ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року

м. Київ

Справа № 922/53/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Зуєва В. А. - головуючого, Багай Н. О., Чумака Ю.Я.

секретар судового засідання - Савінкова Ю. Б.

за участю представників:

позивача - не з`явився,

відповідача - Німак Є. Ю. (адвокат),

третіх осіб ? не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 25.07.2019 (судді: Білецька А. М., Пушай В. І., Чернота Л. Ф.)

та рішення Господарського суду Харківської області від 23.04.2019 (суддя Смірнова О.В.)

за позовом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області

до Приватного акціонерного товариства "Насінневе"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета позову, на стороні позивача:

1. Кегичівська районна державна адміністрація Харківської області

2. Парасковіївська сільська рада

про визнання додаткової угоди укладеною,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст і підстави позовних вимог

1.1. Головне управління Держгеокадастру у Харківській області (далі - ГУ Держгеокадастру) звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Насінневе" (далі - ПАТ "Насінневе"), (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 01.03.2019) про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 24.11.2006 шляхом визнання укладеною додаткової угоди до вказаного договору оренди землі у редакції, зазначеній у позовній заяві.

1.2. В обґрунтування позовних вимог ГУ Держгеокадастру посилалось на Постанову Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 №413, якою затверджено Стратегію удосконалення управління у сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними (далі ? Стратегія), якою встановлено розмір орендної плати за земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у розмірі не нижче 8% нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

2. Короткий зміст судових рішень у справі

2.1. Рішенням Господарського суду Харківської області від 23.04.2019, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 25.07.2019, позов задоволено частково.

Визнано укладеною додаткову угоду до договору оренди від 24.11.2006, зокрема, пункт 9 розділу викладено у редакції: "Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 33 191,75 грн на рік".

2.2. Оскаржувані судові рішення обґрунтовано тим, що на час передачі спірної земельної ділянки в оренду, не було проведено нормативну грошову оцінку всупереч вимогам статті 13 Закону України "Про оцінку земель", тому суди дійшли висновку про наявність підстав для внесення змін до пункту 5 договору, в якому зазначається розмір нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки.

Щодо внесення змін до пункту 9 договору, господарські суди зазначили, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами необхідність встановлення орендної плати за спірну земельну ділянку у розмірі 8 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а тому дійшли висновку про застосування мінімального розміру орендної плати, який відповідно до статті 288 Податкового кодексу України, складає 3 % нормативної грошової оцінки.

3. Короткий зміст вимог, викладених у касаційній скарзі

3.1. Не погоджуючись із прийнятими судовими рішеннями ГУ Держгеокадастру просить скасувати рішення першої інстанції та постанову апеляційної інстанції в частині визначення розміру орендної плати на рівні 3% і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

3.2. В обґрунтування вимог, заявник у касаційній скарзі зазначає про те, що суд помилково вважає, що інформація Департаменту агропромислового розвитку Харківської обласної державної адміністрації щодо виплати орендної плати за оренду земельних часток (паїв) та розмір виплати на 1 гектар орендованої землі в розрізі адміністративно-територіальних одиниць станом на 23.01.2019, згідно якої розмір орендної плати за договорами оренди землі по Кегичівському району Харківської області становить 8,4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, не є нормативно-правовим актом та не спрямований на встановлення, зміну правових норм, відтак не може бути підставою для внесення змін до договору.

На думку заявника, встановлення ставки орендної плати у розмірі 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки не суперечить положенням податкового законодавства, оскільки не перевищує встановленої максимальної ставки 12%.

3.3. У відзиві на касаційну скаргу ПАТ "Насінневе" просить відмовити у її задоволенні, а оскаржувані судові рішення залишити без змін, наголошуючи на правомірності висновків господарських судів і безпідставності доводів, викладених у касаційній скарзі.

3.4. До Верховного Суду надійшли письмові пояснення ПАТ "Насінневе", в яких заявник зазначає, що відповідно до рішення Парасковіївської сільської ради Кегичівського району Харківської області від 26.06.2018 №271 -? "Про встановлення ставок та пільг із сплати земельного податку на 2019 рік" ставка земельного податку за земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва встановлена у розмірі 0,3% від нормативної грошової оцінки.

4. Розгляд касаційної скарги і позиція Верховного Суду

4.1. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутніх у судовому засіданні учасників справи, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі і відзиві на неї, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і дотримання норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

4.2. Суди попередніх інстанцій установили, що 24.11.2006 між Кегичівською районною державною адміністрацією Харківської області та ВАТ "Насінневе" (в подальшому перейменовано у ПАТ "Насінневе") укладено договір оренди земельної ділянки площею 35,9521 га, на території Парасковіївської сільської ради, який зареєстровано у Харківській регіональній філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" при Державному комітеті України по земельним ресурсам України, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 21.02.2007 за №10.

4.3. Відповідно до пункту 9 договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 120 грн за 1 га, що складає 4 314, 25 грн за рік.

4.4. Згідно з пунктом 13 договору розмір орендної плати переглядається один раз у 3 роки у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом.

4.5. Відповідно до умов пункту 36 договору зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується у судовому порядку.

4.6. На час передачі земельної ділянки в оренду, нормативну грошову оцінку проведено не було.

4.7. Додатковою угодою від 21.06.2011 до договору оренди від 24.11.2006 розмір орендної плати встановлено на рівні 300 грн за 1 га на рік з урахуванням індексу інфляції.

4.8. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.02.2018 №105 впродовж 2018 року проводились роботи по проведенню загальнонаціональної (всеукраїнської) нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, яка вже затверджена наказом Мінагрополітики України від 16.11.2018 № 552 та набула чинності з 01.01.2019.

4.9. З метою приведення умов договору у відповідність до вимог законодавства, ГУ Держгеокадастру було направлено відповідачу лист-пропозицію про внесення змін до договору шляхом укладення додаткової угоди (проєкт угоди було надіслано разом з пропозицією).

Проте, суди установили, що матеріали справи не містять належних доказів звернення позивача до відповідача із листом-пропозицією про необхідність приведення у відповідність до вимог законодавства, умов договору щодо розміру орендної плати та направлення відповідачеві проєкту додаткової угоди про внесення змін до договору оренди землі.

4.10. Відповідно до пункту 22 Порядку проведення загальнонаціональної (всеукраїнської) нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2018 №105 дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації за формою згідно з додатком 3 до Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення, затвердженого наказом Мінагрополітики від 23.05.2017 №262.

4.11. Як установлено господарськими судами, згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, площею 35,9521 га (кадастровий номер:07:003:0130) нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки становить 1 106 391,90 грн.

4.12. Предметом спору в цій справі є вимоги про внесення змін до договору оренди земельної ділянки шляхом визнання укладеною додаткової угоди до вказаного договору оренди землі у редакції, зазначеній у позовній заяві.

4.13. Укладення додаткової угоди до договору в частині пункту 5 розділу "Об`єкт оренди" не оскаржується учасниками справи.

4.14. Натомість скаржник не погоджується із висновками судів щодо встановлення ставки орендної плати у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

4.15. Згідно з частиною першою статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

4.16. Відповідно до статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; а також у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору (стаття 652 Цивільного кодексу України).

4.17. Статтею 632 Цивільного кодексу України передбачено застосування у встановлених законом випадках цін (тарифів, ставок тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. При цьому зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

4.18. Згідно зі статтею 654 Цивільного кодексу України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, який змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає зі звичаїв ділового обороту.

4.19. Як установлено судами, згідно з пунктом 13 договору розмір орендної плати переглядається один раз у 3 роки у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом.

4.20. Відповідно до частини першої, другої статті 21 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) орендна плата за землю ? це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

4.21. За змістом статті 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

4.22. Статтею 288 Податкового кодексу України встановлено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території і не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

4.23. Статтею 289 Податкового кодексу України передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

4.24. Відповідно до статті 1 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок ? капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

4.25. За змістом статті 13 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. Підставою проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування (стаття 15 цього Закону).

4.26. Разом з тим, оскільки нормативна грошова оцінка земель ? основа для визначення розміру орендної плати, зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати.

Аналогічну правову позицію навів Верховний Суд України у постановах від 20.08.2013 у справі №5009/3430/12, від 18.05.2016 у справі №6-325цс16.

4.27. Частиною першою статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Договір оренди є консесуальним договором, бо він вважається укладеним з моменту досягнення домовленості з усіх істотних умов і підписання сторонами тексту договору, а передача об`єкта оренди орендареві здійснюється у строки і на умовах, визначених у договорі оренди.

4.28. Однак, ухвалюючи судові рішення у справі, суди попередніх інстанцій обмежилися посиланням на те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами необхідність встановлення орендної плати за спірну земельну ділянку саме у розмірі 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки та дійшли до передчасного висновку про застосування з власної ініціативи мінімального розміру річної суми платежу з орендної плати, яка складає 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

4.29. Повноваження щодо законодавчого встановлення або зміни граничного (мінімального та максимального) розміру орендної плати за земельні ділянки в силу приписів статті 288 Податкового кодексу України належать Верховній Раді України - єдиному органу законодавчої влади в України відповідно до статті 75 Конституції України.

4.30. Статтею 288.5.1 Податкового кодексу України визначено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку: для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки.

4.31. Разом з тим, відповідно до законодавства України, визначення розміру орендної плати є правом орендодавця, а її погодження - правом сторін. При цьому стосовно земельних ділянок державної та комунальної власності визначення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням положень Податкового кодексу України.

4.32. При реалізації дискреційного повноваження суб`єкт владних повноважень зобов`язаний поважати основоположні права особи, додержуватися: конституційних принципів; принципів реалізації відповідної владної управлінської функції; принципів здійснення дискреційних повноважень; змісту публічного інтересу; положень власної компетенції; вказівок, викладених у інтерпретаційних актах; фахових правил, закріплених у нормативних актах; судової практики; процедурних вимог.

4.33. За загальним правилом суд не може втручатися у дискреційні повноваження сторони договору оренди щодо вирішення питання про встановлення розміру орендної плати у відсотковому співвідношенні до нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

4.34. Частиною четвертою статті 188 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

4.35. Разом з тим, статтею 14 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

4.36. Таким чином, при вирішенні справи судами першої та апеляційної інстанцій не досліджено обґрунтованості та правильності розрахунку розміру орендної плати. Натомість суд вийшов за межі позовних вимог та встановив розмір орендної плати у розмірі іншому ніж той за яким звертався позивач.

4.37. Відповідно до положень статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Однак оскаржені судові рішення у справі цим вимогам не відповідають.

4.38. З огляду на викладене, висновки судів першої та апеляційної інстанцій є передчасними, тому ухвалені у справі судові рішення необхідно скасувати з направленням справи на новий розгляд до Господарського суду Харківської області.

4.39. Під час нового розгляду справи суду необхідно урахувати наведене, дослідити та об`єктивно оцінити аргументи учасників справи і всі зібрані у справі докази в їх сукупності, всебічно і повно з`ясувати фактичні обставини справи та, залежно від встановленого, прийняти обґрунтоване і законне судове рішення, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог.

5. Висновки Верховного Суду

5.1. Згідно зі статтею 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

5.2. Частиною другою статті 287 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

5.3. Згідно зі статтею 300 цього Кодексу, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

5.4. За змістом пункту 2 частини першої статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю і передати справу на новий розгляд для продовження розгляду.

5.5. З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції колегія суддів вважає, що судові рішення у справі прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому вбачає правові підстави для їх скасування.

5.6. Таким чином, рішення судів попередніх інстанцій необхідно скасувати, справу передати на новий розгляд до місцевого господарського суду, а касаційну скаргу задовольнити частково.

6. Розподіл судових витрат

6.1. Оскільки у цьому випадку суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (частина чотирнадцята статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 300, 301, пунктом 2 частини першої статті 308, статтями 310, 314, 315, 316, 317 Господарського процесуального Кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області задовольнити частково.

2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 25.07.2019 та рішення Господарського суду Харківської області від 23.04.2019 у справі №922/53/19 скасувати, справу направити на новий розгляд до Господарського суду Харківської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Зуєв

Судді Н. О. Багай

Ю. Я. Чумак