РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2019 м. КиївСправа № 910/10736/19

За позовом: СХІДНО-УКРАЇНСЬКОЇ КОМПАНІЇ "ЗОЛОТИЙ ЛЕВ" ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ;

до: товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНАЙТЕД ФОРЕСТ";

про: стягнення 91.258,19 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники: без виклику сторін.

В С Т А Н О В И В :

СХІДНО-УКРАЇНСЬКА КОМПАНІЯ "ЗОЛОТИЙ ЛЕВ" ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ звернулася до господарського суду міста Києва із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНАЙТЕД ФОРЕСТ" про стягнення 91.258,19 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено грошове зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором про надання транспортно-експедиторського обслуговування від 01.02.2016 № 010216-03Т, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 91.258,19 грн., з яких: 66.600,00 грн. - основна заборгованість та 24.658,19 грн. - пеня.

Ухвалою господарського суду від 12.08.2019 № 910/10736/19 вказану позовну заяву залишено без руху на підставі п. 8 ч. 3 ст. 162 ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України та встановлено строк на усунення недоліків позовної заяви - 7 (сім) днів з дня вручення даної ухвали.

До господарського суду, в межах строку, надійшла заява позивача з якої вбачається, що позивачем усунуті недоліки позовної заяви, вказані в ухвалі господарського суду від 12.08.2019 № 910/10736/19.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.09.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/10736/19 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення вимог СХІДНО-УКРАЇНСЬКОЇ КОМПАНІЇ "ЗОЛОТИЙ ЛЕВ" ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ з огляду на те, що згідно укладеного між сторонами договору транспортно-експедиторського обслуговування № 010216-03Т від 01.02.2016 розрахунки за перевезення вантажу здійснюються між сторонами згідно Заявки-договору за належного виконання договірних зобов`язань, на підставі рахунку екпедитора, врученого Клієнту (п.4.1. договору). Позивачем не було надано відповідачеві оригінали документів передбачених п.4.2. договору, на підставі яких відповідачем здійснюється оплата.

Позивач скориставшись своїм правом, наданим ст. 166 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відповідь на відзив, в якій вказано, що рахунки на оплату та оригінали документів були направлені відповідачу вчасно, проте поштові квитанції про відправлення позивачем не зберігалися.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем (Експедитором) та відповідачем (Клієнтом) 01.02.2016 був укладений договір про надання транспортно-експедиторського обслуговування № 010216-03Т (далі - договір).

Відповідно п.1.1.договору предметом договору є організація Експедитором від свого імені або з залученням третіх осіб та за рахунок Клієнта перевезення вантажів Клієнта автомобільним транспортом по території України у міському, приміському й міжміському сполученні до пункту призначення з передаванням вантажу особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві).

Згідно п.1.3. Клієнт оплачує виконання доручення в сумі узгодженій в Заявці-договорі.

Відповідно до п. 9.1. договору вказаний договір діяв до 31.12.2016., був пролонгований згідно п.9.2. договору та додатковою угодою № 1 до договору № 010216-03Т від 28.12.2017 строк дії договору сторонами був продовжений до 31.12.2018.

В п.2.1. договору зазначено, що послуги надаються на підставі Заявки-договору, в якій визначаються характеристик вантажу, вантажовідправник, вантажоодержувач, адреса розвантаження, маршрут, тип і кількість транспортних засобів, вартість послуг, інструкція з кріплення, дата та час подачі транспортного засобу та інші умови. Заявка-договір є невід`ємною частиною цього договору.

10.07.2018 Заявки-договори були виконані, що підтверджується товарно-транспортними накладними № КИ00002543 від 10.07.2018, № КИ00002546 від 10.07.2018, № КИ00002553 від 10.07.2019. На підстав чого був сформований рахунок № 3111 на суму 28.400, 00 грн.

11.07.2018 Заявка-договір був виконаний, що підтверджується товарно-транспортними накладними № КИ00002569 від 11.07.2018. На підстав чого був сформований рахунок № 3125 на суму 12.200, 00 грн.

12.07.2018 Заявка-договір був виконаний, що підтверджується товарно-транспортними накладними № КИ00002589 від 12.07.2018. На підстав чого був сформований рахунок № 3147 на суму 13.000, 00 грн.

17.07.2018 Заявка-договір був виконаний, що підтверджується товарно-транспортними накладними № КИ00002640 від 17.07.2018. На підстав чого був сформований рахунок № 3212 на суму 13.000, 00 грн.

Загальна сума заборгованості складає 66.600,00 грн.

Крім того, відповідно до п.5.7. договору, за порушення строків та порядку розрахунків за наданні послуги Клієнт сплачує Експедитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період, за який сплачується пеня, за кожний день затримки оплати.

Тому позивач дійшов висновку про стягнення з відповідача пені, що складає 24.658,19 грн., (розрахунок додається).

Згідно п.п.4.1. - 4.2. договору, розрахунки за перевезення вантажів проводяться між сторонами згідно Заявки-договору за умови належного виконання договірних зобов`язань, на підставі рахунку Експедитора, врученого Клієнту.

Клієнт сплачує рахунки Експедитора на умовах відстрочення платежу - 5 (п`ять) банківських днів, якщо іншого не вказано в Заявці-договорі, з дати подання Клієнту оригіналів всіх наступних документів, оформлених належним чином: Заявки-договору. Оформленої з боку Експедитора, акту виконаних робіт , податкової накладної, рахунку та товарно-транспортної накладної з відміткою Вантажоодержувача про отримання вантажу та заповненої відповідно до вимог чинних нормативних актів та дійсного договору (підпис, дата, час, печатки).

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором транспортного експедирування та регулюється положеннями Глави 65 Цивільного кодексу України.

Відповідно до приписів частини 1 статті 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.

Частиною 1 статті 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

У силу частин 1, 2 статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

При цьому, наявність підстав для застосування до особи такого виду відповідальності, як стягнення штрафних санкцій має бути доведено особо, яка стверджує про наявність факту порушення зобов`язання, у межах даної справи саме Товариством.

Відповідач у відзиві зазначив, що оригінали документів, зазначених у п.4.2. договору, позивачем відповідачу не надано.

В свою чергу позивач не надав суду жодних доказів, які б підтвердили факт відправки на адресу відповідача вищевказаних оригіналів документів.

З огляду на вказане вище, суд дійшов висновку про те, що позивачем належними та допустимим доказами не доведено обставин щодо наявності у відповідача перед позивачем суми основного боргу у розмірі 66.600,00 грн. та відсутні підстави застосування до відповідача такого виду відповідальності, як стягнення штрафних санкцій у розмірі 24.658,19 грн.

Згідно ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Виходячи з аналізу вище зазначених норм, суд зазначає про те, що при здійсненні розгляду справи, позивач повинен довести обставини на які він посилається в якості обґрунтування позовних вимог, при цьому ризики пов`язані з не доведення таких обставин покладаються безпосередньо на відповідного учасника справи.

За таких обставин господарський суд прийшов до висновку про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог у справі, у зв`язку з чим в задоволенні позову належить відмовити повністю.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 4. ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 250, 252, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Cуддя С.В. Балац