ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення без розгляду заяви про відвід судді

04.11.2019м. ДніпроСправа № 904/4062/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Фещенко Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Ільєнко Д.Ю.

та представників:

від позивача: Федоренко Р.В.;

від відповідача: Самуха В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мета-Д" (м. Кам`янське, Дніпропетровської області)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Вишневе" (селище Вишневе, Криничанського району, Дніпропетровської області)

про стягнення заборгованості за договором поставки № 2507/1 від 25.07.2019 у розмірі 640 960 грн. 00 коп.

Суддя Фещенко Ю.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Мета-Д" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Вишневе" (далі - відповідач) заборгованість за договором поставки № 2507/1 від 25.07.2019 у розмірі 640 960 грн. 00 коп.

Ціна позову складається з суми основного боргу.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором поставки № 2507/1 від 25.07.2019 в частині повної та своєчасної оплати поставленого позивачем 01.08.2019 товару - карбаміду марки Б, та, відповідно, наявністю боргу у сумі 640 960 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 11.09.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено її розгляд по суті за правилами спрощеного позовного провадження на 07.10.2019.

У судове засідання 07.10.2019 з`явився представник позивача, представник відповідача у вказане судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив.

Судом було зауважено, що в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання, оскільки поштове повідомлення про отримання ним ухвали суду від 11.09.2019, як і сам конверт, до суду не повернулися. З метою встановлення належності повідомлення відповідача судом здійснено відстеження поштового відправлення суду на адресу відповідача, шляхом формування витягів з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання вказаного поштового відправлення суду, а також виготовлялась копія реєстру № 169 на відправку рекомендованої пошти з повідомленням від 12.09.2019, які долучені до матеріалів справи. При цьому, з вказаних доказів вбачається, що станом на 07.10.2019 відправлення з ухвалою суду від 11.09.2019 знаходиться у точці видачі/доставки з 14.09.2019.

Враховуючи вказані обставини, суд дійшов висновку про необхідність оголошення перерви у судовому засіданні 07.10.2019, з метою надання можливості відповідачу скористатися процесуальними правами, визначеними статтями 42 та 46 Господарського процесуального кодексу України, та з метою дотримання принципів господарського судочинства, а саме: рівності усіх учасників перед законом і судом та змагальності.

Так, ухвалою суду від 07.10.2019 було оголошено перерву у судовому засіданні до 30.10.2019; ухвалено додатково направити відповідачу - директору Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Вишневе" Ружанському Б.В. телефонограму з інформацією про дату наступного судового засідання та зміст ухвал суду на номер телефону НОМЕР_1 , інформація про який міститься у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

На виконання вказаних вимог, директору Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Вишневе" Ружанському Б.В. було передано телефонограму від 08.10.2019 з інформацією про дату наступного судового засідання та зміст ухвал суду (а.с.55).

У судове засідання 30.10.2019 з`явилися представники позивача та відповідача.

У судовому засіданні 30.10.2019 представником відповідача було заявлено усне клопотання про відкладення судового засідання, з метою надання часу для ознайомлення із матеріалами справи, яке було задоволено судом.

Враховуючи вказані обставини, суд дійшов висновку про необхідність оголошення перерви у судовому засіданні 30.10.2019, з метою надання можливості відповідачу скористатися процесуальними правами, визначеними статтями 42 та 46 Господарського процесуального кодексу України, та з метою дотримання принципів господарського судочинства, а саме: рівності усіх учасників перед законом і судом та змагальності.

Так, ухвалою суду від 30.10.2019 було оголошено перерву у судовому засіданні до 31.10.2019.

Відповідно до заяви відповідача (вх. суду № 49575/19 від 30.10.2019), його представник 30.10.2019 ознайомився з матеріалами справи, про що мається відмітка на відповідній заяві (а.с.88).

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.суду № 49793/19 від 31.10.2019), в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначаючи слідуюче:

- копія позовної заяви відповідачем не отримувалася, також останнім не отримано ухвалу про відкриття провадження у даній справі; про підстави звернення до суду та про предмет заявлених позовних вимог представник відповідача довідався після ознайомлення з матеріалами справи 30.10.2019;

- сторони спору, підписавши без зауважень специфікації № 1, 2 від 25.07.2019, погодили умови проведення розрахунків за поставлений товар, встановивши строк їх проведення - протягом робочого дня з моменту виставлення рахунку;

- оскільки рахунок на оплату поставлених товарів не направлявся на адресу відповідача, як покупця, строк виконання ним зобов`язань з оплати поставленого товару на суму 640 960 грн. 00 коп. не настав;

- не заслуговують на увагу посилання позивача про направлення претензії на адресу відповідача, оскільки копія фіскального чеку, долучена як доказ до матеріалів справи, не фіксує зміст документу, який направлявся на адресу відповідача і не підтверджує факту вручення поштового відправлення. При цьому, відповідач факт отримання претензії заперечує;

- за змістом пункту 5.1. договору поставки, якість товару, що поставляється, повинна засвідчуватися сертифікатом якості заводу виробника. Однак, під час поставки товару постачальником сертифікат якості заводу виробника надано не було;

- під час перемовин представниками сторін було погоджено, що оплата товару повинна бути проведена після надання документів, що підтверджують якість, однак, вказані документи станом на дату розгляду справи відповідачу ще не надані;

- під час спілкування представників сторін спору щодо необхідності надання документів, що підтверджують якість товару, було погоджено необхідність часткової сплати вартості поставленого товару та здійснені відповідні оплати, однак з боку представника позивача даний факт замовчується;

- оскільки порушення умов щодо якості істотним чином впливає на ціну товару і в силу приписів пункту 1 частини 1 статті 678 Цивільного кодексу України може бути підставою для пропорційного зменшення ціни, без надання належним чином посвідчених документів щодо якості поставленого товару, його оплата не може бути проведеною;

- відповідач зазначає, що після отримання товару без відповідних супровідних документів щодо якості та проведеного поверхневого огляду товару, існують об`єктивні сумніви в можливості його використання за призначенням;

- не виконання з боку продавця обов`язків щодо надання документів, що підтверджують якість товару, призводить до зупинення виконання обов`язків покупця щодо оплати вартості поставленого товару та, як наслідок, свідчить про передчасність вимог щодо стягнення вартості поставленого товару;

Крім того, оскільки умови щодо якості товарів, що є предметом договору поставки, мають істотне значення для правильного вирішення спору, а з боку представника позивача відповідних документів не додано, у відзиві на позовну заяву в порядку статті 90 Господарського процесуального кодексу України відповідачем були поставлені наступні питання щодо якості спірних товарів:

1) яким чином посвідчується дотримання умов щодо якості товарів, поставлених за специфікаціями № 2507/1 від 25.07.2019? Чи наявний сертифікат якості заводу виробника даних товарів ?

2) де, коли та в якого суб`єкту господарювання були придбані ТОВ "Мета-Д" товари, що в подальшому були поставлені на адресу ТОВ "Агрофірма "Вишневе" за договором № 2507/1 від 25.07.2019 ?

3) чи наявні у позивача документи, що встановлюють умови та строки зберігання товарів, що були предметом договору постави № 2507/1 від 25.07.2019 ?

4) скільки та в яких умовах зберігалися товари, що були предметом договору поставки № 2507/1 від 25.07.2019 ?

5) чи отримував позивач оплату за поставлений товар, якщо так, то в якому розмірі ?

Також, у відзиві на позовну заяву було заявлено клопотання про призначення по справі судової товарознавчої експертизи, оскільки для вирішення питання про якість товарів, що були поставлені відповідачу, необхідним є використання спеціальних знань. На вирішення вказаної експертизи, на думку відповідача, необхідно поставити таке питання: чи відповідає поставлений на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Вишневе" за договором поставки № 2507/1 від 25.07.2019 товар, карбамід марки "Б", вимогам стандартів, технічних умов, а також інших нормативних документів, що регулюють якість товарів відповідної категорії ? Проведення експертизи відповідач просив суд доручити Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Також, у відзиві на позовну заяву відповідач просив суд, з урахуванням того, що в межах даної справи необхідно витребувати та досліджувати докази, а також проводити судову експертизу, вирішити питання щодо переходу до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

У судове засідання 04.11.2019 з`явилися представники позивача та відповідача.

У судовому засіданні 04.11.2019 представником відповідача було заявлено усне клопотання про витребування доказів, а саме: документів, що підтверджують якість поставленого 01.08.2019 на адресу відповідача товару.

Суд вважав, що вказане клопотання не підлягає задоволенню, оскільки:

- відповідачем не надано жодного доказу наявності у нього претензій по якості поставленого позивачем товару з моменту його отримання (01.08.2019) по теперішній час;

- пунктом 5.2. договору передбачено, що у випадку виявлення невідповідності товару по якості та/або кількості під час приймання товару представниками сторін складається акт про недоліки - доказів складання такого акту суду не надано, відомостей щодо його наявності також суду не повідомлено;

- пунктами 5.3., 5.4. договору визначено порядок фіксації прихованих недоліків товару на складі покупця, однак і доказів наявності вказаних обставин відповідачем не надано, такі відомості, як було зазначено представником відповідача у судовому засіданні 04.11.2019, у нього вістуні;

- відповідачем в порядку, визначеному пунктами 5.5., 5.6. договору, не направлялась претензія щодо якості товару, доказів іншого суду не надано відомостей відповідних не повідомлено. Крім того, умови договору не містять положень, які б встановлювали строки, порядок та обов`язок позивача надавати такі документи відповідачу, що б дозволяло зробити висновок про порушення зобов`язань позивачем.

Більше того, статтею 666 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Так, матеріали справи не містять, а сторонами у справі не надано доказів:

- звернення відповідача до позивача з вимогою надати документи щодо якості чи інші документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з ним, встановивши при цьому, розумний строк для їх передання;

- відмови відповідача від договору поставки № 2507/1 від 25.07.2019;

- доказів повного повернення отриманого 01.08.2019 товару на загальну суму 640 960 грн. 00 коп.;

- відмови від прийняття товару чи вчинення інших дій, які б могли свідчити про невиконання позивачем своїх зобов`язань за договором у повному обсязі.

Враховуючи вказані обставини, судом, не виходячи до нарадчої кімнати, було розглянуто та відмовлено в задоволенні вказаного клопотання відповідача з огляду на його необґрунтованість та безпідставність.

Після відмови у задоволенні клопотання про витребування доказів, представник відповідач наполягав на задоволенні його клопотання про призначення по справі судової товарознавчої експертизи, оскільки для вирішення питання про якість товарів, що були поставлені відповідачу, необхідним є використання спеціальних знань. В обґрунтування заявленого клопотання представник відповідача посилався на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву.

Ухвалою суду від 04.11.2019 у задоволенні вказаного клопотання було відмовлено, з огляду на вище описані обставини щодо не доведення відповідачем фактів: наявності претензій щодо якості поставленого товару з моменту його отримання (01.08.2019) по теперішній час; звернення відповідача до позивача з вимогою надати документи щодо якості чи інші документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з ним, встановивши при цьому, розумний строк для їх передання; відмови відповідача від договору поставки № 2507/1 від 25.07.2019; доказів повного повернення отриманого 01.08.2019 товару на загальну суму 640 960 грн. 00 коп.; відмови від прийняття товару чи вчинення інших дій, які б могли свідчити про невиконання позивачем своїх зобов`язань за договором у повному обсязі.

Відразу після оголошення вступної та резолютивної частини ухвали суду за результатами розгляду клопотання про призначення судової експертизи від 04.11.2019 представником відповідача було оголошено завчасно підготовлену у письмовому вигляді заяву про відвід судді, в якій він просив суд задовольнити заяву про відвід судді від розгляду справи, посилаючись на те, що клопотання відповідача про призначення експертизи було судом відхилено, що свідчить про нездійснення судом дій щодо повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, внаслідок чого у відповідача існують сумніви в неупередженості та об`єктивності судді.

Розглянувши подану представником відповідача заяву про відвід судді Фещенко Ю.В., господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 35 Господарського процесуального кодексу України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу; незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно з частиною 2 статті 38 Господарського процесуального кодексу України з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Частиною 3 статті 38 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Як вбачається з матеріалів справи, вказаний відвід представником відповідача заявлено на стадії розгляду справи по суті, при цьому, у попередніх судових засіданнях будь-яких сумнівів в об`єктивності суду заявлено не було, після роз`яснення судом учасникам справи у судовому засіданні 30.10.2019 права на відвід складу суду, представниками позивача та відповідача було вказано про довіру до складу суду та відсутність відводів.

Суд наголошує, що за приписами частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

В даному випадку, проаналізувавши заявлені представником відповідача клопотання та фактичні обставини справи, оцінивши їх обґрунтованість, взаємозв`язок, значення та ймовірну мету, суд приходить до висновку, що такі дії представника відповідача суперечать завданню господарського судочинства та спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи.

До вказаного висновку суд прийшов з огляду та такі обставини:

1) за приписами частини 4 статті 35 Господарського процесуального кодексу України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу. Тобто, у даному випадку подання заяви про відвід судді, яка фактично обґрунтована непогодженням з процесуальними рішеннями є такою, що завідомо суперечить частині 4 статті 35 Господарського процесуального кодексу України;

2) дії представника відповідача відразу після відмови судом у задоволенні клопотання про призначення експертизи (заявленнязавідомо безпідставного відводу заздалегідь виготовленого у письмовому вигляді та роздрукованого) яскраво свідчать про те, що, заявляючи у судовому засіданні клопотання про призначення експертизи, відповідач розраховував на відмову у його задоволенні та заздалегідь підготував заяву про відвід судді Фещенко Ю.В., у зв`язку з відмовою у задоволенні його клопотання. Що додатково підтверджує, що сам відповідач, заявляючи клопотання про призначення судової експертизи, усвідомлював безпідставність такого клопотання та бажав і готувався до такої відмови судом.

Такі дії відповідача ставлять під сумнів його бажання розглядати подане ним клопотання та спрямовані на свідоме невиправдане затягування судового процесу, перешкоджають іншим учасникам процесу використовувати наявні засоби правового захисту, чим порушують їх права.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 12.08.2019 у справі №905/945/18, надаючи оцінку аналогічним обставинам у іншій справі.

Слід наголосити, що процесуальні права надано законом тим особам, які беруть участь у процесі для сприяння суду під час розгляду справ, їх правильному вирішенню, і кожного разу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не із цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, затягування розгляду, створення перешкод опоненту) вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто використовує його всупереч основним засадам господарського судочинства, а отже зловживає ним.

Зловживання процесуальними правами - це особливий вид юридично значущої поведінки, яка полягає у діях (бездіяльності) учасника процесу, що суперечать завданням господарського судочинства.

Слід зауважити, що згідно з частиною 1 статті 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами статті 9 Конституції України, статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України" і статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами документів, ратифікованих законами України.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

У рішенні 15-рп/2004 від 02.11.2004 Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання) визначено, що справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом і засобах, що обираються для їх досягнення.

Значення принципів справедливості та добросовісності поширюється не тільки на сферу виконання зобов`язань, а і на сферу користування правами, тобто, такі засади здійснення судочинства виступають своєрідною межею між припустимим використанням права (як формою правомірного поводження) та зловживанням правами (як формою недозволеного використання прав).

Одночасно, застосовуючи відповідно до частини 1 статті 11 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

В даному випадку слід відзначити, що процесуальний порядок розгляду заяви про відвід фактично передбачає розгляд відповідної заяви суддею, на вирішення якому передано відповідний спір, а у разі визнання останнім відводу необґрунтованим, передання відповідної заяви для визначення судді в порядку, встановленому частиною 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України та зупинення провадження у справі (частина 3 статті 39 Господарського процесуального кодексу України).

Тобто, фактично наведений порядок виключає можливість вирішення справи по суті у судовому засіданні, в якому заявлено про відвід, що фактично з урахуванням обставин справи, призводить до затягування строків вирішення спору та, як наслідок, приписів статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи викладене, за переконанням суду, подання заяви про відвід судді від розгляду справи, зміст якої зводиться до незгоди представника відповідача із прийнятим процесуальним рішенням суду щодо відмови у задоволенні клопотання про призначення експертизи, на переконання суду, є зловживанням процесуальними правами, що полягає у їх недобросовісному використанні, яке можна кваліфікувати через критерій відсутності серйозного законного інтересу, тобто, легітимного прагнення до отримання певних переваг, передбачених процесуальним законом.

Слід наголосити, що поставлений позивачем товар в процесі розгляду справи судом вже частково оплачений відповідачем на суму 100 000 грн. 00 коп. (двома платежами), що підтверджується самим відповідачем. В той же час, посилання відповідача на наявність якихось усних домовленостей щодо оплати "безспірної частини товару", та сплати його залишку після отримання документів щодо його якості, не підтверджені жодним доказом та, з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, виглядають непереконливими, а правова позиція відповідача у справі нелогічною та непослідовною, оскільки не узгоджується с фактичними обставинами справи та його діями, а саме:

- щодо фактичної часткової оплати поставленого товару, який він начебто вважає неякісним (чи сумнівається у його якості);

- часткове використання поставленого товару, про що було зазначено представником у судовому засіданні 04.11.2019;

- ймовірність та значення факту оплати "безспірної частини товару", який у повному обсязі він вважає неякісним;

- відсутністю жодного доказу на підтвердження наявності будь-яких домовленостей між сторонами, на які посилається відповідач.

Суд вказує, що правовідносини суду із кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - ухвалення у розумні строки законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, які беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб.

Процесуальний закон вимагає та забезпечує належну поведінку сторони у господарському суді, що також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду.

Процесуальні права надано законом тим особам, які беруть участь у процесі для сприяння суду під час розгляду справ, їх правильному вирішенню, і кожного разу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не із цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, затягування розгляду, створення перешкод опоненту) вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто використовує його всупереч основним засадам господарського судочинства, а отже зловживає ним. (рішення суду у справі "Мусієнко проти України", № 26976/06 від 20.01.2011).

Під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, Європейський Суд з прав людини розуміє таке його використання, що спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, що суперечить принципу правової визначеності. Суд вказав, що "існує велика кількість змішування таких категорій як зловживання процесуальним правом і реалізація процесуальних прав". Небезпека зловживання процесуальними правами у даному випадку полягає в тому, що формально начебто дії сторони не виходять за межі правового поля, а насправді ними заподіюється шкода інтересам правосуддя та іншим учасникам процесу. Це виявляється у поєднанні диспозитивного права на допустимість для сторони використання різноманітних процесуальних прийомів з протиправним наміром примусити суд вчиняти так, як сторона позивача вважає за потрібне для досягнення своєї особистої мети.

Суд вважає, що заявлений відповідачем відвід у цій справі має очевидно штучний характер, є нічим іншим як спробою затягнути її розгляд або перешкодити йому; метою його подання є недопущення вирішення справи по суті у призначеному судовому засіданні - 04.11.2019, затягування строків вирішення спору через використання процесуального порядку розгляду заяви про відвід (у разі визнання судом відводу необґрунтованим, передання відповідної заяви для визначення судді в порядку, встановленому частиною 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України та зупинення провадження у справі (частина 3 статті 39 Господарського процесуального кодексу України)) з нелегітимною метою, що призводить до безпідставного затягування розгляду справи та неможливості своєчасного ухвалення судового рішення по суті справи. Внаслідок чого буде порушено положення законодавства про завдання та основні засади господарського судочинства, при тому, що процесуальними законодавством визначено стадії господарського процесу, певні обмеження та наслідки вчинення певних процесуальних дій, які представнику відповідача - адвокату, який надає професійна правову допомогу, відомі і зрозумілі.

Згідно з частинами 1, 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Разом з цим, одними з основних засад (принципів) господарського судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами, а також розумність строків розгляду справи судом (пункти 10, 11 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України ).

Згідно з частиною 5 статті 13 Господарського процесуального кодексу України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

При цьому ефективність судового захисту залежить не тільки від досконалості процедури розгляду судами справ, а й від поведінки осіб, які беруть участь у справі, сумлінного здійснення ними своїх процесуальних прав і обов`язків.

Згідно з пунктами 1, 2, 6, 7 частини 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема, подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Так, для запобігання зловживанню процесуальними правами у кожному конкретному випадку може бути вжито, зокрема, таких заходів:

- залишення без розгляду або повернення скарг, заяв, клопотань (частина 3 статті 43 Господарського процесуального кодексу України);

- покладення на сторону судових витрат повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (частина 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України);

- стягнення в дохід державного бюджету штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 2 частини 1 статті 135 Господарського процесуального кодексу України);

- постановлення окремої ухвали (частини 2 статті 246 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 3 статті 135 Господарського процесуального кодексу України передбачено, у випадку невиконання процесуальних обов`язків, зловживання процесуальними правами представником учасника справи суд, з урахуванням конкретних обставин справи може стягнути штраф як з учасника справи, так і з його представника.

Відповідно до частини 5 статті 135 Господарського процесуального кодексу України, ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Стягувачем за таким виконавчим документом є Державна судова адміністрація України.

За таких обставин, суд вважає за необхідне визнати подання 04.11.2019 Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Вишневе" заяви про відвід судді Фещенко Ю.В. від розгляду справи № 904/4062/19, який є завідомо необґрунтованим та направленим на затягування судового процесу, зловживанням процесуальними правами у відповідності до пункту 2 частини 2 статті 43 Господарського процесуального кодексу України та залишити означену заяву без розгляду.

Аналогічних висновків щодо залишення завідомо безпідставних заяв про відвід без розгляду дійшов також Верховний суд при розгляді справи № 910/2968/18 (ухвала від 18.12.2018).

За змістом пункту 2 частини 1 статті 135 Господарського процесуального кодексу України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадку зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Статтею 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2019 рік із 1 січня установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1 921 грн.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Вишневе" за зловживання процесуальними правами, заходу процесуального примусу у вигляді штрафу у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 921 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись статтями 35, 38-39, 42-43, 131, 132, 135, 234, 235, 255, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Визнати подання Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Вишневе" заяви про відвід головуючому судді Фещенко Ю.В. у справі № 904/4062/19 зловживанням процесуальними правами.

2. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Вишневе" про відвід головуючого судді Фещенко Ю.В. залишити без розгляду.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Вишневе" (52314, Дніпропетровська область, Криничанський район, селище Вишневе; ідентифікаційний код 30012544) в дохід Державного бюджету штраф у сумі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

Стягувач: Державна судова адміністрація України (01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, , отримувач коштів УК у Печер.р-ні/Печерс.р-н/21081000, код отримувача 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA6026007, код класифікації доходів бюджету: 21081100).

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Вишневе" (52314, Дніпропетровська область, Криничанський район, селище Вишневе; ідентифікаційний код 30012544).

Ухвала набирає законної сили 04.11.2019 та може бути оскаржена в частині стягнення штрафу в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали підписаний - 04.11.2019.

Суддя Ю.В. Фещенко