ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" жовтня 2019 р. Справа №909/100/19

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

Головуючий суддя: Бойко С.М.,

суддів: Бонк Т.Б.,

Якімець Г.Г.,

секретар судового засідання Процевич Р.Б.

явка учасників справи:

від позивача: Кобко О.Л. (довіреність від 05.06.2019);

від відповідача: Волосянко Р.О. (ордер серія ІФ №075569 від 10.09.2019);

від третьої особи: Тимофійчук А.В. (довіреність №13-35/5601-2019 від 10.09.2019); Дмитрук Т.В. (довіреність №13-35/106-2019 від 03.01.2019)

розглянув апеляційну скаргу акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Львівська залізниця за № НЮ-1388 від 21.06.2019

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 30.05.2019, суддя: Фрич М.М., м. Івано-Франківськ, повний текст рішення складено 06.06.2019

за позовом акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Львівська залізниця, м. Львів

до відповідача приватного акціонерного товариства "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод", м. Івано-Франківськ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Західного офісу Держаудитслужби, в особі Управління Західного офісу в Івано-Франківській області, м. Івано-Франківськ

про стягнення матеріальних збитків у розмірі 334 170,82 грн.

В С Т А Н О В И В:

короткий зміст позовних вимог.

У січні 2019 року акціонерне товариство Українська залізниця в особі регіональної філії Львівська залізниця звернулось в Господарський суд Івано-Франківської області з позовом до приватного акціонерного товариства "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Західного офісу Держаудитслужби, в особі Управління Західного офісу в Івано-Франківській області про стягнення матеріальних збитків у розмірі 334 170,82 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем при виконанні умов договору №Л/НРП-16171/НЮ від 25.03.2016 та №Л/НРП-17619/НЮ від 09.06.2017 безпідставно завищено вартість наданих послуг на загальну суму 334 170, 82 грн., чим спричинено збитки, які підлягають поверненню позивачу.

Правовою підставою позову позивач зазначає ст.ст. 22 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 224, 225 Господарського кодексу України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 30.05.2019 в позові акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" до приватного акціонерного товариства "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод", третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Західний офіс Держаудитслужби в особі Управління Західного офісу в Івано-Франківській області про стягнення матеріальних збитків у розмірі 334 170,82 грн. відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обгрунтовано тим, що довідка Управління Західного офісу Держаудитслужби в Івано-Франківській області №05-21/6-з від 02.05.2018 року не є правовою підставою для зміни, припинення договірних правовідносини сторін.

За вказаних обставин, місцевий суд дійшов висновку, що позивачем не доведено порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором №Л/НРП-16171/НЮ від 25.03.2016 та №Л/НРП-17619/НЮ від 09.06.2017 щодо завищення вартості виконаних робіт.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задоволити позовні вимоги а повному обсязі, у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушенням норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Позивач зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги доводи позивача, щодо обов`язковості для нього, як для підприємства державної форми власності висновків та вказівок Держаудитслужби та не прийняв як належний доказ висновки Державної аудиторської служби України викладені в довідці № 05-21/6-з від 02.05.2018.

Судом першої інстанції також не враховано, що здійснення перевірок і контроль за використанням державних коштів входить до повноважень Держаудитслужби і позивач, як підприємство державної форми власності повинно реагувати на виявлені порушення.

Позивач вважає, що суд першої інстанції безпідставно послався на п. 2.10 договору №Л/НРП-16171/НЮ і не звернув увагу, що відповідно до цього пункту замовник має право направляти своїх представників для здійснення контролю за якістю ремонту, відповідності витрат відображених у фактичній калькуляції на капітальний ремонт лінійного обладнання.

Суд не врахував, що позивач виконав всі умови договору, оплатив послуги, а відповідач недобросовісно виконав договірні зобов`язання, умисно вніс до калькуляцій на капітальний ремонт лінійного обладнання неправдиві (завищені) дані.

Також суд першої інстанції не звернув увагу на те, що на момент підписання договорів відповідачу було відомо про реальні закупівельні ціни і з його вини їх завищено, чим завдано збитки АТ «Українська залізниця».

При цьому судом не враховано аргументи позивача щодо наявності в діях відповідача усіх чотирьох загальних умов відповідальності для настання цивільної відповідальності та стягнення збитків.

Узагальнені доводи третьої особи.

У відзиві на апеляційну скаргу третя особа погодилась з доводаи апеляційної скарги, підтримала їх та вважає, що судом першої інстанції не з`ясовано всі обставини справи, що призвело до винесення неправильного та необгрунтованого рішення.

Відповідач не скористався своїм правом, наданим ст. 263 ГПК України, відзиву на апеляційну скаргу не подав.

В судове засідання з`явились представники позивача (апелянта), відповідача та третьої особи.

У судовому засіданні представник апелянта (позивача) підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі, просив апеляційну скаргу задоволити, а рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 30.05.2019 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити. Також, представник позивача пояснила, що вартість виконаних робіт відповідає ціні тендеру, який проводився перед укладенням договору.

Представник третьої особи погодився з доводами апеляційної скарги, просив її задоволити та скасувати рішення місцевого господарського суду.

Представник відповідача просив рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні 30.10.2019, до закінчення судових дебатів у справі представником відповідача заявлено усну заяву про понесення стороною витрат на правову допомогу.

В порядку ст. 129 ГПК України розгляд заяви призначено на 06.11.2019 та роз`яснено представнику відповідача про те, що він повинен подати докази понесених стороною судових витрат у зв`язку з розглядом справи.

Згідно з ст. 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи і заперечення, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин вбачається, що 25.03.2016 між публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (перейменовано на акціонерне товариство "Українська залізниця") в особі начальника регіональної філії "Львівська залізниця" (замовник) та приватним акціонерним товариством "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" (виконавець) укладено договір про надання послуг по капітальному ремонту лінійного обладнання МВРС №Л/НПР-16171/НЮ, відповідно до умов якого виконавець зобов`язується надати послуги з капітального ремонту лінійного обладнання у відповідності до обсягів згідно додатку №1 "Обсяги та вартість послуг" , який є невід`ємною частиною договору (п. 1 договору).

Відповідно до п.2.10. договору замовник має право направляти своїх представників для здійснення в процесі надання послуг контролю якості ремонту, повноти виконання обсягів послуг, відповідності витратам, відображеним в фактичній калькуляції та рахунках, пред`явленим до виконання.

Відповідно до п.3.1. договору вартість послуг за цим договором визначається згідно калькуляцій на капітальний ремонт лінійного обладнання 7 231 934, 88 грн, в тому числі ПДВ 20% - 1 205 322, 48 грн. Ціна може бути змінена за взаємною згодою сторін (п.3.2.).

Надання послуг та приймання їх результатів оформляється актом приймання-передачі наданих послуг (п.5.10). Фактична вартість надання послуг не може перевищувати планову (п.5.11).

Пунктом 6.2. договору визначено, що замовник має право контролювати якість та строки надання послуг, встановлені цим договором та зменшувати загальну вартість цього договору залежно від реального фінансування видатків, у такому разі сторони вносять відповідні зміни до цього договору.

Відповідно до додатку №1 до цього договору визначено найменування послуг капітального ремонту КР-2 на загальну суму (в т.ч. ПДВ 20%) - 1 205 322,48 грн.

Додатком №2 встановлено графік подачі в ремонт і випуску з ремонту колісних пар.

Додатковою угодою №1 від 31.03.2016 року внесено зміни в п.3.1. договору щодо вартості послуг - вартість послуг за цим договором визначається згідно калькуляції на капітальний ремонт лінійного обладнання 7 192 809,60 грн у т.ч. ПДВ 20% - 1 198 801,60 грн. Викладено також в новій редакції додаток №1 та додаток №2 до договору щодо переліку послуг капітального ремонту КР-2 та графіку подачі в ремонт і випуску з ремонту колісних пар.

Відповідно до калькуляції на ремонт дизеля 12VFE 17/24 №27790 з відновленням колінчастого валу, затверджено найменування витрат та їх вартість.

Відповідно до акту №16/06 від 30.06.2016 проведено приймання з капітального ремонту лінійного обладнання для ВП "Моторвагонне депо Коломия" на загальну суму з ПДВ 1 321 188,00 грн. Вказаний акт підписано сторонами та скріплено печаткою без жодних зауважень позивача.

Крім того, в матеріалах справи міститься рахунок-фактура №16/06 від 30.06.2016 на суму 1 321 188,00 грн, накладна №16/06 від 30.06.2016 на суму 1 321 188 грн та товарно-транспортна накладна №16/06 від 30.06.2016 на суму 1 321 188 грн. Вказані документи підписано позивачем та скріплено печаткою без зауважень. Ці докази підтверджують про належне виконання зобов`язань відповідачем.

09.06.2017 між публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (перейменовано на акціонерне товариство "Українська залізниця") (замовник) та приватним акціонерним товариством "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" (виконавець) було укладено договір №Л/НРП-17619/НЮ, відповідно до умов якого виконавець зобов`язується надати замовнику послуги, обсяги та вимоги до яких визначені в технічному завданні (додаток №1 до договору), який є його невід`ємною частиною, а замовник - прийняти і оплатити надані йому послуги.

Найменування послуг ДК 021:2015 - 50220000-3 послуги з ремонту, технічного обслуговування залізничного транспорту і пов`язаного обладнання та супутні послуги (ремонт лінійного обладнання дизель-поїздів Д1). (код за ДКПП ДК 016-2010-33.17 - Ремонтування та технічне обслуговування інших транспортних засобів і устаткування) (п.1.2. договору).

Відповідно до п.3.2. договору сума договору визначається на підставі калькуляції і становить 2 714 680,00 грн.

Відповідно до п.6.2.3. договору замовник має право зменшувати загальну вартість цього договору залежно від реального фінансування видатків.

Додатком №1 до договору передбачено технічне завдання.

Додатками 2.1, 2.2, 2.3, 2.4, 2.5 до договору передбачено калькуляцію з найменуванням витрат та їх вартості на капітальний ремонт причіпної колісної пари дизель-поїзда Д1.

Також в матеріалах справи міститься калькуляція капітального ремонту гідропередачі ГМП-750 №30016 з найменуванням витрат та ціни.

Відповідно до акту №08/10 від 24.10.2019 проведено приймання з капітального ремонту лінійного обладнання для виробничого підрозділу "Моторвагонне депо Коломия" на загальну суму 587 481,60 грн, який підписано сторонами та скріплено печатками без зауважень позивачем.

Також відповідно до вказаного договору складено накладну №08/10 від 24.10.2017, рахунок-фактуру №08/10 від 24.10.2017 та товарно-транспортну накладну №08/10 від 15.11.2017, що підписані сторонами та скріплено печатками і відповідно до яких вартість капітального ремонту згідно договору склав 587 481,60 грн.

На виконання умов договорів №Л/НРП-16171/НЮ від 25.03.2016 та №Л/НРП-17619/НЮ від 09.06.2017 відповідачем були надані послуги, які були прийняті позивачем без зауважень, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі наданих послуг за №16/06 від 30.06.2016 та за актом №08/10 від 24.10.2019, підписаними уповноваженими представниками сторін та скріпленими печатками юридичних осіб, а також накладними №16/06 від 30.06.2016 та №08/10 від 24.10.2017, рахунками-фактурами №16/06 від 30.06.2016 на суму 1 321 188,00 грн. та №08/10 від 24.10.2017 на суму 587 481, 60 грн., і товарно-транспортними накладними №16/06 від 30.06.2016 та №08/10 від 15.11.2017 (т. 1 а.с. 49-51, 71-73).

Місцевим господарським судом на підставі вищезазначених доказів встановлено, що позивачем не доведено згідно з ст. 74 ГПК України, що договори №Л/НРП-16171/НЮ від 25.03.2016 та №Л/НРП-17619/НЮ від 09.06.2017 укладено без належного узгодження ціни вартості послуг, як істотної умови договорів.

За поясненнями сторін в судовому засіданні ціна договорів відповідала тендерній документації при закупівлі робіт/посуг.

Отже, місцевий господарський суд на підставі цих доказів правильно встановив дійсні обставини по справі, що приватним акціонерним товариством "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" надано, а акціонерним товариством Українська залізниця в особі регіональної філії Львівська залізниця прийнято і оплачено надані за договорами №Л/НРП-16171/НЮ від 25.03.2016 та №Л/НРП-17619/НЮ від 09.06.2017 послуги без будь-яких зауважень.

За таких обставин спростовуються доводи апелянта про те, що суд не врахував, що позивач виконав всі умови договору, оплатив послуги, а відповідач недобросовісно виконав договірні зобов`язання, умисно вніс до калькуліцій неправдиві (завищені) дані, а також доводи про те, що суд першої інстанції безпідставно послався на п. 2.10 договору №Л/НРП-16171/НЮ і не звернув увагу, що відповідно до цього пункту замовник має право направляти своїх представників для здійснення контролю якості ремонту, відповідності витратам відображених у фактичній калькуляції.

Апеляційним судом встановлено, що право для направлення своїх працівників та виконання договірних зобов`язань(п.2.10. договору) не є тими обставинами, що спростовують висновки суду про належне виконання договірних зобов`язань відповідачем.

Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Івано-Франківській області проведено зустрічну перевірку щодо документального та фактичного підтвердження виду, обсягу операцій та розрахунків у приватному акціонерному товаристві "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" для з`ясування їх реальності та повноти відображення в обліку виробничого підрозділу "Моторвагонне депо Коломия" Регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" за період з 01.06.2016 по 31.12.2017 - звіркою вартості сировини і матеріалів, покупних запчастин та напівфабрикатів включених в калькуляції з ремонту, технічного обслуговування залізничного транспорту і пов`язаного обладнання з даними бухгалтерського обліку ПрАТ "Івано-Франківський ЛРЗ" (матеріальні звіти, замовлення) щодо фактичного використання сировини і матеріалів, покупних запчастин та напівфабрикатів при проведенні ремонту, технічного обслуговування залізничного транспорту і пов`язаного обладнання.

Відповідно до довідки №05-21/6-з від 02.05.2018 складеної за результатами зустрічної перевірки встановлено, що в окремих випадках в калькуляціях вартість сировини і матеріалів, покупних запчастин та напівфабрикатів більша за їх фактичну вартість використану при проведенні ремонту, зокрема:

при проведенні капітального ремонту гідропередачі ГМП-750 №30463 відповідно до договору від 25.03.2016 №Л/НРП-16171/НЮ, вартість фактично використаних сировини і матеріалів, покупних запчастин та напівфабрикатів склала 163 393, 68 грн без ПДВ, тоді як згідно калькуляції їх вартість 243 830, 71 грн без ПДВ, що на 80 437, 03 грн більше, внаслідок чого завищено вартість наданих послуг на 96 524, 44 грн з врахуванням ПДВ;

при проведенні капітального ремонту дизеля 12 VFE 17/24 №27790 відповідно до договору від 25.03.2016 №Л/НРП-16171/НЮ, вартість фактично використаних сировини і матеріалів, покупних запчастин та напівфабрикатів склала 429 050, 91 грн без ПДВ, тоді як згідно калькуляції їх вартість складає 521 273, 76 грн без ПДВ, що на 92 222, 85 грн. більше, внаслідок чого завищено вартість наданих послуг на110 667, 42 грн з врахуванням ПДВ;

при проведенні капітального ремонту гідропередачі ГМП-750 №30016 відповідно до договору від 09.06.2017 №Л/НРП-17619/НЮ, вартість фактично використаних сировини і матеріалів, покупних запчастин та напівфабрикатів склала 182 103, 04 грн без ПДВ, тоді як згідно калькуляції їх вартість складає 287 918, 84 грн без ПДВ, що на 105 815, 80 грн більше, внаслідок чого завищено вартість наданих послуг на 126 978, 96 грн з врахуванням ПДВ.

30.07.2018 позивач скерував відповідачу претензію № НРП15/1169 про сплату на його користь суми завданих збитків у розмірі 334 170,82 грн.

Посилаючись на висновки вказаної зустрічної перевірки, акціонерне товариство Українська залізниця в особі регіональної філії Львівська залізниця заявило позов про стягнення з приватного акціонерного товариства "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" завданої матеріальної шкоди (збитків) у сумі 334 170,82 грн.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що укладені між сторонами правочини за своїм змістом та правовою природою є договорами надання послуг, який підпадає під правове регулювання норм глави 63 Цивільного кодексу України.

Частиною першою статті 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 906 Цивільного кодексу України).

Згідно з ст. ст. 509, 526 ЦК України, статей 173, 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

При цьому у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків (ч. 4 ст. 611 ЦК України).

За ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Господарський кодекс України збитками визначає витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною (ст. 224 ГК України).

Відповідно до ст. 225 ГК України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

При цьому, відповідно до вимог ч. 2 ст. 623 ЦК України, розмір збитків завданих порушенням зобов`язання, повинен бути реальним та доведеним позивачем.

Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідною є наявність усіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправна поведінка; збитки; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданими збитками; вина.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Виходячи з наведеного та в силу ст. 74 ГПК України, саме позивач повинен довести факт спричинення збитків, обґрунтувати їх розмір, довести безпосередній причинний зв`язок між правопорушенням та заподіянням збитків і розмір відшкодування. Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення зв`язку між протиправною поведінкою та збитками потерпілої сторони.

Враховуючи те, що судом першої інстанції відповідно до його повноважень, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, не було встановлено наявність повного складу цивільного правопорушення, апеляційний суд вважає, що висновки місцевого господарського суду про відсутність підстав для покладення на відповідача відповідальності з відшкодування збитків, у розмірі заявленому позивачем, відповідає матеріалам справи, встановленим судом обставинам та вимогам закону.

Позивачем не було доведено належними та допустимими доказами, що завдані збитки настали внаслідок протиправних дій відповідача, не доведено безпосередній причинний зв`язок між діями відповідача та заподіянням шкоди.

При цьому, кошти, які акціонерне товариство Українська залізниця в особі регіональної філії Львівська залізниця просило стягнути з приватного акціонерного товариства "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод", отримано останнім як оплату за надані послуги за договорами №Л/НРП-16171/НЮ від 25.03.2016 та №Л/НРП-17619/НЮ від 09.06.2017, а тому такі кошти набуто за наявності правової підстави і вони не можуть вважатися збитками.

Оскільки між сторонами у справі було укладено договори про надання послуг №Л/НРП-16171/НЮ від 25.03.2016 та №Л/НРП-17619/НЮ від 09.06.2017, колегія суддів вважає, що заявлена до стягнення сума коштів з відповідача перерахована йому як виконавцю послуг за такими договорами і не є збитками в розумінні статті 22 Цивільного кодексу України та статті 225 Господарського кодексу України.

За таких обставин спростовуються доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що на момент підписання договорів, невід`ємними частинами яких є калькуляції, відповідачу було відомо реальні закупівельні ціни складових калькуляцій і з його вини, умисно їх завищено, чим завдано збитків ПАТ «Українська залізниця» та не врахував аргументи позивача щодо наявності в діях відповідача всіх умов для настання цивільної відповідальності та стягнення збитків.

Посилання апелянта на довідку Управління Західного офісу Держаудитслужби в Івано-Франківській області №05-21/6-з від 02.05.2018 року як на беззаперечну підставу для задоволення позовних вимог, є необґрунтованим, оскільки виявлені таким органом порушення не можуть впливати на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати.

Таким чином, довідка Управління Західного офісу Держаудитслужби в Івано-Франківській області є документом, складеним з приводу наявності або відсутності відповідних порушень, та містить лише думку органу, який її склав. Викладені в ній висновки не мають заздалегідь обумовленої сили, тобто зазначена довідка не є підставою для стягнення з відповідача коштів, одержаних відповідно до умов договору.

Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 21.03.2019 в справі № 904/10263/17, від 16.10.2018 в справі № 910/23357/17, від 30.01.2018 в справі № 910/10637/17 та від 21.05.2018 в справі № 922/2310/17.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Довідка не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися. Вказана довідка є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу та за своїми правовими наслідками зазначена довідка у даному випадку фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась.

За таких обставин спростовуються доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги доводи позивача, щодо обов`язковості для нього, як для підприємства державної форми власності висновків та вказівок Держаудитслужби та поставив під сумнів висновки Державної аудиторської служби України викладені в довідці № 05-21/6-з від 02.05.2018.

Таким чином, суд відхиляє, як безпідставні, доводи позивача про те, що здійснення перевірок і контроль за використанням державних коштів входить до повноважень Держаудитслужби і позивач, як підприємство державної форми власності повинно реагувати на виявлені порушення, а тому повинно братися до уваги як обставини щодо виконання договірних зобов`зань між сторонами.

Таким чином, висновок суду першої інстанції, про відмову в задоволенні позовних вимог, є обгрунтованим та таким, що грунтується на правильному застосуванні як норм матеріального так і процесуального права.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

З огляду на наведене, апелянтом не спростовано наведених висновків суду першої інстанції, які тягли б за собою наслідки у вигляді скасування прийнятого судового рішення та не доведено неправильного застосування норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені місцевим господарським судом обставин по справі та його правильні висновки, а тому апеляційна скарга акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Львівська залізниця підлягає залишенню без задоволення, а рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 30.05.2019 - без змін.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Якщо одна із сторін визнала предявлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1-3 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи залишення апеляційної скарги без задоволення, апеляційний господарський суд дійшов до висновку про залишення за апелянтом судового збору в розмірі 7518,87 грн., який сплачений згідно з платіжним дорученням за №479 від 21.06.2019.

Керуючись ст. ст. 236, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Львівська залізниця за № НЮ-1388 від 21.06.2019 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 30.05.2019 в справі №909/100/19 залишити без змін.

Судовий збір в розмірі 7518,87 грн. залишити за апелянтом.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Головуючий-суддя: Бойко С.М.

Судді: Бонк Т.Б.

Якімець Г.Г.

Повний текст постанови підписано 04.11.2019