ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2019 р. Справа№ 910/4135/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Зубець Л.П.

Жук Г.А.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2019 року

у справі №910/4135/19 (суддя Літвінова М.Є.)

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сота Україна"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 20 959, 27 грн.

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст первісних позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сота Україна" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення заборгованості у розмірі 20 959, 27 грн., з яких 17 815, 38 грн. пеня за прострочення оплати товару, 3 143, 89 грн. 3 % річних від простроченої суми.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушено умови Договору поставки № ПВРЗ (ВМТП-18.275)ю від 17.04.2018 в частині своєчасної оплати.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.07.2019 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Сота Україна" задовольнено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська Залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сота Україна" пеню у розмірі 15 956 грн. 25 коп., 3% річних у розмірі 2 815 грн. 80 коп., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 373 грн. 86 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 720 грн. 53 коп. В іншій частині позову відмовлено.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позивач свій обов`язок щодо передачі відповідачу товару виконав належним чином, однак відповідач, всупереч п.4.2 укладеного між контрагентами правочину, за поставлений позивачем за видатковими накладними № 534 від 13.05.2018, № 533 від 13.05.2018, № 536 від 14.05.2018, № 535 від 14.05.2018 товар оплатив із затримкою. В той же час, суд першої інстанції здійснив власний розрахунок пені та 3 % річних.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/4135/19 від 08.07.2019 року в частині стягнутих сум пені та 3 % річних та в цій частині прийняти нове рішення, яким стягнути з відповідача 10 359,12 грн. пені та 1 828,08 грн. 3 % річних. В частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивач у відповідності до умов пункту 4.2. Договору не надав суду доказів на підтвердження часу реєстрації податкових накладних, а судом при прийнятті рішення не враховано той факт, що згідно пункту 4.2. Договору покупець оплачує постачальнику кожну прийняту партію товару не пізніше 10 банківських днів з дати поставки, але не раніше реєстрації податкової накладної. Також апелянт не погоджується з сумою стягнутих витрат на професійну правничу допомогу.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 910/4135/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. - головуюча суддя; судді - Зубець Л.П., Жук Г.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.08.2019 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/4135/19 та роз`яснено учасникам, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням учасників справи не заявлено.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

17.04.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сота Україна" (далі - постачальник, позивач) та Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (найменування змінене на Акціонерне товариство "Українська залізниця") в особі філії "Панютинський вагоноремонтний завод" (далі - покупець, відповідач) укладено договір поставки № ПВРЗ (ВМТП-18.275)ю (далі - договір) у відповідності до умов якого постачальник зобов`язується поставити і передати у зумовлені строки у власність покупцю певну продукцію, надалі товар, відповідно до специфікації №1 (додаток №1), яка є невід`ємною частиною договору, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату відповідаю до умов даного договору

Найменування товару: профіль зетовий для хребтової балки (У) ст. 09Г2С або 09Г2Д (п.1.2 договору).

Відповідно до п. 1.3. договору, кількість і асортимент товару передбачається у специфікації №1, яка додається до даного договору (додаток №1)

За умовами п.п. 3.1. та 3.4. договору покупець оплачує поставлений постачальником товар за ціною вказаною у специфікації № 1 (додаток №1), ціна цього договору становить 4 020 408, 00 грн., з урахуванням ПДВ 20% 670 068, 00 грн.

Форма розрахунків: у безготівковій формі. Покупець оплачує постачальнику кожну прийняту партію товару не пізніше 10 банківських днів з дати поставки товару покупцю, але не раніше реєстрації податкової накладної, при умові своєчасного надання постачальником належним чином оформлених рахунку - фактури, видаткової накладної, товарно-транспортної накладної, податкової накладної, документів якості на поставлений товар. У документах, а саме: рахунку-фактурі, видатковій накладній, товарно-транспортній накладній, податковій накладній повинен бути код згідно УКТ ЗЕД (п. 4.1, 4.2 Договору).

Відповідно до п. 4.5 договору, у разі прострочення постачальником термінів поставки товару, термін оплати за даний товар збільшується за кожний календарний день прострочення поставки товару на 1 банківський день відповідно. Термін прострочення є різниця календарних днів між датою планового прибуття товару на умовах згідно п. 5.1.1 та датою фактичної поставки товару.

Згідно з п. 5.1.1, 5.1.4, 5.2.5. договору постачальник здійснює поставку товару на умовах СРТ Україна, вул. Заводська, 5, смт. Панютине, м. Лозова, Харківська обл., датою поставки товару вважається день підписання покупцем або його уповноваженим представником видаткової накладної, яка надається постачальником разом з товаром покупцю, підтвердженням одержання товару покупцем є видаткова накладна, підписана уповноваженими представниками сторін

Прийом товару здійснюється покупцем відповідно до Інструкції № П-6 від 15.06.1965 "Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості" та Інструкції № П-7 від 25.04.1966 "Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по якості" при наявності товарно-супровідних документів: товарно-транспортної накладної, податкової накладної, видаткової накладної на кожну партію товару та документів якості на поставлений товар (п. 5.2.1 Договору).

Пунктом 6.3.1 договору визначено обов`язок постачальника забезпечити поставку товарів у строки, встановлені цим договором.

В свою чергу, відповідно п. 6.1.1 договору, покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлені товари.

Пунктом 7.3. договору передбачено, що покупець за даним договором несе наступну відповідальність: за несвоєчасну оплату покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі облікової ставки НБУ за кожний день прострочення від суми неоплаченої вартості товару.

Даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2018, а в частині розрахунків - до повного виконання (п.10.1 договору).

Відповідно до підписаної між контрагентами додаткової угоди №1/60 від 27.04.2018 сторонами погоджено вважати специфікацію №1 до договору такою, що втратила чинність; доповнити договір специфікацією №2 на суму 3 991 680,00 грн. з урахуванням ПДВ 20%; постачальник зобов`язується поставити і передати у зумовлені строки у власність покупцю певну продукцію, надалі товар, відповідно до специфікації №2 (додаток №2), яка є невід`ємною частиною договору, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату відповідаю до умов даного договору; покупець оплачує поставлений постачальником товар за ціною, вказаною у специфікації №2 (додаток №2); ціна цього договору становить 3 991 680, 00 грн. з урахуванням ПДВ 20%.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов укладеного договору позивачем було поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 3 991 680, 00 грн., що підтверджується видатковими накладними постачальника № 534 від 13.05.2018 на суму 1 762 326, 72 грн., № 533 від 13.05.2018 на суму 244 091, 23 грн., № 536 від 14.05.2018 на суму 86 220, 29 грн., № 535 від 14.05.2018 на суму 1899 041,76 грн.

Проте, як вказує позивач, відповідач виконав грошові зобов`язання щодо оплати поставленого товару з порушенням строків, встановлених договором, а саме відповідно до довідки банку з рахунку позивача, відповідачем було оплачено за поставлений товар наступним чином: 31.05.2018 - 86 220, 29 грн. за видатковою накладною № 536 від 14.05.2018, 31.05.2018 - 244 091, 23 грн. - за видатковою накладною № 533 від 13.05.2018, 04.06.2018 - 1 762 326, 72 грн. - за видатковою накладною № 534 від 13.05.2018, 08.06.2018 - 1 899 041, 76 грн. - за видатковою накладною № 535 від 13.05.2018.

Спір виник внаслідок того, що відповідач в порушення умов Договору сплатив вартість поставленого товару з порушенням строків, у зв`язку з чим позивачем за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання нараховані пеня та 3% річних.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов`язання, які мають ознаки договору поставки, згідно якого в силу вимог ст. 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За правовою природою договір поставки є консенсуальним, двостороннім і оплатним. Як консенсуальний договір він вважається укладеним з моменту досягнення сторонами згоди щодо всіх істотних умов. Двосторонній характер договору поставки зумовлює взаємне виникнення у кожної сторони прав та обов`язків.

Як встановлено ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було поставлено відповідачеві товар на загальну суму 3 991 680, 00 грн., що підтверджується видатковими накладними постачальника № 534 від 13.05.2018 на суму 1 762 326, 72 грн., № 533 від 13.05.2018 на суму 244 091, 23 грн., № 536 від 14.05.2018 на суму 86 220, 29 грн., № 535 від 14.05.2018 на суму 1899 041, 76 грн., які підписані представниками сторін та скріплені їх печатками.

Відповідно до ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Договір купівлі-продажу є оплатним, відтак одним із основних обов`язків покупця є оплата ціни товару. Ціна - грошове відображення вартості товару за його кількісну одиницю. Ціна товару, як правило, визначається у договорі за згодою сторін.

За змістом ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин згідно ст. ст. 193 ГК України, 525, 526 ЦК України повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

За змістом ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вище згадувалось, положеннями п. 4.2 Договору сторони погодили, що покупець оплачує постачальнику кожну прийняту партію товару не пізніше 10 банківських днів з дати поставки товару покупцю, але не раніше реєстрації податкової накладної, за умовами своєчасного надання постачальником належним чином оформлених рахунку-фактури, видаткової накладної, товарно-транспортної накладної, податкової накладної, документів якості на поставлений товар.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач здійснив оплату наступним чином: 31.05.2018 - 86 220, 29 грн. за видатковою накладною № 536 від 14.05.2018; 31.05.2018 - 244 091, 23 грн. - за видатковою накладною № 533 від 13.05.2018; 04.06.2018 - 1 762 326, 72 грн. - за видатковою накладною № 534 від 13.05.2018; 08.06.2018 - 1 899 041, 76 грн. - за видатковою накладною № 535 від 13.05.2018.

Як стверджує позивач, відповідач у порушення умов пункту 4.2. Договору у визначені строки оплату товару не здійснив, а отже є таким, що прострочив виконання зобов`язання.

Учасники господарських відносин в силу приписів ст. 216 ГК України несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (п. 1 ст. 218 ГК України).

Порушенням зобов`язання на підставі ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

За приписами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення ним зобов`язання. Пенею є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.1, 3 ст. 549 ЦК України ).

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються на підставі ч. 6 ст. 231 ГК України у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 343 ГК України та ст. ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не перевищує подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня.

За умовами п. 7.3 Договору за несвоєчасну оплату покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі облікової ставки НБУ за кожний день прострочення від суми неоплаченої вартості товару.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивач, подаючи до суду позов у даній справі, просив суд на підставі пункту 7.3. Договору та статті 625 Цивільного кодексу України стягнути з відповідача 17 815,38 грн. пені за загальний період з 26.05.2018 по 08.06.2018 та 3 % річних у сумі 3 143,89 грн. за загальний період з 26.05.2018 по 08.06.2018.

При цьому, як вбачається із матеріалів справи, позивач, із доводами якого погодився суд першої інстанції, розрахунок пені та 3% річних здійснював з одинадцятого банківського дня з дати поставки товару (дати підписання видаткової накладної) та по дату оплати відповідачем видаткових накладних включно.

Однак, як наголошував відповідач у відзиві на позовну заяві та наразі наголошує в апеляційній скарзі, умовами пункту 4.2. Договору сторони погодили, зокрема, що «Покупець оплачує постачальнику кожну прийняту партію товару не пізніше 10 банківських днів з дати поставки товару покупцю, але не раніше реєстрації податкової накладної…».

За змістом пункту 2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246, податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі - платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі - Кодекс) в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Пунктом 8 вказаного Порядку визначено, що податкова накладна та/або розрахунок коригування складаються та реєструються постачальником (продавцем) - платником податку, крім випадків, визначених пунктом 9 цього Порядку.

Проаналізувавши зміст вказаних норм та пункту 4.2. Договору, колегія суддів дійшла висновку, що сторони, керуючись принципом свободи договору, визначили в останньому інший порядок (строк) оплати отриманого товару, ніж той, на який посилається позивач у позовній заяві та суд першої інстанції в оскарженому рішенні (з моменту підписання видаткових накладних). Сторони в договорі передбачили відкладальну обставину для оплати поставленого товару. У разі відсутності реєстрації відповідної податкової накладної протягом 10 банківських днів з дати поставки товару, відповідач має право оплатити поставлений товар включно до дня реєстрації позивачем податкової накладної.

Таким чином, умовами Договору сторони погодили, що оплата має бути здійснена протягом 10 банківських днів з дати поставки та не раніше дати реєстрації податкової накладної, тобто, якщо пройде 10 банківський строк з дати поставки, а податкова накладна не зареєстрована, то у покупця не настає обов`язку оплати товару, саме дата реєстрації податкової накладної і є кінцевим терміном оплати за отриманий товар, а наступний день є початком відліку для нарахування відповідачу штрафних санкцій.

Відтак, при розрахунку періоду прострочення оплат мають бути враховані дати реєстрації податкових накладних за спірними видатковими накладними.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи квитанцій про реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, судом встановлено, що:

податкова накладна № 68 від 13.05.2018 (за видатковою накладною № 533 від 13.05.2018) зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 30.05.2018;

податкова накладна № 69 від 13.05.2018 (за видатковою накладною № 534 від 13.05.2018) зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 30.05.2018;

податкова накладна № 70 від 14.05.2018 (за видатковою накладною № 535 від 14.05.2018) зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 30.05.2018;

податкова накладна № 71 від 14.05.2018 (за видатковою накладною № 536 від 14.05.2018) зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 30.05.2018.

Враховуючи факт реєстрації податкових накладних, прострочення виконання зобов`язання з оплати вартості поставленого позивачем товару за видатковими накладними № 533, 534, 535, 536 виникло з 31.05.2018, а не з 26.05.2018 та 30.05.2018, як помилково вважав суд першої інстанції (без урахування дати реєстрації податкових накладних).

Відтак, здійснивши власні розрахунки пені (з урахуванням п. 7.2 Договору) та 3% річних, нарахованих за видатковою накладною № 533 від 13.05.2018 за період з 31.05.2018 по 03.06.2018, за видатковою накладеною № 535 від 14.05.2018 за період з 31.05.2018 по 07.06.2018, апеляційний суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 10 359,12 грн. пені та 1828,08 грн. 3% річних.

В той же час, суд відмовляє в нарахуванні пені та 3 % річних за видатковою накладною № 534 від 13.05.2018 та видатковою накладною № 536 від 14.05.2018 від 14.05.2018 оскільки 31.05.2018 за вказаними накладними було здійснено оплату в межах визначених договору строків.

В частині витрат позивача на оплату правової допомоги колегія суддів зазначає наступне.

Згідно статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу наведеної норми законодавства слідує, що витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною не буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: не надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для стягнення таких витрат.

Відповідно до частини 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Колегією суддів встановлено, що позивач, подаючи до суду позовну заяву, навів у останній попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку із розглядом справи у сумі 11 921,00 грн, а саме: судовий збір за подання позовної заяви (понесені витрати) 1 921,00 грн; витрати, понесені позивачем на оплату послуг адвоката (очікувані витрати) 10 000,00 грн.

Вказане спростовує доводи апелянта, що позивачем не було зазначено у позовній заяві про понесення позивачем додаткових судових витрат на правничу допомогу.

На підтвердження понесених витрат позивач надав суду копію 11.02.2019 між позивачем (клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Право Групп" (виконавець) був укладений договір про надання правової допомоги № 11-02/19-ЮО (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору предметом договору є здійснення виконавцем в інтересах клієнта певних видів адвокатської діяльності та надання виконавцем клієнту видів правової допомоги, що наведені у договорі.

Згідно з п. 4.1 договору сума винагороди (гонорару), порядок проведення розрахунків та кількість (об`єм) правової допомоги, що надається клієнту щомісяця або по конкретній справі, встановлюється додатком до цього договору.

Адвокатським об`єднанням "Право Групп" адвокату Єрмак Л.Б. 01.03.2019 виданий ордер серії КС № 413361 на надання правової допомоги ТОВ "Сота Україна" у Господарському суді міста Києва.

Наявним в матеріалах свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 2845 від 12.03.2008 підтверджується, що Єрмак Л.Б. є адвокатом.

04.06.2019 між клієнтом та виконавцем складено акт приймання-передачі наданих послуг № 45, відповідно до якого виконавцем надано наступні юридичні послуги:

- Вивчення документів щодо фінансово-господарських взаємовідносин та операцій між ТОВ "Сота Україна" та ПАТ "Українська залізниця" в особі філії "Стрийський вагоноремонтний завод" ПАТ "Українська залізниця" по договору поставки № ПВРЗ (ВМТП -18.275)ю від 17.04.2018 - 3 години.

- Формування правової позиції у справі- 1 година.

- Підготовка позовної заяви до Господарського суду міста Києва про стягнення на користь ТОВ "Сота Україна" заборгованості (пені та 3% річних по договору поставки № ПВРЗ (ВМТП -18.275)ю від 17.04.2018 - 3 години.

- Проведення розрахунків сум пені та 3% річних по договору поставки № ПВРЗ (ВМТП -18.275)ю від 17.04.2018 та їх письмове оформлення - 1 година.

Вартість послуг виконавця за цим актом складає 6 000, 00 грн за 8 (вісім) годин роботи адвоката.

З наведеного вище вбачається, що адвокатом надавались послуги позивачу (клієнту) саме по даній справі, предметом позову у якій було стягнення 3% річних та пені на підставі Договору поставки № ПВРЗ (ВМТП -18.275)ю від 17.04.2018, що спростовує доводи апелянта стосовно того, що позивачем не доведено понесення вказаних ним витрат на правничу допомогу саме по даній справі.

Водночас, враховуючи, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Сота Україна" у даній справі, оскільки відповідно до частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, вимоги про стягнення з відповідача вищевказаних судових витрат на професійну правничу допомогу також мають бути задоволені частково, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто у сумі 3 488,82 грн.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

За таких обставин, апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а судове рішення - частковій зміні з викладенням його резолютивної частині в новій редакції, а саме, щодо частково задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 10 359,12 грн. пені та 1 828,08 грн. 3 % річних.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2019 року у справі № 910/4135/19 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2019 року у справі № 910/4135/19 змінити, виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції:

« Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ідентифікаційний код - 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сота Україна" (04111, м. Київ, вул. Черняховського, буд. 29, ідентифікаційний код - 41323412) 10 359,12 грн. пені, 1 828,08 грн. 3% річних, 3 488,82 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 1 117,01 грн. судового збору.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сота Україна» (04111, м. Київ, вул. Черняховського, буд. 29, ідентифікаційний код 41323412) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ідентифікаційний код 40075815) 2 881,50 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва.

5. Матеріали справи № 910/4135/19 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 04.11.2019 р.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді Л.П. Зубець

Г.А. Жук