РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.10.2019 р.Справа № 910/8039/19

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Готель Старо"

до Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним рішення

Суддя Зеленіна Н.І.

Секретар судового засідання Ліпіна В.В.

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Готель Старо" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - відповідач) про визнання недійсним рішення Адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення № 60/30-р/к від 27.11.2018 р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 60/30-р/к від 27.11.2018 р. являється неправомірним та таким, що прийняте без урахування фактичних обставин справи, містить висновки, що не відповідають обставинам справи та не доведені у встановленому законом порядку, а також за відсутності доказів, які можуть бути підставою для застосування відповідальності.

Ухвалою від 26.06.2019 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 24.07.2019 р.

10.07.2019 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти позову заперечує з підстав пропуску позивачем двомісячного строку на оскарження рішення.

Протокольною ухвалою від 24.07.2019 р. підготовче засідання відкладено на 13.08.2019 р.

13.08.2019 р. від позивача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання.

Протокольною ухвалою від 13.08.2019 р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 04.09.2019 р.

Протокольною ухвалою від 04.09.2019 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 01.10.2019 р.

Протокольною ухвалою від 01.10.2019 р. судове засідання відкладено на 23.10.2019 р.

У судовому засіданні 23.10.2019 р. представник позивача підтримала вимоги і доводи позовної заяви.

Представник відповідача проти позову заперечила з підстав, викладених у відзиві.

У судовому засіданні 23.10.2019 р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Рішенням Адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення №60/30-р/к від 27.11.2018 р. "Про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції та накладення штрафу":

- визнано, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Готель "Старо" вчинило порушення, передбачене ст. 15' Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", у вигляді поширення інформації, що вводить в оману, а саме: повідомлення Товариством з обмеженою відповідальністю "Готель "Старо" невизначному колу осіб неправдивих відомостей про стандарти, характеристики послуг, зокрема внаслідок обраного способу їх викладення, які можуть вплинути на наміри цих осіб щодо придбання (замовлення) готельних послуг Товариства з обмеженою відповідальністю "Готель "Старо";

- за вказане порушення накладено на Товариство з обмеженою відповідальністю "Готель "Старо" штраф у розмірі 68 000 грн.;

- зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Готель "Старо" у двомісячний строк з дня отримання цього рішення припинити порушення, зазначене, у п. 1 цього рішення, шляхом припинення розміщення на фасаді готелю "Старо" та на веб-сайті Товариства з обмеженою відповідальністю "Готель "Старо" за посиланням: http://staro.ua/ інформації про встановлення готелю категорії "****" (чотири зірки), за умови відсутності діючого свідоцтва про встановлення вказаної категорії, про що проінформувати Київське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України з наданням підтвердних документів.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Готель "Старо", не погоджуючись із вказаним рішенням, вважає його неправомірним та таким, що прийняте без урахування фактичних обставин справи, містить висновки, що не відповідають обставинам справи та не доведені у встановленому законом порядку, а також за відсутності доказів, які можуть бути підставою для застосування відповідальності.

Відтак, позивач звернувся до суду з даним позовом, у якому просить суд визнати вказане рішення недійсним.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. Особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України утворюється у складі Голови та восьми державних уповноважених. Антимонопольний комітет України, адміністративні колегії Антимонопольного комітету України, державні уповноважені Антимонопольного комітету України, адміністративні колегії територіальних відділень Антимонопольного комітету України є органами Антимонопольного комітету України (ч. 7 ст. 6 Закону України "Про Антимонопольний комітет України").

Приписами ст. 4 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.

За правилами ст. 5 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України "Про захист економічної конкуренції", "Про захист від недобросовісної конкуренції", цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, в тому числі:

- розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами;

- приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції;

- перевіряти суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції;

- при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом; призначати експертизу та експерта з числа осіб, які володіють необхідними знаннями для надання експертного висновку; тощо.

Частиною 1 статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, копію оспорюваного рішення позивачу було надіслано листом від 29.11.2018 р. №60-02/4305 та відповідно до повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення №374, отримано ним 04.12.2018 р.

Отримання вказаного рішення 04.12.2018 р. позивачем не заперечується.

Відповідно до частини 1 статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" Заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Строк оскарження рішення закінчився 09.02.2017р., а позовну заяву до господарського суду міста Києва було скеровано -17.02.17р., - після закінчення встановленого строку оскарження рішення.

Як вказано в пункті 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства", зазначений у, зокрема, частині першій статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" строк є присічним; закінчення присічного строку, незалежно від причин його пропуску заінтересованою особою, є підставою для відмови в позові про визнання недійсним рішення (розпорядження) Антимонопольного комітету України та його органів.

Аналогічний за змістом висновок неодноразово викладався і в постановах Верховного Суду України, зокрема від 29.05.2007 № 9/205-06-5910, від 01.09.2009 зі справи № 3-3472к08-21/19.

Стосовно доводів позивача про протиправність оскаржуваного Рішення слід зазначити таке.

Як вказано в абзаці першому пункту 21 названої постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 15, господарським судом не можуть братися до уваги доводи особи, стосовно якої прийнято рішення (заявника, відповідача, третьої особи в розумінні статті 39 Закону України "Про захист економічної конкуренції"), з приводу незаконності та/або необґрунтованості цього рішення, якщо такі доводи заявлено після закінчення строків, встановлених частиною другою статті 47 та частиною першою статті 60 названого Закону, оскільки дана особа не скористалася своїм правом на оскарження відповідного акта державного органу, а перебіг зазначеного строку виключає можливість перевірки законності та обґрунтованості рішення органу Антимонопольного комітету України.

Вказана правова позиція, зокрема, висловлена Вищим господарським судом України у постанові від 13.09.2016 р. у справі №910/30250/15.

Враховуючи викладене, дослідивши зібрані у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про те, що у зв`язку із пропущенням позивачем граничного строку на скарження спірного рішення, позовні вимоги не можуть бути задоволені.

Як встановлено ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 79 Кодексу передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В порядку, передбаченому ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з підстав пропуску позивачем присічного строку на оскарження рішення.

Судові витрати покладаються на позивача, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 2, 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити повністю в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Готель Старо" до Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 29.10.2019 р.

Суддя Н.І. Зеленіна