ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/3146/17
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Разюк Г.П.,

суддів: Будішевської Л.О., Таран С.В.,

при секретарі судового засідання Полінецькій В.С.,

за участю представників сторін:

від ТОВ «Україна» - адвоката Дутковського Б.В., ордер серія КВ № 804004 від 30.08.2019;

від АТ «Імексбанк» адвоката Митюка С.П., свідоцтво та посвідчення №6353/10 від 15.02.2018, довіреність № 230318/2 від 23.03.2018; -

від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - Щербини О.Ю., довіреність № 27-26499/17 від 27.12.2017;

/інші учасники справи повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги належним чином (див. - рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень від 15.10.2019, відстеження їх руху з офіційного сайту "Укрпошта" та повідомлення на офіційному веб-порталі «Судова влада України»), але не скористались правом на участь в судовому засіданні/

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Імексбанк»

на рішення Господарського суду Одеської області від 04.07.2019, прийняте о 15:50 суддею Гутом С.Ф. у м. Одесі, повний текст якого складено 15.07.2019

у справі № 916/3146/17

за позовом Публічного акціонерного товариства «Імексбанк»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна»

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЛІОТ»

ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС РЕНТАЛС»,

ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про застосування наслідків недійсності нікчемних правочинів,-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Імексбанк» (далі - Банк) звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Україна» про:

- застосування наслідків недійсності договору про зміни №3, укладеного 24.12.2014 між ПАТ «Імексбанк» та ТОВ «Україна», повернувши сторони у стан, який існував до укладання цього правочину, шляхом скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень про припинення іпотеки та обтяжень щодо майна ТОВ «Україна», а саме: апартамент №21 (двадцять один) двоповерхового зблокованого дачного котеджу, житловою площею 75,3 кв.м., загальною площею 85,2 кв.м., що розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с/рада Дальницька, « Золотий Бугаз» масив, 18 (вісімнадцять), корпус « А»; апартамент №32 (тридцять два) двоповерхового зблокованого дачного котеджу, житловою площею 75,2 кв.м., загальною площею 85,1 кв.м., що розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с/ рада Дальницька , «Золотий Бугаз» масив, 18 ( вісімнадцять), корпус «Б »; апартамент №95 ( дев`яносто п`ять) двоповерхового зблокованого дачного котеджу, житловою площею 75,6 кв.м., загальною площею 87,3 кв.м., що розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с/ рада Дальницька, «Золотий Бугаз» масив, 18 ( вісімнадцять), корпус « Г»; апартамент №119 (сто дев`ятнадцять) двоповерхового зблокованого дачного котеджу, житловою площею 74,8кв.м., загальною площею 84,7 кв.м., що розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с/ рада Дальницька, «Золотий Бугаз» масив, 18 ( вісімнадцять ) , корпус « Г»; апартамент №125 (сто двадцять п`ять) двоповерхового зблокованого дачного котеджу, житловою площею 75,4 кв.м., загальною площею 87,1 кв.м., що розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с/ рада Дальницька , «Золотий Бугаз» масив, 18 (вісімнадцять ), корпус «Д» ; апартамент №126 (сто двадцять шість) двоповерхового зблокованого дачного котеджу, житловою площею 75,2кв.м., загальною площею 85,1кв.м., що розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с/ рада Дальницька , «Золотий Бугаз» масив, 18 (вісімнадцять) , корпус «Д», які були зареєстровані згідно з іпотечним договором, посвідченим 27.09.2014 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за реєстровим № 4022;

- застосування наслідків недійсності договору про розірвання іпотечного договору, укладеного 25.12.2014 між ПАТ «Імексбанк» та ТОВ «Україна», повернувши сторони у стан, який існував до укладання цього правочину, шляхом скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень про припинення іпотеки та обтяжень щодо майна ТОВ «Україна», а саме: апартамент №128 (сто двадцять вісім) двоповерхового зблокованого дачного котеджу, житловою площею 74,9кв.м., загальною площею 84,8кв.м., що розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с/ рада Дальницька, «Золотий Бугаз» масив, 18 (вісімнадцять ), корпус «Д »; апартамент №129 (сто двадцять дев`ять) двоповерхового зблокованого дачного котеджу, житловою площею 75,3кв.м., загальною площею 87,0кв.м., що розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с/ рада Дальницька, «Золотий Бугаз» масив, 18 (вісімнадцять), корпус « Д»; апартамент № 148 (сто сорок вісім) двоповерхового зблокованого дачного котеджу, житловою площею 75,1кв.м., загальною площею 86,8кв.м., що розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с/ рада Дальницька , «Золотий Бугаз» масив, 18 (вісімнадцять), корпус «Д »; апартамент №149 (сто сорок дев`ять) двоповерхового зблокованого дачного котеджу, житловою площею 75,7кв.м., загальною площею 85,6кв.м., що розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с/ рада Дальницька , «Золотий Бугаз» масив, 18 (вісімнадцять), корпус «Д »; апартамент № 158 (сто п`ятдесят вісім) двоповерхового зблокованого дачного котеджу, житловою площею 75,1кв.м., загальною площею 85,0кв.м., що розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с/рада Дальницька, «Золотий Бугаз» масив, 18 (вісімнадцять), корпус «Е»; апартамент №159 (сто п`ятдесят дев`ять) двоповерхового зблокованого дачного котеджу, житловою площею 75,3кв.м., загальною площею 87,0кв.м., що розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с/рада Дальницька, « Золотий Бугаз» масив, 18 (вісімнадцять ) , корпус «Е»; апартамент №160 (сто шістдесят) двоповерхового зблокованого дачного котеджу, житловою площею 75,5кв.м., загальною площею 85,4кв.м., що розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с/рада Дальницька , « Золотий Бугаз» масив, 18 ( вісімнадцять ) , корпус «Е»; апартамент №162 (сто шістдесят два) двоповерхового зблокованого дачного котеджу, житловою площею 75,3кв.м., загальною площею 85,2кв.м., що розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с/рада Дальницька, «Золотий Бугаз» масив, 18 (вісімнадцять), корпус «Е»; апартамент №196 (сто дев`яносто шість) двоповерхового зблокованого дачного котеджу, житловою площею 75,1кв.м., загальною площею 85,0кв.м., що розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с/ рада Дальницька , «Золотий Бугаз» масив, 18 (вісімнадцять ), корпус « Ж»; апартамент №221 (двісті двадцять один) двоповерхового зблокованого дачного котеджу, житловою площею 75,3кв.м., загальною площею 85,2кв.м., що розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с/рада Дальницька , « Золотий Бугаз» масив, 18 ( вісімнадцять) , корпус «Ж», які були зареєстровані згідно з іпотечним договором, посвідченим 27.09.2014 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за реєстровим № 4022.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що правочини, про застосування наслідків недійсності яких заявлено позов, визнано нікчемними Актом перевірки правочинів на предмет нікчемності, яка проведена відповідно до наказу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Імексбанк» від 02.03.2015 № 66-в, у зв`язку з тим, що банк безпідставно відмовився від власних майнових прав, що передбачені договором про зміни №3 та іпотечним договором, тому позивач вважає, що сторони мають бути повернуті у стан, який існував до укладання угоди про зміни №3 до Іпотечного договору (з майновим поручителем) від 24.12.2014 року до угоди про розірвання іпотечного договору. При цьому, станом на час вчинення договору про зміни № 3 та договору про розірвання, загальна заборгованість позичальника перед банком складала 145 017 751,43 грн.. Тобто, зобов`язання, станом на дату розірвання іпотечного договору, не було виконане Позичальником у повному обсязі, а отже у Банку існувало право застави, а як наслідок - майнова вимога до Іпотекодавця. Укладення договору іпотеки тягне за собою виникнення зобов`язальних правовідносин між іпотекодавцем та іпотекодержателем. Кредитор у таких правовідносинах має суб`єктивне право вимагати від іпотекодавця, у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання, одержання задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.12.2017 відкрито провадження у даній справі та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «ГАЛІОТ».

Ухвалою суду першої інстанції від 06.02.2018 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

Ухвалою господарського суду від 20.02.2018 залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача теперішніх власників апартаментів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ТОВ «БІЗНЕС РЕНТАЛС», ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

Рішенням Господарського суду Одеської області від 10.05.2018 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 05.09.2018 рішення Господарського суду Одеської області від 10.05.2018 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 26.02.2019 рішення судів попередніх інстанцій скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Господарського суду Одеської області.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 04.07.2019 року в задоволені позову відповідно повністю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що відбулась заміна забезпечення предметів нерухомості, наданих відповідачем позивачу, на нежитлові будівлі центрального стадіону «Чорноморець», оскільки 16.05.2017 Банк звернув стягнення на замінений предмет забезпечення у позасудовому порядку, визнавши за собою право власності на нього. За результатом зверненого стягнення на замінений предмет забезпечення грошові зобов`язання за Кредитним договором № 76/13 від 23.09.2013 є виконаними (наказ господарського суду про стягнення заборгованості за Кредитним договором є таким, що не підлягає виконанню). Отже, відповідно до ч.2 ст.11 Закону України «Про іпотеку» та п.3 ч.1 ст.512 ЦК України, ПрАТ «ФК «Чорноморець» набув статусу кредитора щодо ТОВ «ГАЛІОТ», а тому ПАТ «Імексбанк» звернулося до господарського суду за фактом відсутності його порушених прав, адже на момент звернення із позовними вимогами останній вже не мав статусу кредитора.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Банк звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, ухвалите нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Стягнути з ТОВ «Україна» на користь АТ «Імексбанк» понесені за час розгляду справи судові витрати (за подання позовної заяви, апеляційних скарг та касаційної скарги). Постановити окрему ухвалу стосовно судді господарського суду Одеської області Гута С.Ф. та направити її до Вищої ради правосуддя, оскільки останній, приймаючи рішення у даній справі, на думку апелянта, повністю проігнорував висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26.02.2019 у даній справі, в яких касаційна інстанція скасовуючи рішення попередніх інстанцій зробила ряд висновків щодо застосування норм матеріального права, які необхідно було врахувати для правильного вирішення даної справи.

Скаржник вважає, рішення незаконним та необґрунтованим, оскільки воно було ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Банк зазначає, що висновок місцевого суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, які полягають у застосуванні наслідків недійсності нікчемних Договору про зміни № З та Договору про розірвання, укладених у 2014 році, у зв`язку з тим, що на думку місцевого суду з позасудовим зверненням стягнення на Предмет іпотеки-2, яке відбулось у 2017 році, Банк втратив право на звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів не відповідає дійсності, адже, право на захист якого було подано даний позов виникло значно раніше, з огляду на відмову Банку у 2014 році від власних майнових вимог до Первісного іпотекодавця-1 та від своїх прав звернути стягнення на Предмет іпотеки-1 в рахунок погашення заборгованості Позичальника, саме на момент вчинення нікчемного правочину.

На думку апелянта, у правовідносинах що склалися між сторонами даного спору має місце не заміна предмету іпотеки, яка має оформлюватися відповідним договором про внесення змін до іпотечного договору, а укладення з іншим іпотекодавцем іншого іпотечного договору з іншим предметом іпотеки. Тому, висновок місцевого суду, що відбулася саме заміна предмету забезпечення, а не отримання повивачем іншого, окремого забезпечення грошових зобов`язань ТОВ «ГАЛІОТ» за Кредитним договором від 23.09.2013, не відповідає дійсним обставинам справи.

Крім цього, місцевим судом проігноровано правові висновки викладені касаційним судом по справах № № 916/1889/17 та 916/1316/17, які зроблено щодо аналогічних правовідносин, учасником яких було також АТ «ІМЕКСБАНК».

Скаржник зазначає, що висновок суду про те, що спір у справі № 916/3146/17 аналогічний справі № 916/3156/17 та фактично стосується наявності чи відсутності права застави АТ «ІМЕКСБАНК», не відповідає дійсним обставинам справи.

Також на думку Банка, місцевий суд безпідставно не врахував правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 18.04.2019 у справі №916/2238/17, з огляду на відмінність предмету позовних вимог та суб`єктність складу учасників у справах № № 916/3146/17 та 916/2238/17 (учасником останньої був АТ «ІМЕКСБАНК»). При цьому, місцевий суд послався на постанову Верховного Суду від 17.04.2019 у справі №204/7148/16-ц, у якій відмінний предмет позовних вимог та суб`єктний склад учасників у порівнянні зі справою № 916/3146/17.

Крім цього, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не застосував ч. 4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» (в редакції від 04.11.2018), яка мала бути застосована до правовідносин, які виникли між сторонами даного спору.Апелянт вважає, що ст. 36 Закону України «Про іпотеку» у будь-якій редакції закону не передбачає автоматичного припинення зобов`язання, яке забезпечено іпотекою, в повному обсязі у разі, якщо іпотекодержатель скористався своїм правом на задоволення вимог у позасудовому порядку, а лише вказує на недійсність вимог стосовно основного зобов`язання в тій його частині, в якій останнє було погашено за рахунок предмету іпотеки, тобто метою вказаної правої норми є захист інтересів іпотекодавця шляхом унеможливлення подвійного стягнення з нього заборгованості після позасудового врегулювання.

Також, скаржник посилаючись на постанову Рівненського апеляційного господарського суду у справі №918/539/17 від 16.01.2018 та постанову Львівського апеляційного господарського суду у справі №907/600/17 від 23.01.2018 зазначає, що внаслідок звернення стягнення на Предмет іпотеки 2 (нежитлові будівлі центрального стадіону «Чорноморець») за Іпотечним договором - 2, погашеною є заборгованість лише позивальників ТОВ «ТБА «ПРОМБУД», ТОВ «КРУЇЗ ДЕЛЮКС», ТОВ «КОМПАНІЯ ПО ТОРГІВЛІ» та ТОВ «МЕРЕЖА ГОТЕЛІВ ЧОРНОЕ МОРЕ». Стягнення на Предмет іпотеки - 2 відбулось в рахунок погашення заборгованості за іншими кредитними договорами, відмінними від тих, що є предметом розгляду даної справи, у зв`язку з чим, зобов`язання ТОВ «ГАЛІОТ» перед Банком та Кредитним договором не є погашеним, є дійсним та обов`язковим до виконання. Місцевий суд помилково дійшов висновку, що в силу положень ч. 2 ст. 11 Закону України «Про іпотеку» та п. 3 ч. 1 ст. 512 ЦК України, ПрАТ «ФК «Чорноморець» набув статусу кредитора щодо ТОВ «ГАЛІОТ». Разом з тим, звернення стягнення на Предмет іпотеки -2 в позасудовому порядку, яке було здійснено Банком, ніяк не впливає на нікчемність правочинів, що є предметом розгляду даної справи та не позбавляє Банк права звернутись до суду з позовом про застосування наслідків недійсності такого нікчемного правочину.

Крім цього, на думку Банку, правова оцінка факту звернення стягнення на Предмет іпотеки-2, наведена в ухвалі та постанові у справі №916/1387/15-г про визнання наказів такими, що не підлягають виконанню, не може оцінюватись як преюдиціальність і не є обов`язковою для господарського суду відповідно до ч. 7 ст. 75 ГПК України.

04.09.2019 та 20.09.2019 до суду апеляційної інстанції від ТОВ «Україна» та ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 надійшли відзиви на апеляційну скаргу, в яких останні не погоджуються з доводами апеляційної скарги в повному обсязі, вважають її необґрунтованою, а рішення суду першої інстанції таким, що прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, просили апеляційну скаргу Банку залишити без задоволення, а рішення господарського суду - без змін.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 23 вересня 2013 року між ПАТ «Імексбанк» (кредитор) та ТОВ «ГАЛІОТ» (позичальник) був укладений Кредитний договір про відкриття кредитної лінії №76/13, згідно якого кредитор зобов`язується надати позичальнику кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, надалі за текстом - кредит або кредитна лінія. Надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами або в повній сумі на умовах визначених цим договором в межах відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості до 140 580 000,00 гривень, зі сплатою фіксованої процентної ставки - 18,3% річних та кінцевим терміном повернення заборгованості за всіма траншами до 16 липня 2015 року (включно) на умовах, визначених договором (п. 1 додаткової угоди №5 до Кредитного договір про відкриття кредитної лінії №76/13 від 23.09.2013).

27 вересня 2013 року між ПАТ «ІМЕКСБАНК» (Іпотекодержатель) та ТОВ «Україна» (Іпотекодавець) був укладений Іпотечний договір з майновим поручителем, предметом якого є забезпечення вимог Іпотекодержателя за кредитним договором про відкриття кредитної лінії №76/13 від 23.09.2013, який укладено між Іпотекодержателем та ТОВ «ГАЛІОТ» (далі Боржник), стосовно повернення отриманої суми кредиту, несплачених відсотків, комісій, неустойок і штрафів у повному обсязі тощо (основне зобов`язання) /далі також - іпотечний договір-1/. Предметом іпотеки є визначене нерухоме майно.

27.11.2014 рішенням кредитного комітету ПАТ «Імексбанк», оформленим Протоколом засідання кредитного комітету Банка № 92/3, крім іншого, вирішено: вивести з-під застави Банка майно ТОВ «Україна» передане в іпотеку ПАТ «Імексбанк» шляхом укладення Іпотечного договору від 27.09.2013; прийняти в забезпечення майно, іпотеку у вигляді нежитлових будівель центрального стадіону «Чорноморець».

24.12.2014 між ПАТ «ІМЕКБАНК» (Іпотекодержатель) та ТОВ «Україна» (Іпотекодавець) укладено договір про зміни до Іпотечного договору № 3, за умовами якого сторони дійшли згоди про припинення іпотеки стосовно частини нерухомого майна, яке розташоване за адресою Одеська область, Овідіопольський район, с/рада Дальницька , «Золотий Бугаз» масив, 18 , а саме: апартамент № 21 двоповерхового зблокованого дачного котеджу, житловою площею 75.3 кв.м., загальною площею 85,2 кв.м., корпус «А»; апартамент 32 двоповерхового зблокованого дачного котеджу, житловою площею 75,2 кв.м., загальною площею 85,1 кв. м., корпус «Б»; апартамент № 95 двоповерхового зблокованого дачного котеджу, житловою площею 75,6 кв.м., загальною площею 87,3 кв. м., корпус «Г»; апартамент № 119 двоповерхового зблокованого дачного котеджу, житловою площею 74,8 кв.м., загальною площею 84,7 кв. м., корпус «Г»; апартамент № 125 двоповерхового зблокованого дачного котеджу, житловою площею 75,4 кв. м., загальною площею 87.1 кв. м., корпус «Д»; апартамент № 126 двоповерхового зблокованого дачного котеджу, житловою площею 75,2 кв. м., загальною площею 85,1 кв. м., корпус «Д» (предмет іпотеки -1).

В п.3 Договору про зміни № 3 зазначено, що він є підставою для зняття заборони відчуження вищезазначеного нерухомого майна, яке є частиною предмета іпотеки за Іпотечним договором від 27.09.2013.

25.12.2014 Між ПАТ «ІМЕКБАНК» (Іпотекодержатель) та ТОВ «Україна» (Іпотекодавець) було укладено договір про розірвання Іпотечного договору з майновим поручителем, за умовами якого за взаємною згодою та керуючись ст.ст. 651-654 Цивільного кодексу України, сторони вирішили розірвати Іпотечний договір (з майновим поручителем), укладений між ПАТ «ІМЕКСБАНК» та ТОВ «Україна», посвідчений 27.09.2013 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за реєстровим №4022, з договором про внесення змін № 1, посвідченим 14.10.2013 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за реєстровим №4335, договором про зміни № 2, посвідченим 29 липня 2014 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за реєстровим № 3988 та договором про внесення змін № 3, посвідченим 24 грудня 2014 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за реєстровим № 6117.

Того ж дня, 25.12.2014 між АТ „Імексбанк" та ПрАТ „Футбольний клуб „Чорноморець" (майновий поручитель у тому числі ТОВ «ГАЛІОТ») був укладений іпотечний договір (з майновим поручителем), відповідно до п. 1.1 якого цей договір іпотеки забезпечує вимоги АТ „Імексбанк" за кредитним договором стосовно повернення отриманої суми кредиту, несплачених відсотків, комісій, неустойок і штрафів у повному обсязі тощо.

П. 1.3 вказаного договору передбачено, що предметом іпотеки є нерухоме майно: нежитлові будівлі центрального стадіону „Чорноморець", які складаються з будівель, загальною площею 80 289 кв.м., основною площею 67 037, 5 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська (вул. Енгельса), буд. 1/20 .

Відповідно до п.п.1.4, 1.5 зазначеного договору оціночна вартість вищевказаного предмету іпотеки згідно висновку №112014/7-1, складеного 20.11.2014 експертом оцінювачем ТОВ „АППРАЙЗЕР", становить 7 800 000 000 грн. Заставна вартість предмета іпотеки визначається сторонами в сумі 7 800 000 000 грн.

Таким чином, внаслідок укладання правочинів, наслідки нікчемності яких просить застосувати позивач, умови кредитного договору щодо його забезпеченості не були порушені, оскільки йог забезпечено іншим іпотечним договором.

Із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №87349452 від 17.05.2017р. (т.1 а.с. 152-158) вбачається, що стосовно нерухомого майна, а саме: будівель, нежитлових будівель центрального стадіону „Чорноморець", який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська, буд. 1/20, 25.12.2014р. внесено запис про іпотеку на підставі іпотечного договору з майновим поручителем від 25.12.2014, де іпотекодержатель - АТ „Імексбанк", майновий поручитель - АТ „Футбольний клуб „Чорноморець", боржник - ТОВ «ГАЛІОТ» та 16.05.2017 внесено запис про право власності зазначеного нерухомого майна на підставі іпотечного договору від 25.12.2014р., згідно якого власник - АТ „Імексбанк".

26.01.2015 на підставі постанови Правління Національного банку України №50 «Про віднесення ПАТ «Імексбанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 26.01.2015 №16 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Імексбанк», згідно з яким з 27.01.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Імексбанк» Северина Ю.П.

02.03.2015 наказом Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Імексбанк» № 66-в створено комісію, якій наказано у строк до 20.03.2015 здійснити детальну перевірку правочинів (у тому числі договорів), укладених або розірваних в період з 27.01.2014 по 27.01.2015, які підпадають під критерії, зазначені в ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

27.05.2015 виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення №105 «Про початок процедури ліквідації АТ «Імексбанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Імексбанк» і призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ «Імексбанк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Северина Ю.П. строком на 1 рік з 27.05.2015 до 26.05.2016 включно. Зазначене рішення прийнято відповідно до рішення Правління Національного банку України від 21.05.2015 №330 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Імексбанк».

19.10.2015 рішенням Господарського суду Одеської області у справі №916/1387/15-г було задоволені позовні вимоги Банка та стягнуто з ТОВ «ГАЛІОТ» на користь ПАТ «ІМЕКСБАНК» заборгованість за кредитом у сумі 140 580 000,00 грн., відсотки за користування кредитом у сумі 15 064 403, 66 грн., пеню у сумі 3 118 206, 43 грн. за Кредитним договором від 23.09.2013, у забезпечення виконання якого на момент винесення рішення суду та набрання ним чинності, був укладений Іпотечний договір (з майновим поручителем) від 25.12.2014 з ПрАТ «ФК «Чорноморець» /далі також -іпотечний договір-2/. На виконання зазначеного рішення суду було видано наказ.

19.10.2015 рішенням виконавчої дирекції Фонду №189 відкликано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Імексбанк» у ОСОБА_14 з 20.10.2015 та призначено уповноваженою особою Фонду і делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Імексбанк» провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Гаджиєва С.О. з 20.10.2015.

15.01.2016 на виконання приписів ч. 2 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Імексбанк» Гаджиєвим С.О. направлено на адресу ТОВ «Україна» повідомлення про нікчемність правочинів, а саме договору про розірвання іпотечного договору (з майновим поручителем) від 25.12.2014, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. та зареєстрованого в реєстрі за №6131, укладеного між ТОВ «Україна» та АТ «Імексбанк» та договору про зміни №3 до іпотечного договору (з майновим поручителем) від 24.12.2014, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. та зареєстрованого в реєстрі за №6117, укладеного між ТОВ «Україна» та АТ «Імексбанк».

28.04.2016 рішенням виконавчої дирекції Фонду №638 продовжено строки здійснення процедури ліквідації АТ «Імексбанк» на два роки по 26.05.2018; продовжено повноваження ліквідатора АТ «Імексбанк», визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зокрема статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в тому числі з підписанням всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Гаджиєву Сергію Олександровичу строком на два роки по 26.05.2018 включно.

01.09.2016 рішенням виконавчої дирекції Фонду №1697 відсторонено від виконання обов`язків уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Імексбанк» та відкликано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Імексбанк» у Гаджиєва С.О. з 05.09.2016 та призначено уповноваженою особою Фонду і делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Імексбанк» провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Матвієнку Андрію Анатолійовичу з 05.09.2016.

16.05.2017 ПАТ «Імексбанк» здійснило позасудове задоволення своїх кредиторських вимог шляхом реєстрації за собою права власності на нежитлові будівлі центрального стадіону «Чорноморець», загальною площею 80 289,00 м2, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська (вул. Енгельса), будинок 1/20 , оціночна вартість якого, згідно Висновку № 112014/7-1 від 20.11.2014 експерта-оцінювача ТОВ «АППРАЙЗЕР», становить 7 800 000 000, 00 грн. Набуття ПАТ «Імексбанк» в позасудовому порядку права власності на предмет іпотеки - будівлі та споруди стадіону «Чорноморець», відповідно до умов Іпотечного договору (з майновим поручителем) ПрАТ «ФК «Чорноморець» від 25.12.2014, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 6134 та те, що іпотечним договором було передбачено забезпечення зобов`язань ТОВ «ГАЛІОТ» за Кредитним договором (із урахуванням додаткових угод) щодо сплати кредиту, відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій, а тому виданий господарським судом Одеської області наказ від 06.11.2015, було визнано таким, що не підлягає виконанню (ухвала Господарського суду Одеської області від 20.07.2018 у справі № 916/1387/15-г, яка залишена без змін Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 06.09.2018, зазначені судові рішення набрали законної сили у визначеному законом порядку та відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України мають приюдиційне значення для розгляду даної справи, оскільки спір виник між тими ж сторонами та з того ж предмету).

Отже, предметом позову у даній справі є вимоги Банку про застосування наслідків недійсності нікчемних правочинів, а саме: договору про зміни №3, укладеного 24.12.2014 між ПАТ «Імексбанк» та ТОВ «Україна», та договору про розірвання іпотечного договору, укладеного 25.12.2014 між ПАТ «Імексбанк» та ТОВ «Україна» та повернення сторін у стан, який існував до укладання цих правочинів, шляхом скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень про припинення іпотеки та обтяжень щодо майна ТОВ «Україна».

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Право іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Іпотека припиняється у разі: набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки (ч. 5 ст. 3, ст. 7, ст. 17 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до ч.2 ст.11 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов`язанням.

Положення статті 36 Закону України «Про іпотеку» передбачають таку підставу припинення зобов`язання, як позасудове врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки з метою забезпечення вимог кредитора - іпотекодержателя. У разі завершення такого позасудового врегулювання, тобто звернення стягнення на предмет іпотеки у способи, визначені статтею 37 Закону України «Про іпотеку», зобов`язання припиняється, оскільки за положеннями Закону усі наступні вимоги є недійсними.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем).

Отже, аналізуючи вищевикладене, судова колегія дійшла висновку, що у разі задоволення вимог іпотекодержателя майновим поручителем за рахунок предмета іпотеки відносини між іпотекодержателем, який є кредитором, та іпотекодавцем припиняються, а в майнового поручителя при цьому виникає право регресу до боржника, отже, права кредитора за основним зобов`язанням набуває майновий поручитель.

З матеріалів справи вбачається, що відбулась заміна забезпечення предметів нерухомості наданих відповідачем позивачу на нежитлові будівлі центрального стадіону «Чорноморець» (заява свідка ОСОБА_17 від 12.04.2019, Витяг з Протоколу № 98.3 засідання Наглядової ради ПАТ «Імексбанк» від 27.11.2014 (т. 17, а.с. 84, 87)). 16.05.2017 Банк звернув стягнення на замінений предмет забезпечення у позасудовому порядку, визнавши за собою право власності на нього. За результатом зверненого стягнення на замінений предмет забезпечення грошові зобов`язання за Кредитним договором № 76/13 від 23.09.2013 є виконаними (наказ господарського суду про стягнення заборгованості за Кредитним договором є таким, що не підлягає виконанню), отже відповідно до ч.2 ст.11 Закону України «Про іпотеку» та п.3 ч.1 ст.512 ЦК України, ПрАТ «ФК «Чорноморець» набув статусу кредитора щодо ТОВ «ГАЛІОТ», а тому ПАТ «Імексбанк» звернулося до господарського суду за фактом відсутності його порушених прав, адже на момент звернення із позовними вимогами статусом кредитора останній вже не володів.

Відповідно до ч.4 ст.3 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності.

Частиною 5 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Ч.4 ст.3 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності.

Частиною 5 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Таким чином не зважаючи на нікчемність договору про зміни №3, укладеного 24.12.2014 та договору про зміни №3, укладеного 24.12.2014 договору про зміни №3, укладеного 24.12.2014, наслідки їх нікчемності у вигляді державної реєстрації прав та їх обтяжень про припинення іпотеки та обтяжень щодо майна ТОВ «Україна» не можуть бути застосовані через відсутність зобов`язань, які забезпечувалися зазначеними договорами.

За таких обставин, враховуючи ту обставину, що у позивача відсутнє право, на захист якого він звернувся з даним позовом, судова колегія вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову Банку.

Судова колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ПАТ «Імексбанк» про застосування наслідків недійсності нікчемних правочинів, укладених у 2014 p., у зв`язку з тим, що за наслідком позасудового звернення стягнення на нежитлові будівлі центрального стадіону «Чорноморець», яке відбулося у 2017року, Банк втратив право на звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів, у зв`язку з наступним.

Укладення спірних Договору про зміни № 3 та Договору про розірвання відбулося 24.12.2014 та 25.12.2014 відповідно. Звернення стягнення Банком на нежитлові будівлі центрального стадіону Чорноморець у позасудовому порядку відбулося 16.05.2017, а звернення ПАТ «Імексбанк» до господарського суду із позовною заявою, за наслідком подання якої було відкрито провадження у справі №916/3146/17- 18.12.2017. Отже, звернення ПАТ «Імексбанк» до суду із позовною заявою відбулося не лише після укладення спірних договорів, але й після звернення стягнення на відповідний предмет іпотеки, а тому, висновок місцевого суду, що Банк втратив право на звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів є правомірним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги, що у правовідносинах які склалися між сторонами даного спору має місце не заміна предмету іпотеки, яка має оформлюватися відповідним договором про внесення змін до іпотечного договору, натомість у ситуації, яка є предметом розгляду у даній справі, відбулося укладення з іншим іпотекодавцем іншого іпотечного договору з іншим предметом іпотеки, спростовуються доказами наявними в матеріалах справи.

Згода іпотекодержателя на заміну предмету забезпечення, виражена у Протоколі засідання кредитного комітету ПАТ «Імексбанк» № 92/3 від 27.11.2014 (далі - Протокол Кредитного комітету) та Протоколі № 98.3 засідання Наглядової ради ПАТ «ІМЕКСБАНК» від 27.11.2014 (далі - Протокол Наглядової ради) є цілком прийнятною формою згоди ПАТ «Імексбанк» щодо заміни предмету забезпечення, що не суперечить вимогам ст. ст.579 ЦК України, оскільки зазначена стаття не вимагає будь-якої конкретної форми згоди заставодержателя на зміну предмета застави (у тому числі щодо передбачення такої заміни у забезпечувальних договорах)

Не відповідають дійсності, доводи апеляційної скарги, що місцевим судом проігноровано правові висновки викладені касаційним судом по справах №№916/1889/17 та 916/1316/17, оскільки господарський суд детально проаналізував зазначені справи та встановив, що визначальними висновками зазначених рішень Верховного Суду є те, що як у матеріалах справи № 916/1889/17, так і у матеріалах справи № 914/1316/16 відсутні докази, які підтверджують припинення зобов`язання за кредитними договорами внаслідок звернення стягнення на предмет іпотеки та реєстрації за позивачем права власності на нежитлові будівлі центрального стадіону «Чорноморець». Відтак, встановлені цими судовими рішеннями обставини є відмінними від обставин встановлених у справі № 916/3146/17, які навпаки свідчать про припинення зобов`язання за кредитним договором ТОВ «ГАЛІОТ» у результаті позасудового звернення стягнення 16.05.2017 Позивачем на нежитлові будівелі центрального стадіону «Чорноморець» та визнаного у зв`язку з цим наказу про стягнення відповідної заборгованості таким, що не підлягає виконанню.

Також, судова колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що місцевий суд безпідставно не врахував правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 18.04.2019 року по справі № 916/2238/17, адже у справах №916/2238/17 та № 916/3146/17 відмінні предмет позовних вимог та суб`єктивний склад учасників. Крім цього, зазначеною постановою касаційного суду у справі №916/2238/17 було скасовано попередні судові рішення, внаслідок чого Верховний Суд, направляючи її на новий розгляд до суду першої інстанції, акцентував увагу на не дослідженні судами попередніх інстанцій кількості вимог кредиторів та переліку зобов`язань, які були забезпечені іпотечним договором, а також вимоги яких з цих кредиторів та в якому обсязі були погашені та які вимоги кредиторів залишились не погашеними внаслідок звернення стягнення на предмет іпотеки.

Щодо доводів апеляційної скарги про помилковість висновку у Рішенні щодо припинення зобов`язань за Кредитним договором на підставі ч.4 ст.36 Закону України «Про іпотеку» внаслідок звернення стягнення на нежитлові будівлі центрального стадіону «Чорноморець», судова колегія зазначає наступне.

Рішенням судом першої інстанції встановлено звернення стягнення на єдиний замінений предмет іпотеки (нежитлові будівлі центрального стадіону «Чорноморець»), внаслідок чого припинилися зобов`язання за Кредитним договором у основного боржника (ТОВ «ГАЛІОТ»), що, у свою чергу, свідчить про те, що відсутня непогашена частина порушеного основного зобов`язання, на яку вказує ПАТ «ІМЕКСБАНК», як на підставу неможливості застосування до спірних правовідносин ч.4 ст.36 Закону України «Про іпотеку» (у редакції від 19.10.2016 р.).

Апелянт вважає, що до спірних правовідносин має застосовуватися чинна редакція ч.4 ст.36 Закону України «Про іпотеку», однак судова колегія не погоджується з такою думкую скаржника, оскільки ч.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» від 03.07.2018 № 2478-УІІІ, відповідно до якої цей Закон застосовується до відносин, що виникли після введення його в дію, а також до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію, крім ч.4 ст.36 Закону України «Про іпотеку», що застосовується виключно до договорів і угод, укладених після введення в дію цього Закону. Такий зміст ч.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» від 03.07.2018 щодо особливості застосування ч.4 ст.36 Закону України «Про іпотеку», свідчить про однозначність висновку щодо автоматичного припинення зобов`язання, яке забезпечено іпотекою, в повному обсязі у разі, якщо іпотекодержатель скористався своїм правом на задоволення вимог у позасудовому порядку, що передбачено ч.4 ст.36 Закону України «Про іпотеку» (у редакції від 19.10.2016 ).

Крім цього, доводи апеляційної скарги про відсутність статусу преюдиційності ухвали Господарського суду Одеської області від 20.07.2018 у справі № 916/1387/15-г та постанови Одеського апеляційного господарського суду від 06.09.2018 у справі №916/1387/15-г (в яких наказ Господарського суду Одеської області від 06.11.2015 у справі № 916/1387/15-г визнано таким, що не підлягає виконанню), у яких зроблено висновок про припинення зобов`язань ТОВ «ГАЛІОТ» за Кредитним договором перед Банком, є помилковими, оскільки суперечать ст.74 ГПК України. Судова колегія вважає, що в рішенні суду належним чином обґрунтовано преюдиційність визнання наказу таким, що не підлягає виконанню в ухвалі та постанові у справі №916/1387/15-г, оскільки постановою апеляційного господарського суду від 06.09.2018, яка є судовим рішенням, яке відповідає ч. 1 ст.232 ГПК України, встановлено обставини погашення основного зобов`язання за Кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 76/13 від 23.09.2013 внаслідок звернення стягнення позивачем на нежитлові будівлі центрального стадіону «Чорноморець» в позасудовому порядку між тими ж сторонами та з того ж предмету, що у свою чергу, є предметом розгляду даної справи № 916/3146/17. Натомість, апелянт помилково намагається обґрунтувати існування такої преюдиційності у Постанові Рівненського апеляційного господарського суду від 16.01.2018 у справі №918/539/17 та Постанові Львівського апеляційного господарського суду від 23.01.2018 у справі № 907/600/17, з огляду на висновки Постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.04.2019 у справі №916/2238/17, у яких зазначено про погашення грошових зобов`язань лише чотирьох позичальників (ТзОВ «ТБА «ПРОМБУД», ТзОВ «КРУЇЗ ДЕЛЮКС», ТзОВ «КОМПАНІЯ ПО ТОРГІВЛІ» та ТзОВ «МЕРЕЖА ГОТЕЛІВ «ЧОРНЕ МОРЕ»), відмінних від ТОВ «ГАЛІОТ», внаслідок звернення стягнення Банком у позасудовому порядку на нежитлові будівлі центрального стадіону «Чорноморець», оскільки ТОВ «ГАЛІОТ» не було участником їх розгляду.

Щодо доводів скаржника про постановления окремої ухвали стосовно судді Гута В.Ф., який розглядав справу № 916/3146/17 при новому розгляді, судова колегія знаходить правових підстав для їх задоволення, з огляду на їх необґрунтованість та з врахуванням присів статті 246 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими постановлення окремої ухвали є правом суду, а не його обов`язком (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.02.2019 у справі № 800/500/16).

Адже, місцевим господарським судом при новому розгляді справи належно виконано вказівки суду касаційної інстанції, а саме у Рішенні: не ставилося під сумнів вірність процедури виявлення нікчемних правочинів, що була проведена Банком - відповідно, суд дотримався відповідної вказівки; справа вирішена в залежності від встановленого та у відповідності до вимог закону, як на те вказав Верховний Суд. В оскарженому рішенні належно та детально проаналізовано всі фактичні обставини справи; враховано висновок про відсутність значення оплатності/безоплатності при відмові від власних майнових вимог, що виражено у наступному: при встановленні обставини відмови від власної майнової вимоги платність чи безоплатність її значення не має, проте, наслідком відмови банку від власної майнової вимоги, є безповоротна втрата банку за рахунок останньої вимагати задоволення його грошових вимог, чого в кінцевому результаті не відбулося.

Отже, наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи, не спростовують висновків місцевого суду та не доводять їх помилковість, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів прийшла до висновку про те, що Господарський суд Одеської області ретельно з`ясував всі обставини справи, надав належну оцінку наявним в ній доказам, відтак ухвалив законне та обґрунтоване рішення, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення слід залишити без змін.

Згідно із ст.129 ГПК України витрати скаржника по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення Господарського суду Одеської області від 04.07.2019 року у справі №916/3146/17 залишити без змін, апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Імексбанк» - без задоволення.

Відповідно до ст. 284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів, які обчислюються у відповідності до ст. 288 ГПК України.

Повний текст складено 4.11.2019 о 12.00.

Головуючий суддя Разюк Г.П.

Суддя Будішевська Л.О.

Суддя Таран С.В.