про відсутність у Фонду та його уповноваженої особи повноважень відносно контрагентів Банку у правочинах, віднесених у наказі, підписаному уповноваженою особою Фонду, до нікчемних.".

5.1.2. Разом з тим, висновків про те, що правом на звернення з позовом про застосування наслідків нікчемності правочині наділений виключно банк, - постанова Верховного Суду від 11.04.2018 р. у справі №910/12294/16 не містить.

5.1.3. В силу приписів ч. 5 ст. 216 ЦК України вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою.

5.1.4. Враховуючи те, що до укладення Договору відступлення прав вимоги (Договору цесії) від 24.07.2015 р. на користь ТОВ "ФК "Централ Капітал" та подальшої реалізації зазначеною особою набутого ним за вказаним правочином права іпотекодержателя на продаж предметів іпотеки, власником такого майна був позивач, колегія суддів зазначає про наявність у нього права на звернення з позовом про застосування наслідків нікчемності правочину, як особи право власності (та майновий інтерес) якого внаслідок вчинення такого правочину порушено.

Викладеним спростовуються твердження скаржників про те, що єдиним способом захисту є звернення з позовом Банку, як сторони правочину, з позовом про застосування наслідків нікчемності такого правочину.

5.1.5. Не надання судом оцінки твердженням скаржників про неможливість розгляду цієї справи до набрання законної сили рішенням у справі №910/9791/17 не вплинуло на результат розгляду цієї справи та в силу абз. 2 ч. 2 ст. 277 ГПК України не є підставою для скасування оскаржуваного рішення оскільки матеріали справи не містять клопотань про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням у справі №910/9791/17 та з огляду на те, що зібрані у справі докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, що виключає необхідність виконання визначеного п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України обов`язку суду щодо зупинення провадження у справі.

5.1.6. Неврахування судом першої інстанції висновків суду у справі 910/25440/15 також не вплинуло на результат розгляду справи №916/2194/18 та в силу абз. 2 ч. 2 ст. 277 ГПК України не є підставою для його скасування, оскільки підставою відмови у задоволенні вимог ТОВ "Фінансова компанія "Централ капітал" про визнання відсутнім права на звернення стягнення на предмет застави (у справі №910/25440/15) стало те, що ТОВ "Фінансова компанія "Централ капітал" не довело і не вказало в чому полягає порушення його права щодо надіслання позивачем повідомлення № 05-21/1654 від 31.08.2015 (в якому зазначено про порушення зобов`язань, встановлених договором відступлення прав вимоги (договором цесії) від 28.08.2015). Факт списання коштів в рахунок виконання договору відступлення прав вимоги (договором цесії) від 28.08.2015 (тобто факт його виконання) у справі №910/24440/15 не досліджувався та не встановлювався.

5.1.7. Твердження скаржника про те, що матеріали справи не містять доказів надання переваг та пільг спростовуються наступним.

Матеріали справи свідчать про те, що банк фактично не отримав оплату за договором про відступлення права вимоги (договором цесії) від 24.07.2015, а навпаки - на підставі договору застави майнових прав № 3702/840-з-1 від 24.07.2015 передав актив у вигляді депозиту в розмірі 2 073 163,29 доларів США (еквівалент 44 418 978,87 грн.) строк повернення якого ще не настав (до 26.10.2015).

Внаслідок списання грошових коштів з депозитного рахунку банк надав переваги (пільги) окремому кредитору - ТОВ "Фінансова компанія "Централ Капітал" порівняно з іншими кредиторами банку, які прямо не були встановлені для нього, ні законодавством, ні внутрішніми документами банку.

Маючи на кореспондентському рахунку станом на 24.07.2015 лише 19384734,22 грн. банк в подальшому здійснив списання на суму 44418978,87 грн. та втратив актив за кредитними договорами, права вимоги за якими уступив відповідачу-2, а також право за договорами, які забезпечують його виконання.

Доказів того, що станом на вказану у меморіальному ордері дату на кореспондентському рахунку Національного банку України або на будь-яких інших рахунках ПАТ "Банк Петрокоммерц" були наявні кошти у достатньому для списання розмірі - матеріали справи не містять.

Вказане також свідчать про те, що станом на 24.07.2015 у банку не було коштів на рахунку щоб повернути депозит відповідачу-2, який був предметом договору застави майнових прав № 3702/840-з-1 від 24.07.2015.

6. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ:

6.1.1. Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

6.1.2. Рішення Господарського суду міста Києва 09 липня 2019 року у справі №916/2194/18 підлягає залишенню без змін.

6.1.3. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Сауспальм" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ капітал" на рішення Господарського суду міста Києва 09 липня 2019 року у справі №916/2194/18 задоволенню не підлягають.

7. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ:

7.1.1. Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на скаржників.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Сауспальм" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ капітал" на рішення Господарського суду міста Києва 09 липня 2019 року у справі №916/2194/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва 09 липня 2019 року у справі №916/2194/18 залишити без змін.

3. Судові витрати у вигляді витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Сауспальм" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ капітал" відповідно до сплачених сум.

4. Справу № 916/2194/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено - 01.11.2019 р.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді О.В. Агрикова

К.В. Тарасенко