Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.10.2019 м. Івано-ФранківськСправа № 909/975/19

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Максимів Т. В. , секретар судового засідання Масловський А. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Стандартпарк Україна"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Кулев-Інвест"

про стягнення заборгованості в сумі 120 203 грн 95 к.

за участю:

від позивача: Лаврук Юрій Володимирович,

від відповідача: представник не з"явився,

встановив: до Господарського суду Івано-Франківської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Стандартпарк Україна" із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кулев-Інвест" про стягнення заборгованості в сумі 120203 грн 95 к.

Вирішення судом процесуальних питань.

13.09.2019 суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду, відкрити провадження у справі, здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначив засідання по справі на 08.10.2019.

08.10.2019 суд задоволив клопотання відповідача вх.№17127/19 від 07.10.2019 та постановив відкласти судове засідання у справі на 29.10.2019.

Відповідач своїм конституційним правом на захист прав і охоронюваних законом інтересів не скористався, відзиву на позов не подав, явки уповноваженого представника в судові засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомляв; про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, ухвалами суду направленими відповідачу рекомендованою кореспонденцією та отриманими останнім, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про розгляд судової справи і забезпечення його явки в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів, що дає підстави для висновку суду щодо розгляду справи в порядку, передбаченому статтею 202 ГПК України.

Статтею 178 ГПК України передбачене право відповідача подати суду відзив на позовну заяву. Разом з тим, як визначено в ч. 3 цієї статті, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності судового процесу, суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

В судовому засіданні 29.10.2019 суд проголосив вступну та резолютивну частину рішення.

Позиція позивача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач на виконання умов укладеного між сторонами договору поставки №47-ЛВ від 18.04.2019 поставив відповідачу товар, а відповідач в порушення умов цього договору не виконав взяте на себе зобов"язання щодо оплати отриманого товару, у зв"язку з чим просить стягнути заборгованість в сумі 118205 грн 21 к., пені в сумі 1825 грн 74 к. та керуючись ст.625 Цивільного кодексу України відшкодувати 146 грн 00 к. 3% річних. Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст. 525, 526, 549, 712 ЦК України.

Заперечення відповідача.

Відповідач відзив на позов не надав, проти позову не заперечив, доказів оплати товару не подав.

Обставини справи. Оцінка доказів.

Предметом спору є матеріально- правова вимога Товариства з обмеженою відповідальністю "Стандартпарк Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кулев-Інвест" про стягнення заборгованості в сумі 120203 грн 95 к.

18.04.2019 сторони спору уклали договір поставки №47-ЛВ (далі-договір), відповідно до умов якого ТОВ "Стандартпарк Україна" - постачальник зобов"язався, згідно замовлення покупця ТОВ "Кулев-Інвест" поставити і передати у власність покупця товар разом з усіма його приналежностями та стосовними його документами, а покупець прийняти та своєчасно і у повному розмірі здійснити оплату на умовах цього договору товару, асортимент, кількість і ціна за одиницю якого вказуються у рахунках-фактурах, видаткових накладних і/або Специфікаціях, що є невід"ємними частинами цього договору.

Згідно п.1.2 договору постачальник зобов"язується поставляти товар окремими партіями в кількості і асортименті, визначених у Заявках-Замовленнях покупця.

Сторони у п.2.1 договору погодили, що якщо у Специфікації не вказано інше, умови поставки товару приймаються на умовах: EXW Франко-склад (м.Київ, пр-т Перемоги 67), згідно Інкотермс 2010.

Право власності на товар, а також ризик випадкової загибелі товару, переходять до покупця в момент підписання відповідальною особою покупця видаткової (та/або товарно-транспортної) накладної, що є підтвердженням належного виконання постачальником умов даного договору. Підписання представником покупця видаткової накладної засвідчує належне виконання постачальником умов договору по поставці товару та засвідчує узгодження з покупцем асортименту, кількості, якості та вартості (ціни) товару, зазначеної у видатковій накладній (п.2.5. договору).

Відповідно до п.3.2 договору, якщо інше не вказано у Специфікації, оплата товару проводиться 50% передоплатою та оплатою наступних 50% в день сповіщення покупця про готовність відвантаження продукції постачальником. Оплата здійснюється шляхом перерахування грошових коштів у національній валюті України з поточного рахунку покупця на поточний рахунок постачальника, на підставі наданого постачальником рахунка.

Днем здійснення платежу вважається день, в який сума, що підлягає сплаті, поступає на розрахунковий рахунок постачальника (п.3.3 договору).

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами й діє до 31 грудня 2019 року, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов"язань (п. 9.1. договору).

На виконання умов договору, позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 436410 грн 43 к., в підтвердження чого подав копії видаткової накладної №ЛВ000000373 від 31 травня 2019 року та довіреності №100 від 27.05.2019, які приєднані до матеріалів справи.

Відповідач в порушення умов договору здійснив часткову оплату за поставку товару на суму 318205 грн 22 к.

01.08.2019 позивач звернувся до відповідача із претензією №11 про сплату заборгованості, яку відповідач залишив без відповіді та задоволення.

У зв"язку з невиконанням відповідачем зобов"язання з повної оплати отриманого товару позивач звернувся за захистом порушеного права до суду.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 ГК України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України (ч. 2 ст. 67 ГК України).

Згідно ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 ЦК України).

На підставі господарського договору між суб`єктами господарювання виникають господарські зобов`язання, в силу яких один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (ст.173, 174 ГК України).

Згідно з ч. 1 ст. 179 ГК України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Частиною 1 ст. 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 525, 526, 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як передбачено п. 2 ч. 1 ст. 664 ЦК України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до статей 73, 74, 81 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Висновок суду.

Отже, суд встановив, що відповідач у встановлений строк свого обов`язку з оплати поставленого товару не виконав; обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, не навів; доказів виконання зобов"язання не надав, доводи позивача не спростував, відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Факт порушення відповідачем свого зобов`язання щодо оплати товару в строк, встановлений договором підтверджується матеріалами справи, тому вимога позивача про стягнення з відповідача 118205 грн 21 к. заборгованості обґрунтована та належить до задоволення.

Суд перевірив правильність нарахування позивачем 3 % річних та пені за період з 29.07.2019 - 13.08.2019 та задовольняє їх за розрахунком суду в сумі 145 грн 73 к. - 3% річних та 1651 грн 63 к. - пені, оскільки розрахунок позивача який наявний в матеріалах справи є арифметично невірним.

За таких обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача 118205 грн 21 к. - заборгованості, 145 грн 73 к. - 3% річних та 1651 грн 63 к. - пені.

В частині позовних вимог про стягнення 27 к. - 3% річних та 201 грн 11 к. пені - в позові належить відмовити.

Судові витрати.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При зверненні з позовом позивач сплатив судовий збір в розмірі 1921 грн 00 к., що підтверджується платіжним дорученням №24422 від 13 серпня 2019 року.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, судовий збір в розмірі 1917 грн 78 к. суд покладає на відповідача, судовий збір в розмірі 3 грн 22 к. - на позивача. Керуючись ст. 8, 124 Конституції України, ст. 2, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Стандартпарк Україна" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Кулев-Інвест" про стягнення заборгованості в сумі 120203 грн 95 к. - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кулев-Інвест", вул. Чорновола, 33, м. Івано-Франківськ, 76018 (код37409577) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Стандартпарк Україна", проспект Перемоги, 67, м. Київ, 03062 (код 35704813) - 118205(сто вісімнадцять тисяч двісті п"ять гривень) 21 к. - основного боргу, 145 (сто сорок п"ять гривень) 73 к. - 3% річних, 1651 (одну тисячу шістсот п"ятдесят одну гривню) 63 к. - пені та 1917 (одну тисячу дев"ятсот сімнадцять гривень ) 78 к. - судового збору.

В частині позовних вимог про стягнення 27 (двадцяти сімох) к. - 3% річних та 201 (двісті одної гривні)11 к. пені - в позові відмовити.

Судовий збір в сумі 3 (три гривні) 22к. покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Західного апеляційного господарського суду в строк, передбачений Розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 04.11.2019

Суддя Т. В. Максимів