ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2019 р. Справа№ 910/5375/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Ткаченка Б.О.

Майданевича А.Г.

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Каніковської Олени Володимирівни

на рішення Господарського суду міста Києва від 18.06.2019 року (дата підписання повного тексту 18.06.2019 року)

у справі №910/5375/19 (суддя Павленко Є.В.)

за позовом Департаменту молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

до Фізичної особи-підприємця Каніковської Олени Володимирівни

про стягнення 12 881,04 грн,

без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Департамент молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Каніковської Олени Володимирівни (далі - відповідач) про стягнення з відповідача пені в розмірі 2 087,40 грн та інфляційного збільшення боргу в розмірі 10793,64 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором від 29.10.2018 року № 115 щодо своєчасної поставки товару.

Господарський суд міста Києва частково задовольнив позов Департаменту молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) своїм рішенням від 18.06.2019 року та присудив до стягнення з Фізичної особи-підприємця Каніковської Олени Володимирівни на користь Департаменту молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 2 087,40 грн пені.

Не погодившись з прийнятими рішеннями, Фізична особа-підприємець Каніковська Олена Володимирівна звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 18.06.2019 року у даній справі та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального та матеріального права.

Так, скаржник зазначив, що позивачем не було вжито жодних заходів направлених на виконання договору №115 від 29.10.2019 року.

Крім того, скаржник вказав, що рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/17240/18 було відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо аналогічного позову Департаменту молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.07.2019 року справу № 910/5375/19 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.

Північний апеляційний господарський суд апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Каніковської Олени Володимирівни на рішення Господарського суду міста Києва від 18.06.2019 року у справі № 910/5375/19 залишив без руху своєю ухвалою від 22.07.2019 року.

Апелянтом протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху було усунено недоліки та подано до суду апеляційної інстанції докази сплати судового збору у встановленому розмірі згідно з чинним законодавством.

Відтак, скаржником було усунено недоліки поданої апеляційної скарги.

Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.08.2019 року, у зв`язку з перебуванням суддів Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А., у відпустці, було сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/5375/19 нову колегію суддів у складі: головуючого судді: Суліма В.В., суддів: Ткаченко Б.О., Майданевич А.Г.

Північний апеляційний господарський суд прийняв апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Каніковської Олени Володимирівни на рішення Господарського суду міста Києва від 18.06.2019 року у справі № 910/5375/19 до провадження у складі нової колегії суддів: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Ткаченко Б.О., Майданевич А.Г. своєю ухвалою від 30.08.2019 року. Крім того, даною ухвалою відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Каніковської Олени Володимирівни на рішення Господарського суду міста Києва від 18.06.2019 року у справі № 910/5375/19.

20.09.2019 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від представника відповідача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого відповідач просив апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Каніковської Олени Володимирівни залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 18.06.2019 року у справі №910/5375/19 без змін.

Крім того, представник відповідача у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що станом на 12.11.2018 року мало місце прострочення виконання зобов`язань з боку відповідача на користь позивача на загальну суму 2087,00 грн.

03.10.2019 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від представника позивача до суду надійшла відповідь на заперечення, у яких представник позивача, зокрема зазначив, що відповідач навмисно затягував час кваліфікації, щоб після його підписання не дати його виконати.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 18.06.2019 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Каніковської Олени Володимирівни - без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

02.08.2018 року Департаментом в електронній системі закупівель PROZORRO було опубліковано оголошення про проведення закупівлі за класифікатором ДК 021:2015 код 18530000-3 подарунки та нагороди (лот 1 - нагородна атрибутика - медалі та кубки для олімпійських видів спорту; лот 2 - медалі та кубки не олімпійських видів спорту; лот 3 - медалі та кубки для спортивно-масових змагань), ідентифікатор закупівлі UA-2018-08-02-000513-а.

20.09.2018 року відповідачем було подано скаргу (ідентифікатор скарги UA-2018-08-02-000513а.с2) на вказану закупівлю щодо порушення позивачем порядку проведення процедури закупівлі.

09.10.2018 року Постійно діюча адміністративна колегія Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель (далі - Комісія) рішенням від 09.10.2018 року № 10398-р/пк-пз постановила зобов`язати Департамент скасувати рішення про відхилення тендерної пропозиції Підприємця та рішення про визначення фізичної особи-підприємця Магди Оксани Станіславівни переможцем даної процедури закупівлі.

Протоколом засідання тендерного комітету Департаменту від 16.10.2018 року № 114 відповідача було визначено переможцем по закупівлі за класифікатором ДК 021:2015 код 18530000-3 подарунки та нагороди (лот 1- нагородна атрибутика - медалі та кубки для олімпійських видів спорту).

29.10.2018 року між відповідачем та позивачем було укладено договір № 115 (далі - договір), відповідно до умов якого відповідач зобов`язався поставити позивачу предмет закупівлі: ДК 021:2015 код 18530000-3 подарунки та нагороди (лот 1 - нагородна атрибутика - медалі та кубки для олімпійських видів спорту), а покупець - прийняти та вчасно оплатити вартість товару на умовах даного договору.

Відповідно до п. 1.2 договору, номенклатура, асортимент, комплексність, кількість і вартість товару, а також інші необхідні характеристики товару, передбачені в додатку № 1 до даного договору (специфікація), що є його невід`ємною частиною.

Згідно п. 3.2 договору сума цього договору становить 634 920,00 грн без ПДВ.

Строк поставки товару: 31.10.2018 року (п. 5.1 договору).

Відповідно до п. 10.1 договору, останній набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2018 року, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, відповідач у порушення взятих на себе зобов`язань за договором щодо поставки передбаченого цим правочином товару у встановлений строк не виконав.

При цьому, колегія суддів не приймає як належне твердження скаржника, що позивачем не було вжито жодних заходів направлених на виконання договору №115 від 29.10.2019 року, як безпідставне та таке, що спростовується висновками суду першої інстанції.

Позивач в свою чергу, 06.11.2018 року направив на адресу відповідача лист № 078-1020 з повідомленням про розірвання з 12.11. 2018 року вказаного договору на підставі пункту 6.2.1 договору.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно п. 7.1 договору, у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості (ст. 231 Господарського кодексу України).

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов`язання мало бути виконано.

Колегія суддів перевіривши розрахунок позивача, погоджується з його розрахунком та висновком суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача на користь позивача 2087,40 грн пені.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 10793,64 грн інфляційних втрат, нарахованих на суму боргу в розмірі 643920,00 грн у період з 31.10.2018 року по 12.11.2018 року, колегія суддів відзначає наступне.

Відповідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом.

Так, за змістом пунктів 1.1 та 5.1 вищезазначеного договору відповідач взяв на себе зобов`язання щодо поставки позивачу передбаченого цією угодою товару у строк 31.10.2018 року.

Як було зазначено вище, у спірний період відповідачем було порушено взяте на себе зобов`язання саме з поставки товару, яке є негрошовим, та за неналежне виконання якого можливість стягнення інфляційних втрат положеннями ст.625 Цивільного кодексу України не передбачена.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 10 793,64 грн інфляційних втрат.

Разом з цим, колегія суддів критично оцінює твердження скаржника, що рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/17240/18 було відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо аналогічного позову Департаменту молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради, оскільки даним рішенням було відмовлено в позові саме Фізичній особі-підприємцю Каніковській Олені Володимирівні про визнання дійсним та зміну договору №115 від 29.10.2018 року про закупівлю.

Водночас, колегія суддів відзначає, що Господарський суд міста Києва в вищевказаному рішенні дійшов висновку, що доказів поставки товару у строк визначений п.5.1. договору позивачем суду не надано.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо часткового задоволення позовних вимог.

Разом з тим, скаржник не надав суду доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваному рішенні.

При цьому, колегія суддів зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.

Суд апеляційної інстанції роз`яснює, що, за загальним правилом, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Каніковської Олени Володимирівни на рішення Господарського суду міста Києва від 18.06.2019 року залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.06.2019 року у справі №910/5375/19 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.

4. Матеріали справи №910/5375/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді Б.О. Ткаченко

А.Г. Майданевич