ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" жовтня 2019 р. Справа №914/2251/18

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Скрипчук О.С.

суддів Данко Л.С.

Мирутенка О.Л.

секретар судового засідання Лагутін В.Б.

розглянувши апеляційну скаргу Львівського комунального підприємства «Сонячне» б/н від 20.08.2019

на рішення Господарського суду Львівської області від 18.07.2019 (повний текст рішення складено 29.07.2019, м. Львів, суддя Король М.Р.)

у справі № 914/2251/18

за позовом: Львівського комунального підприємства «Сонячне», м. Львів,

до відповідача: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Світлиця-46», м.Львів

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал», м. Львів

про стягнення 26 589,33 грн. збитків, 3 033,49 грн. інфляційних втрат та 824,72 грн. 3% річних

за участі представників:

від позивача: Кріль Т.Є. - довіреність № 465/1 від 05.08.2019;

від відповідача: Телішевський І.Д. - довіреність б/н від 03.06.2019, ОСОБА_1 І.З. - довіреність б/н від 13.10.2019, ОСОБА_2 - довіреність б/н від 15.01.2019

від третьої особи з боку позивача: Урбанська Т.В. - довіреність № Вих-Вд НОМЕР_1 від 10.04.2019.

ВСТАНОВИВ:

Львівське комунальне підприємство «Сонячне» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Світлиця 46» про стягнення 26 589,33 грн. збитків, 3 033,49 грн. інфляційних втрат та 824,72 грн. 3% річних (враховуючи заяву про уточнення позовних вимог).

Рішенням Господарського суду Львівської області від 18.07.2019 у справі № 914/2251/18 в позові Львівського комунального підприємства «Сонячне» відмовлено. Стягнуто з Львівського комунального підприємства «Сонячне» на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Світлиця-46» 11 800,00грн. судових витрат.

Рішення суду мотивоване тим, що судом встановлено відсутність у діях відповідача сукупність всіх ознак, що становлять юридичний склад цивільного правопорушення, а отже, відсутні підстави для задоволення позову про відшкодування збитків.

Не погоджуючись з даним рішення суду Львівське комунальне підприємство «Сонячне» подало апеляційну скаргу б/н від 20.08.2019, в якій просить рішення Господарського суду Львівської області від 18.07.2019 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини, що мають значення для справи. А саме, скаржник стверджує, що на балансі ЛКП «Сонячне» знаходиться насосна станція, яка здійснює підкачку холодної води до двох будинків, а саме № 34, № 46 по вул АДРЕСА_1 В.Великого у м. Львові. ЛКП «Сонячне» здійснює витрати по утриманню та обслуговуванні даної насосної станції.

Апелянт зазначає, що постановою КМУ № 869 від 01.06.2011 і рішенням Львівської міської ради № 561 від 31.05.2011 встановлено, що за наявності внутрішньо будинкових підкачок води дана послуга входить до переліку послуг з утримання будинків та прибудинкових територій. А відтак, апелянт вважає, що понесені ним збитки за підкачку води до будинку АДРЕСА_2 на суму 26 589,33 грн. слід стягнути з відповідача.

Водночас апелянт зазначає, що відповідач не заперечує розрахунок витрат на підкачку холодної води до будинку АДРЕСА_2 , а лише заперечує відшкодування витрат.

Відповідачем було подано до суду відзив на апеляційну скаргу № 56- АП від 20.09.2019, якому просить рішення Господарського суду Львівської області від 18.07.2019 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відзив на апеляційну скаргу мотивований тим, що апеляційна скарга є необґрунтованою та висновки місцевого господарського суду не спростовує.

Третьою особою подано до суду пояснення на апеляційну скаргу б/н від 27.09.2019, в яких вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити, а рішення суду першої інстанції скасувати.

В поясненнях на апеляційну скаргу третя особа зазначає, що станція підкачування води розміщена в будинку АДРЕСА_2 та перебуває на балансі ЛКП «Сонячне», а витрати на підкачування води, згідно чинного законодавства повинні відшкодовуватися за рахунок тарифів з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

У зв`язку з перебуванням судді-члена колегії Плотніцького Б.Д. у відрядженні розпорядженням керівника апарату суду № 1005 від 30.10.2019 призначено проведення автоматизованої заміни складу колегії суддів у справі № 914/2251/18.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.10.2019 до складу колегії суддів для розгляду справи № 914/2251/18 внесено зміни, замість судді Плотніцького Б.Д. введено суддю Данко Л.С.

Відповідно до п. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

01.11.2016 наказом Департаменту житлового господарства та інфраструктури № 750 затверджено акт приймання - передачі житлового будинку АДРЕСА_2 з балансу ЛКП «Сонячне» Франківської районної адміністрації на баланс ОСББ «Світлиця-46».

Позивач стверджує, що у будинку АДРЕСА_2 , який перебуває на балансі ЛКП «Сонячне», знаходиться насосна станція, яка здійснює підкачку холодної води до будинку АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 .

Водночас позивач зазначає, що протягом листопада 2016 року по листопад 2018 року, обслуговував зазначену насосну станцію, яка здійснює підкачку води, до будинку № АДРЕСА_2 та поніс витрати за надання даної послуги, а саме витрати на електроенергію та обслуговування насосної станції на суму 26589,33грн., які відповідачем не відшкодовано.

Розрахунок збитків здійснений на підставі інформації наданої третьою особою щодо обсягів води, спожитої власниками квартир обох вищевказаних будинків.

Крім того, на думку позивача, відповідачем прострочено виконання грошових зобов`язань та нараховано 3033,49грн. інфляційних втрат та 824,72грн. 3% річних.

Позивач в обґрунтування позовних вимог щодо понесення ним збитків подав до суду платіжні доручення №576 від 29.05.2018, №582 від 30.05.2018, №706 від 26.06.2018, №742 від 03.07.2018, №867 та №868 від 31.07.2018, №979 від 31.08.2018, №982 від 31.08.2018, №249 від 28.09.2018, №258 від 01.10.2018, №372 від 31.10.2018, №410 від 13.11.2018, №490 від 30.11.2018, №499 від 04.12.2018р., №500 від 05.12.2018, №501 від 06.12.2018, №605 від 28.12.2018 на загальну суму 754380,57 з оплати вартості електроенергії згідно рахунків за період з травня 2018р. по грудень 2018р. на підставі укладеного між позивачем та ВАТ «Львівобленерго» договору №90432 від 01.04.2014 про постачання електричної енергії та виставлених останнім рахунками за активну енергію.

Також судом встановлено, що рішенням Господарського суду Львівської області від 24.04.2018 у справі № 914/62/18 (залишене без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 14.01.2019) зобов`язано ОСББ «Світлиця -46» укласти з ЛКП «Сонячне» договір про відшкодування витрат на підкачування холодної води до будинку № 46 по вул. В.Великого у м. Львові, в редакції викладеній в резолютивній частині рішення.

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 869 від 01.06.2011 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на комунальні послуги» послуга з підкачування води входить до переліку послуг з утримання будинків та прибудинкових територій.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на момент спірних відносин) відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено права та обов`язки споживача. Так, згідно з частиною 1 зазначеної статті споживач має право, зокрема одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; згідно з частиною 3 зазначеної статті споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, хоч у частині першій ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Як вбачається із тексту позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідача збитки, якій були ним понесені, у зв`язку з наданням послуг щодо обслуговування працівниками ЛКП «Сонячне» насосної станції та сплати ним вартості спожитої електроенергії на підкачування води до будинку АДРЕСА_2 (у період з листопада 2016 по листопад 2018).

Згідно норм ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової або господарсько-правової відповідальності, для застосування якої необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи); шкідливого результату такої поведінки - збитків; причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не наступає. При цьому, на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. Вина боржника у порушенні зобов`язання презюмується та не підлягає доведенню кредитором, тобто саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Отже, для правильного вирішення спорів, пов`язаних з відшкодуванням шкоди, важливе значення має розподіл між сторонами обов`язку доказування, тобто визначення, які юридичні факти повинен довести позивач або відповідач. Виходячи з цього, позивач повинен довести факт спричинення збитків, обґрунтувати їх розмір, довести безпосередній причинний зв`язок між правопорушенням та заподіянням збитків і розмір відшкодування. Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою потерпілої сторони.

Як вище зазначено позивач вказує, що насосна станція здійснює підкачку холодної води до будинку АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 . В обґрунтування позовних вимог понесення позивачем збитків подав до суду платіжні доручення на загальну суму 754380,57 з оплати вартості електроенергії згідно рахунків за період з травня 2018р. по грудень 2018р. на підставі укладеного між позивачем та ВАТ «Львівобленерго» договору №90432 від 01.04.2014 про постачання електричної енергії та виставлених останнім рахунками за активну енергію.

При цьому судом встановлено, що за заявлений позивачем період, згідно наданих останнім рахунків за активну енергію №303511/962934-1 за листопад 2016р., №303512/992474-1 за грудень 2016р., №303501/1015323-1 за січень 2017р., №303502/1053879-1 за лютий 2017р., №303503/1104523-1 за березень 2017р., №303504/1132504-1 за квітень 2017р., №303505/1155860-1 за травень 2017р., №303506/1182768-1 за червень 2017р., №303507/1206758-1 за липень 2017р., №303508/1238445-1 за серпень 2017р., №303509/1257998-1 за вересень 2017р., №303510/1284014-1 за жовтень 2017р., №303511/1310975-1 за листопад 2017р., №303512/1341739-1 за грудень 2017р., №303501/1361377-1 за січень 2018р., №303502/1391235-1 за лютий 2018р., №303503/1416936-1 за березень 2018р., №303504/1448440-1 за квітень 2018р., №303505/1470191-1 за травень 2018р., №303506/1494772-1 за червень 2018р., №303508/1543000-1 за серпень 2018р., №303509/1561610-1 за вересень 2018р., №303510/1586943-1 за жовтень 2018р., №303511/1624316-1 за листопад 2018р., загальна вартість електроенергії, спожитої позивачем становила 1941044,15грн.

Отже, матеріалами справи підтверджено факт здійснення позивачем лише часткової оплати вартості спожитої електроенергії за спірний період. При цьому, згідно наданих доказів неможливо встановити те, чи сплачені позивачем суми було зараховано в оплату вартості спожитої електроенергії виключно для забезпечення функціонування насосної станції.

За таких обставин слід вважати, що в матеріалах справи відсутні та сторонами не надано доказів того, що усі заявлені до стягнення збитки є реальними.

Посилання апелянта на те, що у нього відсутня заборгованість з оплати вартості електроенергії, як на доказ того, що ним були понесені збитки в період з листопада 2016 по листопад 2018, у зв`язку із сплатою вартості спожитої електроенергії на підкачування води до будинку АДРЕСА_2 , є необґрунтованими.

Враховуючи те, що позивач не довів, що ним були понесені реальні збитки у зв`язку з обслуговуванням працівниками ЛКП «Сонячне» насосної станції та сплатою вартості спожитої електроенергії на підкачування води до будинку АДРЕСА_2 (у період з листопада 2016 по листопад 2018), суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про необґрунтованість позову у даній справі.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні не послався на висновок Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету, не впливає на правильність вирішення спору у даній справі.

Твердження апелянта про те, що відповідач не заперечує розрахунок витрат на підкачку холодної води до будинку АДРЕСА_2 , а лише заперечує відшкодування витрат, спростовуються матеріалами справи.

Заявлені вимоги про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних, нарахованих на суму збитків, є похідними від основних вимог, також не підлягають до задоволення, зважаючи на те, що відсутні підстави для стягнення збитків, а також, враховуючи те, що згідно з ч.2 ст.625 ЦК України, відповідні нарахування кредитор вправі здійснювати лише у зв`язку із простроченням виконання боржником грошового зобов`язання, яке відсутнє в спірних правовідносинах, підстави для задоволення позову в цій частині також відсутні.

Безпідставними є посилання апелянта на те, що суд першої інстанції необґрунтовано стягнув з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу в сумі 11 800 грн. Адже, як вбачається із тексту оскаржуваного рішення судом першої було надано оцінку доказам, які надавались відповідачем в підтвердження понесення ним витрат на правову допомогу, зокрема договорам про надання правової допомоги та Актам прийому-передачі наданих послуг.

Відповідно до ч.6 ст.126 ГПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Водночас, суд звертає увагу на те, що розмір судових витрат відповідача позивачем у суді першої інстанції не заперечено, клопотання про зменшення розміру таких позивачем не подано. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази, підтверджуючі неспівмірність витрат відповідача на професійну правничу допомогу.

Враховуючи наявність підстав для відмови в позові, суд першої інстанції правомірно витрати на професійну правничу допомогу, у розмірі 11 800,00грн. поклав на позивача.

Таким чином рішення Господарського суду Львівської області від 18.07.2019 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір, сплачений за апеляційну скаргу, покласти на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

1. В задоволенні апеляційної скарги Львівського комунального підприємства «Сонячне» б/н від 20.08.2019 відмовити.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 18.07.2019 у справі № 914/2251/18 залишити без змін.

3. Судовий збір, сплачений за апеляційну скаргу, покласти на апелянта.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Повний текст постанови складено 05.11.2019.

Головуючий суддя Скрипчук О.С.

Суддя Мирутенко О.Л.

Суддя Данко Л.С.