ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2019 року м. Дніпро Справа № 908/1572/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чередка А.Є., (доповідач)

суддів: Вечірка І.О., Чус О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь"

на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.07.2019 (суддя Мірошниченко М.В.), повний текст якого складено 02.08.2019, у справі № 908/1572/19

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Львівська залізниця", м. Львів

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь", м. Запоріжжя

про стягнення суми, -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" звернулося до Господарського суду Запорізької області із позовом, в якому просило стягнути з Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" 6 163,22 грн. нарахованих платежів за час затримки вагонів.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 30.07.2019 року у справі №908/1572/19 позов задоволено: стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" 6 163,22 грн. нарахованих платежів за час затримки вагонів та 1921,00 грн. судового збору.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що відповідач, як відправник вантажу, зобов`язаний визначити придатність рухомого складу для перевезення вантажу у комерційному відношенні, однак на шляху прямування вагону було виявлено зміщення рулону, яке було усунуто силами МЧ та закріплено розпорними та упорними брусами.

Місцевим господарським судом встановлено, що затримка вагону на станції Здолбунів Львівської залізниці відбулася внаслідок комерційної несправності вагона, відповідальність за що несе особа, яка завантажила продукцію у вагон (відповідач), тому всі витрати що були понесені залізницею у зв`язку із вжиттям заходів до збереження вантажу, сталися з вини відповідача і повинні бути ним відшкодовані.

Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 30.07.2019 у справі №908/1572/19 та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий господарський суд дійшов до помилкового висновку, що понесені залізницею у зв`язку із вжиттям заходів до збереження вантажу мають бути покладені на відповідача, оскільки комерційна несправність встановлена 20.12.2018 - зміщення одного рулону в праву сторону на 400 м - не є прихованою, 10.12.2018 відбулося прийняття вагону залізницею до відправлення без зауважень, в тому числі й щодо кріплення вантажу.

Апелянт звертає увагу, що 15.12.2018 на шляху прямування поїзду на станції Нижньодніпровськ-Вузол був проведений комерційний та технічний огляд вагону, який не виявив будь-яких комерційних несправностей, тому висновки місцевого господарського суду про комерційну несправність вагону з вини відповідача є безпідставними.

Також апелянт взагалі не погоджується із висновком місцевого господарського суду щодо комерційної несправності вагону, оскільки залізницею зафіксовано лише зміщення вантажу.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.09.2019 колегією суддів у складі головуючого судді Чередка А.Є., суддів: Вечірка І.О., Чус О.В., відкрито апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.07.2019 у справі №908/1572/19, розгляд скарги призначений у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, в порядку письмового провадження.

16.09.2019 від Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому проти задоволення апеляційної скарги заперечує, рішення господарського суду просить залишити без змін.

Позивач зазначає, що згідно з параграфом 3 статті 19 УМЗВС особа, яка проводить навантаження несе відповідальність за дотримання технічних правил, в тому числі й щодо розміщення та кріплення вантажів, а також за всі наслідки незадовільного навантаження.

Позивач вважає доведеним наявність комерційної несправності належними та допуситими доказами - актом загальної форми. Оскільки завантаження вагону відбулося відповідачем, недоліки завантаження зафіксовані належним чином, висновок місцевого господарського суду про задоволення позову є правильним.

19.09.2019 від Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" надійшло клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, яке мотивоване тим, що вказана справа має приоритетне значення для апелянта, для з`ясування всіх обставин справи, на думку апелянта, необхідно заслухати пояснення сторін.

Відповідно до частини 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (частина 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України)

Враховуючи, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апелянтом не наведено конкретних обставин справи, які перешкоджали б розгляду апеляційної скарги без участі представників сторін, апеляційний господарський суд відхиляє клопотання апелянта та здійснює перегляд оскаржуваного рішення суду першої інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Апеляційний господарський суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків, повноту їх дослідження місцевим господарським судом вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, Публічним акціонерним товариством "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" (вантажовідправник) зі станції відправлення Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці, відповідно до залізничної накладної № 46918280 від 10.12.2018, оформлено перевезення вантажу - прокат плоский із заліза чи нелегірованої сталі шириною 600 мм чи більше, у рулонах (кількість місць - 5, маса 63100 кг) у вагоні № 56690225 до станції призначення - Бочнія ПКП, вантажоодержувач - фірма "Ріс таль", Польща.

Згідно з накладною № 46918280 вантаж у вагон завантажений вантажовідправником (графа 20).

20.12.2018 на проміжній станції Здолбунів Львівської залізниці складений акт загальної форми № 1248, в якому зазначено, що вагон № 56690225 (накладна № 46918280, найменування вантажу - прокат чорних металів, не пойменований в алфавіті) прибув у потязі № 2859 (індекс) 4 20.12.2018 в 11:55.

Причини та обставини, що стали підставою для складення акта: комерційна несправність (код - 8061142) зміщення вантажу без пошкодження вагону. По прибуттю потягу згідно відеоспостереження виявлено: у даному вагоні згідно документів п`ять рулонів завантажено трьома групами, у задньому торці рулон змістився у правий бік на 400 мм. Розлад завантаження. Вагон відчеплений на виправлення. Комерційна несправність виявлена 20.12.2018 р. 12:15. Комерційна несправність не усунута - вагон відчеплений для перевірки. Акт загальної форми підписаний представниками перевізника: приймальниками ОСОБА_1, ОСОБА_2

20.12.2018 направлено телеграму № 1 зі ст. Здолбунів Львівської залізниці стосовно виявленої комерційної несправності по накладній № 46918280 та складення акту загальної форми ГУ-23 № 1248.

29.12.2018 складений акт загальної форми № 630 (форма ГУ-23) на станції Здолбунів Львівської залізниці щодо накладної № 46918280 від 10.12.2018, вагон № 56690225.

У розділі "Опис обставин, що викликали складання акта" зазначено, що даний вагон був затриманий на основі акта загальної форми № 1248 від 20.12.2018 ст. Здолбунів з вини вантажовідправника Публічного акціонерного товариства "Запоріжсталь". При виставленні даного вагону на знеструмлену колію вантажного двору та комісійній перевірці виявлено: у вагоні 5 рулонів завантажено трьома групами, вантаж розміщено та закріплено згідно п. 15.11 Гл. 3 додатку 3 до СМГС. У задньому торці зміщення одного рулону в праву сторону на 400 мм. В порушення п. 7.1 Гл. 1 додатку 3 до СМГС підлога вагону та поверхня підкладок в місцях опору вантажу не посипана піском. Комерційну несправність усунено силами МЧ, зміщений рулон встановлено симетрично відносно інших рулонів та закріплений розпорними та упорними брусами. Вагон слідує до станції призначення.

При затримці, згідно акту загальної форми № 630, початок затримки: 20.12 - 11-55 год., закінчення затримки: 29.12 11-00 год. нараховані такі платежі:

- користування вагоном - (72 год.) згідно технологічного процесу ПКО ст. Здолбунів п. 1.16 у сумі 844,70 грн.;

- маневрова робота при затримці 10 хв. у сумі 774,50 грн.;

- маневрова робота при закінченні затримки 10 хв. у сумі 774,50 грн.;

- телеграми (2 шт.) у сумі 280,60 грн.;

- зберігання у вагоні (63100 кг) (72 год.) згідно технологічного процесу ПКО ст. Здолбунів п. 1.16 у сумі 1 334,10 грн.;

- робота МЧ у сумі 1353,14 грн., всього 5361,54 грн.

Акт загальної форми № 630 складений та підписаний агентами комерційними ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та приймальником поїздів ОСОБА_5 .

У матеріалах справи наявний документ (копія) "Витрати на виправлення вантажу в вагоні № 56690225 вантаж прокат по ст. Здолбунів 29.12.2018 р.", згідно якого витрати становлять 1353,14 грн. з ПДВ.

Також складено телеграму № 2 від 29.12.2018 зі ст. Здолбунів Львівської залізниці по накладній № 46918280, в якій зазначено про усунення комерційної несправності силами МЧ, складення акту загальної форми № 630 від 29.12.2018 ст. Здолбунів Львівської залізниці та вказано, що вагон № 56690225 слідує до станції призначення для стягнення платежів при затримці вагона.

25.04.2019 Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" направило на адресу Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" претензію на суму 6433,85 грн.

Листом від 22.05.2019 Публічне акціонерне товариство "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" повідомило про відмову у задоволенні претензії з тих підстав, що зрушення рулону у вагоні, на його думку, сталося з вини працівників залізниці на одній з сортувальних станцій в процесі розформування і формування поїздів через перевищення швидкості при розпуску вагонів, а винуватцем комерційної несправності і затримки вагона на ст. Здолбунів Львівської залізниці є сама залізниця.

Причиною виникнення спору є відмова Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" сплати платежі, пов`язані із усуненням комерційної несправності у вагоні № 56690225, виявленої на станції Здолбунів Львівської залізниці.

Предметом спору є стягнення нарахованих платежів за час затримки вагонів у сумі 6 163,22 грн.

Відповідно до частин 2, 5 статті 307 Господарського кодексу України договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Згідно зі статтею 3 Закону України "Про залізничний транспорт" законодавство про залізничний транспорт загального користування складається із Законів України "Про транспорт", "Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статутом залізниць України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, визначено обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту (стаття 2 Статуту).

Відповідно до статті 6 Статуту залізниць України накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до статей 23, 24 Статуту залізниць України відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Згідно зі статтею 4 Статуту залізниць України перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення.

У відповідності до статті 10 Цивільного кодексу України чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, є частиною національного цивільного законодавства України. Якщо у чинному міжнародному договорі України, укладеному у встановленому законом порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом цивільного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародного договору України.

Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення, яка є чинною для України з 05.06.1992, встановлюється пряме міжнародне залізничне сполучення для перевезень вантажів між залізницями, зокрема Республіки Польща та України.

Згідно параграфу першому статті 1 даної Угоди, вона має обов`язкову силу для залізниць, відправників та одержувачів вантажів та діє незалежно від державної приналежності сторін договору перевезення.

Згідно параграфів першому, чотирнадцятому та п`ятнадцятому статті 7 даної Угоди, договір перевезення оформлюється накладною єдиного зразку. Договір перевезення може бути оформлений електронною накладною. Договір перевезення може бути оформлений накладною ЦИМ/СМГС.

У відповідності до параграфу першому статті 9 вказаної Угоди відправник несе відповідальність за усі наслідки відсутності чи незадовільного стану тари чи упакування, зокрема, він повинен відшкодувати залізниці збитки, що виникли у зв`язку з цим. У разі пред`явлення до перевезення вантажів без тари чи упакування, а також у тарі, що не відповідає властивостям вантажів чи не забезпечує перевантаження їх з вагону у вагон, залізниця повинна відмовити в прийманні таких вантажів, якщо шляхом зовнішнього огляду можливо встановити, що тара чи упакування не відповідають вимогам, не забезпечують безпечне перевезення вантажів чи несправна. Залізниця зобов`язана проводити зовнішній огляд тари чи упакування вантажів лише у тих випадках, коли навантаження проводиться залізницею чи відправником під контролем працівника залізниці.

Параграфом четвертим даної статті визначено, якщо навантаження вантажу здійснюється відправником, то він несе відповідальність за усі наслідки незадовільного навантаження та повинен відшкодувати залізниці завданий внаслідок цього збиток.

Згідно з пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Матеріалами справи підтверджується, що вантаж у вагон № 56690225 (накладна № 46928280) був завантажений відправником (Публічним акціонерним товариством "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь"). Факт приймання вантажу залізницею до перевезення підтверджується пам`яткою про забирання вагонів № 4054 (форма ГУ-45).

Враховуючи положення пункту 28 Правил приймання вантажів до перевезення, яким встановлено, що факт приймання вантажу до перевезення, завантаженого у вагон (контейнер) відправником, підтверджується підписанням Пам`ятки про подавання/забирання вагонів, видачу/приймання контейнерів працівниками відправника і залізниці, суд не приймає до уваги доводи відповідача, що складення даної пам`ятки підтверджує розміщення вантажу у вагоні № 56690225 без будь-яких відхилень.

Відповідно до пункту 4 Правил приймання вантажів до перевезення відправник зобов`язаний підготувати вантаж до навантаження відповідно до вимог, які забезпечували б збереження його на всьому шляху перевезення та екологічну безпеку і захист навколишнього природного середовища згідно з законодавством. Дрібні місця штучних вантажів відправник повинен об`єднати в більші.

Пунктом 20 цих Правил обумовлено, що навантаження вагонів здійснюється згідно з правилами розміщення і кріплення вантажів, правилами перевезення вантажів із забезпеченням безпеки руху, схоронності вантажів і безпечного виконання вантажних робіт.

Вантаж у вагон, як зазначалося вище, був завантажений самим відправником (Публічним акціонерним товариством "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь"), про що у графі 20 накладної зроблена відповідна відмітка. Доказів того, що вантаж був навантажений під наглядом відповідального працівника залізниці матеріали справи не містять.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 26 Закону України "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами. Порядок і терміни складання актів, пред`явлення і розгляду претензій та позовів визначаються Статутом залізниць України відповідно до чинного законодавства України.

Згідно зі статтею 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Відповідно до пункту 3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 за №334, акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності. Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами.

Відповідно до п. 2.5 Правил комерційного огляду поїздів та вагонів, затверджених наказом Укрзалізниці віл 24.04.2006 № 152-Ц, при виявленні комерційної несправності складається акт загальної форми ГУ-23, який підписується працівниками, що здійснювали комерційний огляд (не менше двох осіб).

Стосовно виявленої комерційної несправності працівниками залізниці складені акти загальної форми № 1248, № 630.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про залізничний транспорт" та статті 129 Статуту залізниць України зазначені акти є підставами для матеріальної відповідальності вантажовідправника (відповідача).

Статтею 119 Статуту залізниць України визначено, що за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства.

Відповідно до пунктів 2, 13 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113, за користування вагонами і контейнерами вантажовідправники, вантажоодержувачі, власники під`їзних колій, порти, організації, установи, фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності (далі - вантажовласники) вносять плату. Плата за користування стягується з вантажовласника також у разі затримки вагонів (контейнерів) під час перевезення в усіх випадках, крім тих, які залежать від залізниці.

Згідно з пунктами 8, 9 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо). За зберігання на місцях загального користування та на коліях станції відправлення вантажів, завантажених у вагони (контейнери), які простоюють в очікуванні оформлення перевезення (у тому числі під митним оформленням та з інших причин, не залежних від залізниці), збір сплачується з моменту ввезення вантажу на станцію до моменту закінчення затримки. Факт затримки вантажу засвідчується актом загальної форми.

Як встановлено судом, затримка вагону під час перевезення відбулася з підстав, що не залежали від позивача.

Із системного аналізу змісту положень Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951, статей 119, 121 Статуту залізниць України, Правил користування вагонами, Правил зберігання вантажів вбачається, що вартість проведених залізницею робіт та понесених витрат має оплачуватися вантажовласниками (вантажовідправниками).

Враховуючи вищевикладене, належними і допустимими доказами на підтвердження факту настання відповідної події, а саме затримки вагонів на станції, є акти загальної форми.

Місцевим господарським судом встановлено, що акти загальної форми №№ 1248, 630 складені відповідно до вимог чинного законодавства та на його підставі.

У відповідності до параграфу шостого статті 28, параграфу першого статті 32 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, якщо перешкода до перевезення вантажу чи його видачі виникла по причинам, не залежним від перевізника, перевізнику повинні бути сплачені додаткові провізні платежі і витрати, понесені ним у зв`язку з перешкодами, а також неустойки, якщо вони передбачені національним законодавством. Перевізнику повинні бути відшкодовані всі витрати, пов`язані з перевезенням вантажу, не передбачені застосованими тарифами і викликані причинами, які не залежать від перевізника.

Крім того, відшкодування додаткових витрат здійснюється в поряду, встановленому статтею 31 даної Угоди.

Публічне акціонерне товариство "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" щодо сум (розрахунку), викладених в акті загальної форми № 630 та у позові, не заперечив, оскільки заперечує проти віднесення цих витрат взагалі на нього, посилаючись на відсутність свої вини у затримці вагону.

Місцевим господарським судом зазначено, що спір у даній справі не про стягнення штрафу, чи інших платежів, пов`язаних із неправомірними діями вантажовідправника, а саме про стягнення плати за користування вагонами, маневрові роботи, зберігання вантажу у вагонах, здійснення повідомлення, проведення робіт. Тому помилковим є посилання відповідача на відсутність його вини, що свідчить про відсутність підстав для стягнення спірних коштів, оскільки вказані платежі не є заходом відповідальності, яка може застосовуватись лише за наявності вини сторони у зобов`язанні.

Місцевим господарським судом відхилені заперечення відповідача щодо прийняття залізницею вагону до перевезення без зауважень та відсутністю зауважень на проміжній станції Нижньодніпровськ-Вузол, оскільки листи Структурного підрозділу "Придніпровська залізниця" РФ "Придніпровська залізниця" АТ "Українська залізниця" від 18.07.2019 та Структурного підрозділу "Дніпровська дирекція залізничних перевезень" РФ "Придніпровська залізниця" АТ "Українська залізниця" від 25.07.2019 не спростовують висновків суду так як у них не вказано про наявність посипання піском підлоги вагону № 56690225 та поверхні підкладок в місцях опору вантажу, що стало підставою для затримки вагону.

Апелянт не погоджується із таким висновком місцевого господарського суду, посилаючись на те, виявлена комерційна несправність встановлена (зміщення одного рулону в праву сторону на 400 м) не є прихованою, однак прийняття вагону до перевезення залізницею відбулося без зауважень.

Апеляційний господарський суд відхиляє вказані заперечення апелянта, оскільки згідно з параграфом 3 статті 19 УМЗВС особа, яка проводить навантаження несе відповідальність за дотримання технічних правил, в тому числі й щодо розміщення та кріплення вантажів, а також за всі наслідки незадовільного навантаження.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (статті 76-79 Господарського процесуального кодексу України)

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Матеріалами справи підтверджується, що стосовно виявленої комерційної несправності працівниками залізниці складені акти загальної форми № 1248, № 630, які належними та допустимими доказами.

Щодо тверджень апелянта про те, що 15.12.2018 на шляху прямування поїзду на станції Нижньодніпровськ-Вузол був проведений комерційний та технічний огляд вагону, який не виявив будь-яких комерційних несправностей, апеляційний господарський суд зазначає, що виявлена 20.12.2018 комерційна несправність полягала у зміщенні одного з рулонів, тобто встановлено неналежне фіксування вантажу, в тому числі й у зв`язку із відсутністю посипання підлоги вагону та поверхні підкладок в місцях опору вантажу піском, яке виявилося під час руху поїзду,

За таких обставин апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 269, 275-279 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.07.2019 у справі № 908/1572/19 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 30.07.2019 у справі № 908/1572/19 - залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Публічне акціонерне товариство "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя І.О. Вечірко

Суддя О.В. Чус