ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
29 жовтня 2019 рокуСправа № 921/882/15-г/11
Господарський суд Тернопільської області у складі судді Сидорук А.М.
розглянув клопотання № 314/09 від 19.09.2019 року (вх. № 7012 від 23.09.2019) арбітражного керуючого Гутнікевича Л.М. про затвердження розміру основної грошової винагороди арбітражного керуючого
у справі за заявою
кредитора: Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області, вул. Білецька, 1, м. Тернопіль
до боржника: Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто - Сервер", вул. С. Бандери, 15, м. Тернопіль, Тернопільська область
про визнання банкрутом
За участю представників сторін:
Кредитора: Пашко Т.А.; Мудрий О.А;
Боржника: не з`явився.
Суть справи: Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 13 жовтня 2015 року порушено провадження у справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Авто-Сервер", вул. С. Бандери, 15, м. Тернопіль, Тернопільська область, ідентифікаційний код 33198715; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника строком на сто п`ятнадцять днів; розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Бриксу Андрія Олеговича, вул. Князя Острозького, 60/17.
15.10.2019 року від арбітражного керуючого Гутнікевича Л.М. надійшло клопотання № 351/10 від 10.10.2019 року, яким повідомив про неможливість прибуття в судове засідання .
З метою повного дослідження усіх обставин справи, ухвалою суду від 15.10.2019 витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області довідку про розмір середньомісячної заробітної плати керівника товариства з обмеженою відповідальністю "Авто-Сервер", вул. С. Бандери, 15, м. Тернопіль, Тернопільська область, ідентифікаційний код 33198715 - Мізоцього Олега Петровича (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за останні дванадцять місяців його роботи.
Ліквідатор в судове засідання 29.10.2019 року не прибув.
Представники Головного управління ДФС у Тернопільській області щодо поданого ліквідатором клопотання № 314/09 від 19.09.2019 року заперечили, при цьому зазначили, що згідно з приписами п.3 Перехідних положень Закону України" Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 № 174-VIII, мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017. Таким чином грошова винагорода арбітражного керуючого у справі про банкрутство з 01.01.2017 року повинна обчислюватись із розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України " Про державний бюджет України на відповідний рік".
Розглянувши клопотання ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто - Сервер" - Гутнікевича Л.М. про затвердження розміру основної грошової винагороди арбітражного керуючого, заслухавши думку представника кредитора, судом встановлено:
23 вересня 2019 року арбітражним керуючим Гутнікевичем Л.М. до Господарського суду Тернопільської області подано клопотання № 314/09 від 19.09.2019 року (вх. № 7012 від 23.09.2019) про затвердження основної грошової винагороди арбітражного керуючого в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат за кожен місяць виконання ним повноважень ліквідатора ТОВ "Авто-Сервер".
Відповідно до ч. 1 ст. 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства з дня введення в дію цього Кодексу визнати такими, що втратили чинність: Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., N 31, ст. 440 із наступними змінами); Постанову Верховної Ради України "Про введення в дію Закону України "Про банкрутство" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., N 31, ст. 441).
Згідно ч. 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства установити, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.
Ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта. (рішення Конституційного Суду України про офіційне тлумачення статей 58, 78, 79, 81 Конституції України та статей 243-21, 243-22, 243-25 Цивільного процесуального кодексу України (у справі щодо несумісності депутатського мандата) від 13.05.1997р. №1-зп/1997).
Принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої ст. 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів від 09.02.1999р. №1-рп/1999).
Таким чином, судом застосовуються положення Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в частині розгляду клопотання ліквідатора про затвердження розміру основної грошової винагороди за принципом, закріпленим в ст. 58 Конституції України, оскільки клопотання ліквідатором банкрута оформлено, затверджено комітетом кредиторів та подано до суду під час дії вказаного Закону, а тому і оцінюється судом на предмет відповідності нормам Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
Відповідно до частини першої ст. 98 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Законом. Порядок визначення та сплати грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого врегульовано статтею 115 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Так, частиною першою ст.115 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) виконує повноваження за грошову винагороду.
Відповідно до частини третьої статті 115 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого санацією, ліквідатора складається з основної та додаткової грошових винагород. Основна грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого санацією, ліквідатора визначається в розмірі двох середньомісячних заробітних плат керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи до введення господарським судом процедури санації боржника або відкриття процедури ліквідації банкрута за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень керуючого санацією або ліквідатора. Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого санацією, ліквідатора не може перевищувати десяти мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень.
Відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України ніч 28.03.2013р. № 01 -06/606/2013 «Про Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» ( у редакції Закону України від 22.12.2011 № 4212-VI) грошова винагорода арбітражного керуючого визначається в розмірі мінімальних заробітних плат або середньомісячних заробітних платах керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи. При цьому, в разі неотримання керівником боржника заробітної плати за останні дванадцять місяців його роботи, основна грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого санацією, ліквідатора визначається в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат.
В силу приписів ст.30 Кодексу України з процедур банкрутства розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна або ліквідатора визначається в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останні 12 місяців його роботи до відкриття провадження у справі, але не менше трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.
З огляду на зазначені норми закону, приймаючи до уваги неотримання керівником ТОВ "Авто Сервер" ОСОБА_1 заробітної плати за останні дванадцять місяців його роботи, суд вважає, що клопотання арбітражного керуючого Гутнікевича Л.М. про затвердження основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень ліквідатора в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат не суперечить законодавству України, відтак подане клопотання підлягає до задоволення.
Щодо твердження представників Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області про незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників ( розділу ІІ. Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 06.12.2016 №1774" ), суд вважає його помилковим, оскільки пріоритетним до даних правовідносин є застосування норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції Закону, чинній на дату порушення провадження у справі № 921/882/15-г/11 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто-Сервер" та на дату звернення арбітражного керуючого з даним клопотанням, як спеціального закону.
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 06.12.2016 №1774" не вносились зміни до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.03.2018 у справі №11/Б-1203.
Крім того, Кодекс України з процедур банкрутства, який набув чинності з 21.102019, встановлює винагороду арбітражного керуючого в розмірі мінімальних заробітних плат, а не в розмірі прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
На підставі наведеного, керуючись ст. 234,235 Господарського процесуального кодексу України, Кодексом України з процедур банкрутства, господарський суд, -
Суддя А.М. Сидорук