РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.10.2019 р.Справа № 920/198/19

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорпостач"

до 1) Шосткинської місцевої прокуратури Сумської області

2) Шосткинського відділу поліції (м. Шостка) ГУ НП у

Сумській області

3) Шосткинського управління Державної казначейської служби

України у Сумській області

4) Головного управління Державної казначейської служби України

в Сумській області

5) Державної казначейської служби України

6) Прокуратури Сумської області

7) Головного управління Національної поліції у Сумській області

про стягнення 267 521,75 грн.

Суддя Зеленіна Н.І.

Секретар судового засідання Ліпіна В.В.

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дорпостач" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Шосткинської місцевої прокуратури Сумської області (далі - відповідач-1), Шосткинського відділу поліції (м. Шостка) ГУ НП у Сумській області (далі - відповідач-2), Шосткинського управління Державної казначейської служби України у Сумській області (далі - відповідач-3), Головного управління Державної казначейської служби України в Сумській області (далі - відповідач-4), Державної казначейської служби України (далі - відповідач-5), Прокуратури Сумської області (далі - відповідач-6) та Головного управління Національної поліції у Сумській області (далі - відповідач-7) про стягнення 267 521,75 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані завданням відповідачами збитків у розмірі 267 521,75 грн.

Ухвалою суду від 03.04.2019 р. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорпостач" залишено без руху, зобов'язано позивача усунути недоліки позовної заяви.

22.04.2019 р. від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою від 23.04.2019 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 22.05.2019 р.

13.05.2019 р. від відповідача-7 надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти позову заперечує.

15.05.2019 р. від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти позову заперечує.

15.05.2019 р. від відповідача-4 надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти позову заперечує.

15.05.2019 р. від відповідача-3 надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти позову заперечує.

22.05.2019 р. від відповідача-6 надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти позову заперечує.

22.05.2019 р. від відповідача-7 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Протокольною ухвалою від 22.05.2019 р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 25.06.2019 р.

23.05.2019 р. від позивача надійшло клопотання про встановлення додаткового часу для подання відповідей на відзиви відповідачів.

03.06.2019 р. від відповідача-3 надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника.

20.06.2019 р. від позивача надійшла відповідь на відзиви відповідачів.

Протокольною ухвалою. Від 25.06.2019 р. відкладено підготовче засідання на 16.07.2019 р.

08.07.2019 р. від відповідача-3 надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника.

15.07.2019 р. від відповідача-7 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

16.07.2019 р. від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Протокольною ухвалою від 16.07.2019 р. відкладено підготовче засідання на 07.08.2019 р.

31.07.2019 р. та 02.08.2019 р. від відповідача-7 надійшли клопотання про відкладення розгляду справи.

У підготовчому засіданні 07.08.2019 р. представник позивача подала клопотання про відкладення розгляду справи на вересень 2019 р.

Протокольною ухвалою від 07.08.2019 р. задоволено клопотання позивача та відкладено підготовче засідання на 04.09.2019 р.

04.09.2019 р. від відповідача-7 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У підготовчому засіданні 04.09.2019 р. представник позивача подала клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою від 04.09.2019 р. долучено подані позивачем докази, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 01.10.2019 р.

17.09.2019 р. від позивача надійшли докази направлення поданих до суду документів іншим учасникам справи.

30.09.2019 р. від відповідача-7 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Протокольною ухвалою від 01.10.2019 р. задоволено клопотання відповідача-7 та відкладено розгляд справи на 23.10.2019 р.

18.10.2019 р. від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

21.10.2019 р. від позивача надійшла заява про розгляд справи у судовому засіданні 23.10.2019 р.

У судовому засіданні 23.10.2019 р. представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі.

Представники відповідачів -1, -6, -7 проти задоволення позову заперечили.

Представники відповідачів -2, -3, -4, -5 у судове засідання не з'явились; про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У судовому засіданні 23.10.2019 р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідачів -1, -6, -7, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Звертаючись до суду з даним позовом, Товариство з обмеженою відповідальністю "Дорпостач" зазначає, що ухвалою слідчого судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 09.02.2016 у справі № 589/887/16-к за клопотанням прокурора Шосткинської місцевої прокуратури Резнік О.М. було надано слідчому СВ Шосткинського ВП (м. Шостка) ГУНП в Сумській області Бурнатному Д.С. дозвіл на проведення обшуку у приміщеннях автозаправних станцій, розташованих за адресами м. Шостка, вул. Некрасова, 6, вул. Шевченка, 45, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання документів та предметів, що можуть мати значення для розслідування кримінального провадження № 0002360 від 27.12.2014, а саме, договори на постачання продукції, товаротранспортні накладні, видаткові та інші накладні, прибуткові та касові ордери, головна книга, носії інформації (у тому числі електронні), касові книги, кошти, отримані від реалізації продукції з використанням об'єкту інтелектуальної власності, належного ПП "Автопрофіт", та інші документ, які стосуються подальшого продажу товарів з використанням об'єкту інтелектуальної власності, належного ПП "Автопрофіт" та мають значення для встановлення істини у кримінальному провадженні.

На підставі даної ухвали, 12.02.2016 та 18.02.2016 відповідно, були проведені обшуки на автозаправних станціях ТОВ "Дорпостач" в м. Шостка по вул. Шевченка, 45 та вул. Некрасова, 6.

В ході проведення даних обшуків було вилучене майно ТОВ "Дорпостач", яке необхідне для здійснення підприємницької діяльності, та про відшукання якого прямо не було надано дозвіл в ухвалі про проведення обшуку.

Таким чином, позивач вказує, що за наслідками проведення обшуків ТОВ "Дорпостач" було позбавлене можливості здійснювати підприємницьку діяльність на автозаправних станціях в м. Шостка по вул. Шевченка, 45 та вул. Некрасова, 6.

Ухвалою слідчого судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 16.02.2016 у справі № 589/1019/16-к було відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Шосткинського ВП ГУ НП в Сумській області Бурнатного Д.С., погодженого прокурором Шосткинської місцевої прокуратури Резнік О.М. про арешт майна, яке було вилучено під час проведення обшуку 12.02.2016 на автозаправній станції в м. Шостка по вул. Шевченка, 45.

Позивач зазначає, що у цій ухвалі наголошено, зокрема, що з урахуванням положень діючого КПК України, слідчим суддею враховано, що в клопотанні про арешт майна по кримінальному провадженні № 0002360 від 27.12.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 229 КК України відсутня особа з правовим статусом, визначеним у ч. 1 ст. 170 КПК України, що б давало можливість застосування арешту майна, клопотання подане з порушенням строку звернення з клопотанням, відсутня обґрунтована підозра у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, не зазначений розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Також, не доведено можливість використання зазначеного майна у кримінальному провадженні; достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину; доказом злочину; набуте злочинним шляхом; доходом від вчинення злочину; отримане за рахунок доходів від вчинення злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого.

Оскільки вилучене під час обшуку 12.02.2016 майно повернуто не було, ТОВ "Дорпостач" звернулось зі скаргою, та ухвалою слідчого судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 22.02.2016 у справі № 589/1019/16-к було зобов'язано слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002360 від 27.12.2014, повернути ТОВ "Дорпостач" тимчасово вилучене 12.02.2016 під час обшуку майно за адресою: м. Шостка, вул. Шевченка, 45.

Ухвалою колегії суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області від 29.02.2016 ухвала слідчого судді від 16.02.2016 про відмову в арешті майна була залишена без змін. В ухвалі суду апеляційної інстанції зазначено, що розглянувши клопотання слідчого та відмовивши у його задоволенні, слідчий суддя цілком вірно та обґрунтовано дійшла висновку про відсутність підстав для арешту зазначеного у клопотанні майна. Зокрема, слідчий суддя врахувала правові підстави для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту майна, розумність та співмірність обмеження права власника майна завданням кримінального провадження. В межах кримінального провадження № 0002360 від 27.12.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 229 КК України, підозра жодній особі не оголошувалась, що б давало підставу для арешту майна. Крім того, не визначено розміру шкоди, завданої даним злочином, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Як слідчим так і стороною обвинувачення не було доведено, що вищевказане майно ТОВ "Дорпостач" може використовуватись як доказ у кримінальному провадженні, яке набуте злочинним шляхом, є засобом чи знаряддям вчинення кримінального правопорушення або отримане за рахунок доходів від вчинення злочину.

Отже, позивач зазначає, що вказаними судовими рішеннями підтверджується незаконність та безпідставність вилучення майна у ТОВ "Дорпостач" під час проведення 12.02.2016 обшуку на автозаправній станції в м. Шостка по вул. Шевченка, 45.

Також, ухвалою слідчого судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 23.02.2016 у справі № 589/1019/16-к було відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Шосткинської місцевої прокуратури Резнік О.М. про арешт майна, яке було вилучено під час проведення обшуку 18.02.2016 на автозаправній станції в м. Шостка по вул. Некрасова, 6.

У вказаній ухвалі зазначено, зокрема, що з урахуванням положень діючого КПК України, слідчим суддею враховано, що в клопотанні про арешт майна по кримінальному провадженні №0002360 від 27.12.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 229 КК України відсутня особа з правовим статусом, визначеним у ч. 1 ст. 170 КПК України, що б давало можливість застосування арешту майна, за тривалий час досудового розслідування відсутня обґрунтована підозра у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, не зазначений розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, не вказаний розмір неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, не проведена експертиза в сфері інтелектуальної власності, по дає підстави для сумніву щодо використання ТОВ "Дорпостач" товарного знаку "klо". Також не доведено: можливість використання зазначеного майна у кримінальному провадженні; достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення почину; доказом злочину; набуте злочинним шляхом; доходом від вчинення злочину; отримане за рахунок доходів від вчинення злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, звинуваченого. Посилання на необхідність накладення арешту на зазначене майно є передчасним, так як суду не надано переконливих доказів щодо вчинення вказаного кримінального правопорушення. Крім того, зважаючи на наслідки арешту майна, яке безумовно тягне за собою зупинення діяльності ТОВ "Дорпостач", в зв'язку з цим вивільнення осіб, що працюють на підприємстві та недоотримання Державним бюджетом України сплачених підприємством податків, та ті обставини, що у кримінальному провадженні навіть за рік досудового розслідування достовірно не встановлено ідентичності використаного підприємством товарного знаку "klо", що належить ПП "Автопрофіт", а також зважаючи на надані фотознімки є підстави вважати, що використаний знак може бути лише імітацією товарного знаку, що не тягне за собою кримінальної відповідальності, а накладення арешту на вилучене майно матиме негативні наслідки, то слідчий суддя вважає, що нема правових підстав для задоволення зазначеного клопотання.

Ухвалою колегії суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області від 14.03.2016 р. зазначена ухвала слідчого судді від 23.02.2016 р. була залишена без змін. В ухвалі суду апеляційної інстанції зазначено, що розглянувши клопотання слідчого та відмовивши у його задоволенні, слідчий суддя цілком вірно та обґрунтовано дійшла висновку про відсутність підстав для арешту зазначеного у клопотанні майна. Зокрема, слідчий суддя врахувала правові підстави для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту майна, розумність та співмірність обмеження права власника майна завданням кримінального провадження. Як вірно зазначив слідчий суддя, в межах кримінального провадження № 0002360 від 27.12.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 229 КК України, відсутня особа з правовим статусом, визначеним у ч. 1 ст. 170 КПК України, що б давало можливість застосування арешту майна, за тривалий час досудового розслідування відсутня обґрунтована підозра у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, не зазначений розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, не вказаний розмір неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та не проведена експертиза в сфері інтелектуальної власності, що дає підстави для сумніву щодо використання ТОВ "Дорпостач" товарного знаку "klо". Як слідчим так і стороною обвинувачення не було доведено, що вищевказане майно ТОВ "Дорпостач" може використовуватись як доказ у кримінальному провадженні, яке набуте злочинним шляхом, є засобом чи знаряддям вчинення кримінального правопорушення або отримане за рахунок доходів від вчинення злочину. Крім того, накладення арешту на вилучене майно матиме негативні наслідки, що тягнуть за собою зупинення діяльності ТОВ "Дорпостач", а оскільки більше ніж за рік досудового розслідування, всупереч ст. 219 КПК України по даному кримінальному провадженні нікому не повідомлено про підозру, не призначено експертизи та достовірно не встановлено ідентичності використаного підприємством товарного знаку "klо", що належить ПП "Автопрофіт", то колегія суддів вважає, що немає правових підстав для накладення арешту на вищевказане майно.

Таким чином, позивач зазначає, що даними судовими рішеннями підтверджується незаконність та безпідставність вилучення майна у ТОВ "Дорпостач" під час проведення 18.02.2016 обшуку на автозаправній станції в м. Шостка по вул. Некрасова, 6.

На підстав вищевикладеного, позивач просить суд стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорпостач" збитки у розмірі 267 521,75 грн.

Відповідачі, заперечуючи проти позову, вказують на недоведеність позивачем понесення збитків у розмірі 267 521,75 грн. та відсутність доказів визнання дій органів досудового розслідування незаконними.

Частиною 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, згідно з частиною другої цієї статті є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України, під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна,

За загальними положеннями, передбаченими статтею 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Статтею 1173 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (ст. 1174 ЦК).

Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов'язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов'язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов'язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Дослідивши зібрані у матеріалах справи докази, суд встановив, що з рішень слідчих суддів та судів апеляційної інстанції, які містяться у матеріалах даної справи, не вбачається визнання судом незаконними дій (бездіяльності) працівників органів досудового розслідування; доказів звернення позивача з відповідними вимогами до суду також не надано.

При цьому, суд погоджується з доводами Шосткинської місцевої прокуратури (відповідач-1) про те, що перевірка правомірності відповідних дій чи бездіяльності органів дізнання, досудового слідства чи прокуратури здійснюється у відповідності до положень КПК України, та не відноситься до компетенції судів господарської юрисдикції.

Вказана правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 05.09.2018 (справа №910/6099/17) від 09.04.2019 (справа №910/23364/17).

Суд погоджується з доводами відповідачів про те, що відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювана шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювана. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає (правові позиції викладені у постановах Верховного Суду України від 07.10.2015 у справі №916/3371/14, від 28.01.2015 у справі №5023/3993/12(5023/9057/11), від 04.11.2014 у справі №904/1197/14, від 02.09.2014 у справі №910/2023/13, від 22.01.2013 у справі №5011-71/2684-2012, від 19.08.2014 у справі №3-51гс 14).

Отже, для наявності підстав для відшкодування збитків, є доведення наявності у діях або бездіяльності відповідачів одночасно 3-х елементів, а саме:

1) факту неправомірності дій при здійсненні ними своїх повноважень щодо вилучення та несвоєчасного повернення майна, належного позивачеві;

2) спричинення шкоди;

3) причинного зв'язку між неправомірними діями (бездіяльністю) і заподіянням шкоди.

Зважаючи на викладене, неправомірність дій (бездіяльності) службових чи посадових осіб працівників поліції щодо вилучення та несвоєчасного повернення тимчасово вилученого майна, як одного з складових цивільної відповідальності, повинна бути доведена, тобто має підтверджуватись в силу ст. 78 ГПК України належними доказами, зокрема, відповідним рішенням суду, яке може мати преюдиційне значення для справи про відшкодування збитків.

Така правова позиція наведена, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 25.10.2005 у справі №32/421, у постанові Вищого господарського суду України від 13.06.2017 у справі №903/89/16, а також у постанові Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №720/454/16-ц.

Таким чином, суд погоджується з твердженнями відповідача-1 про те, що мотивування позивачем підстав для відшкодування шкоди незаконністю та безпідставністю слідчих дій у кримінальному провадженні №0002360 є необґрунтованим.

Суд також погоджується із доводами відповідачів про недоведеність завдання позивачу матеріальної шкоди на суму 267521,75 грн. та наявності причинно-наслідкового зв'язку між шкодою та діями (бездіяльністю) органів досудового розслідування (зокрема, позивач відносить до суми збитків заробітну плату працівників АЗС, суми сплаченого ЄСВ).

Як встановлено ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 79 Кодексу передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В порядку, передбаченому ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням вищевикладених обставин, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про відшкодування за рахунок Державного бюджету України збитків, завданих позивачу незаконними діями (бездіяльністю) органів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002360 у розмірі 267521,75 грн. являються недоведеними, необґрунтованими, та такими, що спростовані належним чином і у встановленому законом відповідачами, а відтак, заявлені вимоги не підлягають задоволенню.

Судові витрати, відповідно до ст. 129 ГПК України, залишаються за позивачем.

Керуючись ст. ст. 2, 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити повністю в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорпостач" до Шосткинської місцевої прокуратури Сумської області, Шосткинського відділу поліції (м. Шостка) ГУ НП у Сумській області, Шосткинського управління Державної казначейської служби України у Сумській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Сумській області, Державної казначейської служби України, Прокуратури Сумської області та Головного управління Національної поліції у Сумській області про стягнення 267 521,75 грн.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 06.11.2019 р.

Суддя Н.І. Зеленіна