ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

31.10.2019 Справа № 920/895/19
м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі судді Котельницької В.Л., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи № 920/895/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпульс Схід», м. Львів

до відповідача Фізичної особи-підприємця Литвиненко Любові Іванівни, м. Суми,

про стягнення 16 855,08 грн,

ВСТАНОВИВ:

22.08.2019 позивач звернувся до суду з позовною заявою, відповідно до якої просить стягнути з відповідача 16855,08 грн заборгованості за поставлений твар згідно умов договору № ІС1210662 від 13.03.2019, укладеним між сторонами даного спору, а також 1921,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 27.08.2019 у справі №920/895/19 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду, відкрити провадження у справі № 920/895/19; справу розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами; встановити відповідачу строк для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позов до 16.09.2019; встановити позивач строк для подання до суду відповіді на відзив до 26.09.2019; а також встановити відповідачу строк для подання до суду заперечення до 07.09.2019.

Копію вищезазначеної ухвали судом направлено на адресу відповідача, яка зазначена позивачем у позовній заяві.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі, направлена на адресу відповідача: АДРЕСА_1 , повернута на адресу суду 01.10.2019.

Частиною четвертою статті 89 Цивільного кодексу України визначено, що відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини першої статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який зроблено судом, у відповідності до вимог статті 11 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», за запитом № від 27.08.2019, станом на 27.08.2019 відповідач - ФОП Литвиненко Л .І . зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

З наявних у матеріалах справи документів, зокрема зі змісту спірного договору, вбачається, що фактичним місцезнаходженням відповідача є: м. Суми, вул. Данила Галицького, 178.

У зв`язку із встановленими обставинами суд супровідними листами від 09.10.2019 направив відповідачеві копії ухвали про відкриття провадження у справі №920/895/19 від 27.08.2019 як на адресу: АДРЕСА_1 , так і на адресу: АДРЕСА_6

30.10.2019 судом за допомогою сервісу Укрпошти відстежено відправлення на трек-номерами 240 та 232 (копії ухвал про відкриття провадження у справі, направлені відповідачу) та встановлено факт невручення адресату вказаних поштових відправлень, причинами невручення зазначено «інші причини».

Відповідно до частин 3, 7 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

За змістом пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою Судова повістка з поважних причин, рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причин невручення. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання, відсутності адресата, інше.

Згідно з п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення (ухвали) є день проставлення у поштовому відділенні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що відповідно до приписів п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи Господарським судом Сумської області.

Станом на 31.10.2019 від відповідача на адресу суду не надходило відзиву та письмових заперечень щодо позовних вимог позивача.

Відповідно до статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими Господарським процесуальним кодексом України для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

За приписами статті 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

За змістом статті 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до частини четвертої статті 11 Господарського процесуального кодексу України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки та подання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України, статтями 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлені наступні обставини.

13.03.2019 між ТОВ «Іпмульс Схід» (позивач, продавець) та ФОП Литвиненко Л.І . (відповідач, покупець) укладено договір № ІС121062.

Відповідно до п. 1.1.1-1.1.3 Договору продавець зобов`язується передати у власність покупця продукти харчування, алкогольні та безалкогольні напої, обладнання, та/або непродовольчі товари в асортименті відповідно до переданої продавцем Комерційної пропозиції та/або Прайс-листа, що чинні на дату поставки, надалі Товар, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити Товар.

Предметом цього договору є Товар, який є у продавця на момент укладення договору та/або на момент узгодження замовлення покупця.

Купівля-продаж Товару за цим договором здійснюється партіями відповідно до узгоджених продавцем замовлень покупця.

Згідно умов п. 1.2.2 договору покупець зобов`язується прийняти товар і оформити із свого боку накладні (товарно-транспортні накладні або інші документи) про приймання-передачу Товару.

Відповідно до умов п. 2.2 договору ціна на Товар встановлюється за домовленістю сторін.

Факт поставки товару покупцю на загальну суму 20 821,98 грн підтверджується матеріалами справи, а саме: видатковими накладними № 17240/0023213, №17240/0023214 від 18.05.2019, товарно-транспортними накладними № 17240/0023213, № 17240/0023214 від 18.05.2019, видатковою накладною № 17240/0023737 від 22.05.2019, товарно-транспортною накладною № 17240/0023737 від 22.05.2019, видатковими накладними № 17240/0025000, № 17240/0025002, № 17240/0024999 від 29.05.2019, товарно-транспортними накладними № 17240/0025000, № 17240/0025002, № 17240/0024999 від 29.05.2019.

Відповідно до п. 1.6.1 договору покупець зобов`язаний оплатити продавцю прийнятий від останнього товар протягом 14 календарних днів з моменту прийняття цього товару.

Судом встановлено, що відповідно до накладної на повернення від покупця №17240/01288 від 11.06.2019 відповідач повернув позивачу товар на суму 3966,90 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач належним чином в обумовлені в договорі строки розрахунку за поставлений товар в сумі 16855,08 грн (з урахуванням вартості повернутого товару) не здійснив.

Станом на день звернення позивача до суду з позовом сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 16855,08 грн.

Відповідно до частини першої статті 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 174 Господарського кодексу України визначено, що підставою виникнення господарських зобов`язань зокрема є господарські договори та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачених законом, але такі, які йому не суперечать.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено обов`язок суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до вимог частини першої статті 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Суд, дослідивши умови укладеного договору № ІС121062 зазначає, що між сторонами у справі склались правовідносини з поставки товару.

За приписами частини першої статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Пунктом 1 частини першої статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару (ст. 664 Цивільного кодексу України).

Суд зазначає, що наявність у відповідача заборгованості у розмірі 16855,08 грн перед позивачем підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не була спростована, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача у даній справі підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин першої, третьої статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи з фактичних обставин даної справи, враховуючи, що спір між сторонами виник в результаті неправомірних дій відповідача, відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір в сумі 1921,00 грн покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 232, 233, 236 238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Литвиненко Любові Іванівни ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпульс Схід» (79000, м. Львів, вул. Костюшка, 18; ) 16855,08 грн заборгованості за договором № ІС121062 від 13.03.2019, 1921,00 грн відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст. 256 ГПК України). Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України). Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено 31.10.2019.

Суддя В.Л. Котельницька