номер провадження справи 17/192/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2019 Справа № 908/2281/19

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі головуючого судді Корсун В.Л. розглянувши матеріали справи № 908/2281/19 в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників, справу

за позовною заявою: акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1 Д

адреса для листування: 49027, м. Дніпро, а/с 1800

до відповідача: фізичної особи-підприємця Гамори Ірини Костянтинівни, АДРЕСА_1

про стягнення 63 121,31 грн.

Без виклику представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької області від акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (надалі АТ КБ "Приватбанк") надійшла позовна заява від 07.08.19 про стягнення з фізичної особи-підприємця Гамори Ірини Костянтинівни (надалі ФОП Гамора І.К.) 63 121,31 грн. заборгованості за договором банківського обслуговування від 24.05.13 № б/н.

Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем умов договору від 24.05.13 № б/н та ст. 193 ГК України, ст. ст. 526, 527, 530, 610 ЦК України та ст. ст. 4, 5, 12, 20, 27, 162-164 ГПК України.

Згідно з витягом з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.08.19 наведену вище позовну заяву передано для розгляду судді Корсуну В.Л.

Судом позовну заяву від 07.08.19 прийнято до розгляду та відкрито провадження у господарській справі № 908/2281/19 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (без виклику) учасників справи.

Ураховуючи положення ч. 4 ст. 116 та ст. 248 Господарського процесуального кодексу України (ГПК України), граничним строком розгляду цієї справи судом є 30.10.19 включно.

Частиною 1 ст. 251 ГПК України передбачено, що відзив подається протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Частинами 1-3 ст. 252 ГПК України визначено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом 30 днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.

Згідно із ч. 5 та ч. 7 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Як свідчать наявні матеріали справи, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін ні позивач, ні відповідачі суду не надали.

В обґрунтування своєї правової позиції позивач у позовній заяві від 07.08.19 посилаючись на неналежне виконанням відповідачем умов кредитного договору від 24.05.13 № б/н щодо своєчасного повернення грошових коштів, а також на норми та приписи ст. 193 ГК України, ст. ст. 526, 527, 530, 610 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 20, 27, 162-164 ГПК України просить суд стягнути з відповідача 63 121,31 грн. заборгованість за кредитом.

Судом встановлено, що згідно з детальною інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (отриманих судом на безкоштовний запит з офіційного сайту Міністерства юстиції України, який долучено судом до матеріалів справи № 908/2281/19), станом на час відкриття провадження у цій справі місцезнаходженням фізичної особи-підприємця Гамори Ірини Костянтинівни є: АДРЕСА_1 .

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи № 908/2281/19 господарським судом на юридичну адресу відповідача (в порядку ст.ст. 12, 120, 174, 176, 234, 247, 250 ГПК України) направлявся екземпляр ухвали господарського суду від 27.08.19 про відкриття провадження у справі.

Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення (рекомендованого), оригінал якого знаходиться у справі, відповідачем (донькою відповідача) отримано 31.08.19 ухвалу суду від 27.08.19 (про відкриття провадження у справі № 908/2281/18).

Вбачається, що відповідні процесуальні документи надіслані судом згідно з поштовими реквізитами відповідача.

Зазначене свідчить, що судом були вжиті всі заходи щодо належного повідомлення відповідача про дату, місце і час розгляду справи № 908/2281/19.

Відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Наявні матеріали справи за № 908/2281/19 дозволяють розглянути справу по суті спору.

За таких обставин, спір у справі підлягає вирішенню за наявними матеріалами.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення - 30.10.19.

Дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

04.09.14 господарським судом Запорізької області було прийнято рішення по справі № 908/2760/14, яким встановлено, що: «…24.05.2013р. Фізична особа - підприємець Гамора Ірина Костянтинівна (клієнт, відповідач у справі) звернулася до ПАТ КБ "Приватбанк" (банк, позивач у справі) із заявою про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, яка оформлена на бланку типової форми у вигляді анкети, та містить підписи Банку та Клієнта.

На підставі даної заяви відповідачу було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 у національній валюті.

Згідно цієї заяви відповідач приєднався та зобов`язався виконувати умови, викладені у Умовах та правилах надання банківських послуг, Тарифів банку, розміщеними в мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua, які разом з даною анкетою (заявою) складають Договір банківського обслуговування.

Відповідно до п. 3.18.1.16. Умов при укладенні договорів та угод, або здійсненні інших дій, які свідчать про приєднання клієнта до "Умов та правилами надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/ Інтернет клієнтбанк, або у формі обміну паперової чи електронної інформації, або в іншій формі), банк та клієнт допускають використання підписів клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/чи підтвердження через пароль, направлений банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі клієнта з правом "першого" підпису. Підписання договорів та угод таким чином прирівнюється до їх укладення договорів та угод у письмовій формі.

У пунктах 3.18.1.1., 3.18.1.6. Умов встановлено, що кредитний ліміт на поточний рахунок клієнта надається на поповнення обігових коштів та здійснення поточних платежів, в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту банк сповіщає клієнта на свій розсуд або у письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку банка та клієнта (системи клієнт-банк, Інтернет клієнт банк, sms повідомлення або інших). Ліміт може бути змінений банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами та правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами банку.

Згідно з п. 3.18.1.3. Умов кредит надається в обмін на зобов`язання клієнта щодо його повернення, сплаті процентів та винагороди.

В п.1.2.5. визначено, що клієнт зобов`язаний погашати заборгованість по кредиту, процентам за користування ним, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

За приписами пункту 3.18.1.8. Умов проведення платежів клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту проводиться банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання клієнта до "Умов та правилами надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки").

Пунктом 3.18.6.1 Умов визначено, що обслуговування кредитного ліміту на поточному рахунку клієнта здійснюється з моменту подачі клієнтом до банку заяви на приєднання до "Умов та Правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки") та/або з моменту надання клієнтом розрахункових документів на використання коштів у рамках кредитного ліміту в межах визначеної суми, та діє в обсязі перерахованих засобів до повного виконання зобов`язань сторонами.

Порядок розрахунків встановлений розділом 3.18.4. Так у пункті 3.18.4.1. Умов зазначено, що за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня клієнт сплачує проценти, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована процентна ставка). Порядок розрахунку процентів є наступним. За період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати його обнуління в одну з дат з наступного 20-го до 25-го числа місяця ("період, в який дебетове сальдо підлягає обнулінню), розрахунок відсотків здійснюється за процентною ставкою в розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. При необнулінні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулінню, на протязі протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому воно підлягало обнулінню, клієнт виплачує Банку за користування кредитом проценти в розмірі 24 % річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулінню. У випадку непогашення кредиту на протязі 90 днів з дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, починаючи з 91-го дня після закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнулінню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов`язання клієнта щодо погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні клієнтом будь-якого з грошового зобов`язання клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 48% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення клієнтом будь-якого з грошових зобов`язань і при реалізації права банку на встановлення іншого строку повернення кредиту, передбаченого Умовами і правилами надання банківських послуг, клієнт сплачує банку у розмірі 0,1315% від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов`язань (п.п.3.18.4.1.1.,3.18.4.1.2., 3.18.4.1.3.).

Згідно з п. 3.18.4.9. Умов розрахунок процентів за користування кредитом здійснюється щодня, починаючи з дати виникнення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок процентів здійснюється до повного погашення заборгованості по кредиту, на суму залишку по кредиту. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування процентів не включається. Нарахування процентів здійснюється в дату сплати.

Відповідно до п.3.18.2.3.4. Умов банк при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбаченого Умовами, має право вимагати від Клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов`язань за кредитом у повному обсязі.

Відповідно до ст.ст. 11, 509 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно зі ст.ст. 626, 627 Цивільного Кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Позивач на виконання умов договору надав відповідачу кредитний ліміт в розмірі 7000 грн., що підтверджується довідкою про розміри встановлених кредитних лімітів від 24.07.2014р. та випискою по рахунку.

Відповідач, в свою чергу, свої зобов`язання по поверненню кредиту, сплаті процентів та комісії порушив. Як вбачається з матеріалів справи, станом на 23.06.2014р. відповідач має заборгованість за кредитом в розмірі 7000 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 2534 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом в розмірі 646,87 грн.

Відповідно до ст. 629 Цивільного Кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічний припис містить п.п.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Статтею 530 ЦК України також передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач не надав суду доказів виконання зобов`язання і перерахування позивачу суми 7000 грн. заборгованості за кредитом, суми 2534 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом та суми 646,87 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом.

Таким чином вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в розмірі 7000 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 2534 грн. та заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 646,87 грн. є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Позивачем також заявлені вимоги про стягнення з відповідача пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором в розмірі 947,90 грн. за загальний період з 03.07.2013р. по 23.06.2014р.

Вимоги про стягнення пені позивач обґрунтовує п. 3.18.5.1. Умов, яким передбачено, що при порушенні клієнтом будь-яких зобов`язань зі сплати процентів за користування кредитом, передбачених п.п.3.18.2.2.2, 3.18.4.1, 3.18.4.2, 3.18.4.3, строків повернення кредиту, передбачених п.п.3.18.1.8, 3.18.2.2.3, 3.18.2.3.4, винагороди, передбаченої п.п.3.18.2.2.5, 3.18.4.4, 3.18.4.5, 3.18.4.6 клієнт виплачує банку за кожен випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який виплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожен день прострочки платежу. А у випадку реалізації банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, клієнт сплачує банку пеню у розмірі, зазначеному в п.3.18.4.1.3. від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочки. Сплата пені здійснюється у гривні. У випадку якщо кредит надається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривнєвому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

Частиною 6 ст. 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з п.3.18.5.4. Умов нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов`язань, передбачених 3.18.0.5.1., 3.18.5.2., 3.18.5.3., здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобов`язання повинно бути виконано клієнтом.

Отже нарахування позивачем пені за загальний період з 03.07.2013р. по 23.06.2014р. відповідає умовам договору та вимогам чинного законодавства.

Перевіривши розрахунок пені, суд встановив, що розрахунок здійснений вірно.

Таким чином позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми 947,90 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором є обґрунтованими та підлягають задоволенню».

За наслідками розгляду вказаної справи суд вирішив стягнути з фізичної особи-підприємця Гамори Ірини Констянтинівни на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" 7 000,00 грн. заборгованості за кредитом, 2 534,00 грн. заборгованості по процентах за користування кредитом, 646,87 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, 947,90 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором та 1 827,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Згідно із ч.2 ст. 35 ГПК України (втратив чинність 14.12.17) та ч. 4 ст. 75 ГПК України (в редакції чинній із 15.12.17), обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оцінивши наявні у матеріалах справи документи (докази), суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до приписів ст. ст. 11, 509 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цивільними актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення зобов`язання (правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку), зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 ЦК України).

Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів (ч. 1 ст. 181 ГК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 184 ГК України, при укладенні господарського договору на основі вільного волевиявлення сторін проект договору може бути розроблений за ініціативою будь-якої із сторін у строки, погоджені самими сторонами. Укладення договору на основі вільного волевиявлення сторін може відбуватися у спрощений спосіб або у формі єдиного документа, з додержанням загального порядку укладення договорів, встановленого статтею 181 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 4, 7 ст. 179 ГК України, при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно із ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом ст. 180 ГК України та ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно із ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Із досліджених судом доказів, які містяться в матеріалах господарської справи № 908/2281/19, вбачається, що між позивачем та відповідачем, на підставі ст. ст. 11, 509, 638, 634, 1054, 1066, 1069 ЦК України та ст. ст.180, 181 ГК України, виникли зобов`язання, фактично сторонами у письмовій формі укладено договір банківського обслуговування шляхом підписання заяви про відкриття поточного рахунку та приєднання відповідача до Умов і Правил надання банківських послуг, які оприлюднені через офіційний сайт банку, і є публічною офертою, до якої приєднується клієнт, підписуючи заяву про відкриття рахунку.

Рішенням від 04.09.14 у справі № 908/2760/14 господарський суд Запорізької області вирішив стягнути з фізичної особи-підприємця Гамори Ірини Констянтинівни на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" суму 7 000,00 грн. заборгованості за кредитом, суму 2 534,00 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, суму 646,87 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, суму 947,90 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, суму 1 827,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Крім того, судом (в рамках справи № 908/2760/14) встановлено обставини на підставі яких було стягнуто вказані суми.

Частиною 4 ст. 75 ГПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.12 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. …

Верховний Суд України у своїй постанові від 23.09.15 у справі № 6-1206цс15 зазначив, що виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України та ст. 193 ГК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами ст. 629 цього Кодексу унормовано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Божник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з довідкою АТ КБ "Приватбанк" за вих. № 08.7.0.0.0/00 від 07.08.19, ФОП Гамори І.К. на рахунку № НОМЕР_1 (валюта - українська гривня) встановлено кредитний ліміт: 27.05.13 - 2 800,00 грн., 19.06.13 - 3 000,00 грн., 21.06.13 - 5 000,00 грн., 26.07.13 - 7 000,00 грн., 01.03.14 - 0,00 грн. та 27.05.14 - 0,00 грн.

Позивачем надано до матеріалів справи (908/2281/19) виписки по поточному рахунку № НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ФОП Гамори І. К . згідно з вищевказаною Заявою, які свідчать про отримання відповідачем кредитних коштів у межах встановленого ліміту.

Згідно з наданими позивачем виписками по поточному рахунку відповідача та розрахунком заборгованості за договором б/н від 24.05.13, станом на 04.07.19 заборгованість за кредитом складає 63 121,31 грн., а саме:

- 18 966,89 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом;

- 4 712,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом;

- 39 442,42 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 74 ГПК України, обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач відзив на позовну заяву до суду не направив, викладені у позовній заяві обставини та розрахунок позивача не спростував, доказів належного виконання договірних зобов`язань по сплаті в повному обсязі отриманого кредиту та процентів за користування кредитом не надав.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази виконання рішення господарського суду Запорізької області від 04.09.14 по справі № 908/2760/14, його оскарження та скасування апеляційною або касаційною інстанціями. Докази зворотнього в матеріалах цієї господарської справи відсутні.

З підстав наведених вище у тексті цього рішення, а також приймаючи до уваги норми ч. 4 ст. 75 ГПК України, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми 63 121,31 грн., а саме: 18 966,89 грн. - заборгованості по процентах за користування кредитом, 4 712,00 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом, 39 442,42 грн. - пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором б/н від 24.05.13 на підставі наданих ним доказів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню судом.

У зв`язку із тим, що рішенням господарського суду Запорізької області від 04.09.14 у справі № 908/2760/14, яке набрало законної сили і є чинним станом на час вирішення спору у справі № 908/2281/19, були встановлені обставини, які не доказуються при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті самі особи, стосовно яких встановлені такі обставини (у даному випадку АТ КБ "Приватбанк" та ФОП Гамора І.К. щодо стягнення заборгованості за договором банківського обслуговування від 24.05.13 № б/н), судом не враховано правову позицію викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.19 у справі № 342/180/17 (провадження 14-131цс19).

Згідно зі ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 11-15, 24, 42, 46, 73-80, 86, 129, 236-238, 240, 247-252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Гамори Ірини Костянтинівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" код (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д, ) - 18 966 (вісімнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят шість) грн. 89 коп. заборгованості по процентах за користування кредитом, 4 712 (чотири тисячі сімсот дванадцять) грн. 00 коп. заборгованості по комісії за користування кредитом, 39 442 (тридцять дев`ять тисяч чотириста сорок дві) грн. 42 коп. пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором та 1 921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено у апеляційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 253-285 ГПК України та пп. 17.5. п. 1 Розділу XI "ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ" ГПК України.

Суддя В.Л. Корсун