ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

"30" жовтня 2019 р. Cправа № 902/783/19

Суддя Господарського суду Вінницької області Лабунська Т.І., без виклику учасників, розглянувши справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Амбер" (, вул. Дмитрівська, 18/24, оф. 407, м. Київ, 01054)

до: Товарної Біржі "Аукціонний Центр Плюс" (, вул. Соборна, 31, м. Вінниця, 21050)

про стягнення 366 962,82 грн штрафу

В С Т А Н О В И В :

13.09.2019 року до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява № б/н від б/д (вх. № 809/19 від 13.09.2019 року) Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Амбер" до Товарної Біржі "Аукціонний Центр Плюс" про стягнення 366 962,82 грн штрафу.

Позовні вимоги позивач мотивує порушенням відповідачем порядку підготовки до проведення аукціону з продажу цілісного майнового комплексу Спільного підприємства "Дністрове гроно", призначеного на 30.08.2019 року, що полягає у встановленні дискримінаційної вимоги щодо оплати необхідних платежів за невірними реквізитами. У зв"язку з цим, за твердженням позивача відповідачем порушено ст.ст. 60, 61 Закону про банкрутство, що унеможливило подати заявку на участь в аукціоні та потенційному покупцю набути статусу учасника аукціону. При цьому, як зазначає позивач у позовній заяві відповідачем незаконно застосовано ст. 55 Закону про банкрутство щодо визнання аукціону таким, що не відбувся з підстав відсутності учасників, відповідно протиправно застосовано ст. 65 даного Закону для проведення повторного аукціону із зниження початкової вартості об"єкта нерухомого майна на дванадцять відсотків.

Тому, позивач вважає, що порушення порядку та проведення аукціону відповідачем перешкодило ТОВ "Фінансова компанія "Амбер" взяти у ньому участь, а тому з урахуванням приписів ст. 56 Закону про банкрутство відповідач, як організатор аукціону зобов"язаний сплатити товариству штраф у розмірі гарантійного внеску в сумі 366 962,82 грн.

Ухвалою суду від 18.09.2019 року за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 902/783/19, визначено, що спір підлягає розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 10.10.2019 року.

Ухвалою суду від 10.10.2019 року підготовче засідання відкладено на 31.10.2019 року.

28.10.2019 року на електронну адресу суду надійшло клопотання № б/н від 28.10.2019 року ТОВ "Фінансова компанія "Амбер" про забезпечення позову, в якому останній просить суд накласти арешт на грошові кошти в межах позовних вимог в розмірі 366 962,82 грн, що знаходяться на рахунках, відкритих на ім"я Товарної Біржі "Аукціонний Центр Плюс" в усіх банківських установах України.

Дане клопотання позивач обгрунтовує тим, що у разі задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Амбер" до Товарної Біржі "Аукціонний Центр Плюс" про стягнення 366 962,82 грн штрафу у відповідача виникне обов"язок щодо сплати позивачу грошових коштів у заявленій до стягнення сумі, понесених витрат на оплату судового збору та на оплату правничої допомоги.

Тому, позивач вважає, що з метою ефективного захисту та недопущення недобросовісних дій з боку відповідача стосовно виконання майбутнього рішення суду є необхідність у застосуванні заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в розмірі 366 962,82 грн штрафу.

Розглянувши клопотання позивача про забезпечення позову суд дійшов наступних висновків.

Згідно із ст.136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За приписами ч.1 ст.140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Слід вказати, що з огляду на положення ст.ст.13, 74, 80 ГПК України особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Дослідивши та надавши оцінку клопотанню про забезпечення позову, суд зазначає, що всупереч наведеним вище нормативним приписам позивачем не надано жодного доказу на підтвердження викладених у ньому обставин. Зокрема, не надано доказів, які б свідчили про вчинення відповідачем недобросовісних дій щодо уникнення від виконання в майбутньому рішення суду. Саме заперечення відповідача відносно обгрунтованості позовних вимог не може вважатися недобросовісною дією, оскільки в ньому викладена власна правова позиція останнього щодо заявлених позовних вимог.

Тобто, в цілому позивачем не підтверджено фактів, які б безумовно та переконливо підтверджували, що невжиття заходу про, який йдеться в клопотанні про забезпечення позову істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду, ухваленого в майбутньому за наслідками вирішення спору.

Зокрема, згідно зі ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.ст. 76-78 ГПК України).

Враховуючи те, що не надано жодного належного та допустимого доказу в підтвердження фактів імовірності утруднення або неможливості виконання рішення суду, ухваленого за наслідками вирішення спору, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання про забезпечення позову в повному обсязі.

Відхиляючи клопотання позивача про забезпечення позову суд також зауважує, що клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду.

Беручи до уваги викладене, керуючись ст.ст.73, 74,136, 138, 139, 140, 234, 235, 236, 242, 255, 256, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Відмовити в задоволенні клопотання № б/н від 28.10.2019 року ТОВ "Фінансова компанія "Амбер" про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах позовних вимог в розмірі 366 962,82 грн, що знаходяться на рахунках, відкритих на ім"я Товарної Біржі "Аукціонний Центр Плюс" в усіх банківських установах України.

2. Відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання набирає законної сили з моменту її підписання суддею - 30.10.2019 року.

3. Ухвала суду може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4. Повний текст ухвали суду складено та підписано - 30.10.2019 року.

5. Копію ухвали суду надіслати згідно переліку.

Суддя Лабунська Т.І.

віддрук.прим.:

1- до справи;

2 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Амбер" (вул. Дмитрівська, 18/24, оф. 407, м. Київ, 01054);

3 - Товарній Біржі "Аукціонний Центр Плюс" (вул. Соборна, 31, м. Вінниця, 21050).