ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2019 р. Справа№ 910/2925/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пантелієнка В.О.

суддів: Доманської М.Л.

Верховця А.А.

за участю секретаря Корінної А.О.

та представників:

від позивача - Любаренко І.О. - ордер АА№1007718 від 08.10.2019р.,

від відповідача - Кур`ян К.І. - ордер ЧН№060471 від 03.09.2019р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Телесистеми України"

на рішення господарського суду м.Києва від 13.05.2019р.

(повний текст складено 13.05.2019р.)

у справі №910/2925/19 (суддя Щербакова С.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Укруниверком"

до ТОВ "Телесистеми України"

про стягнення 100437,11 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м.Києва від 13.05.2019р. у справі №910/2925/19 позовні вимоги ТОВ "Укруниверком" задоволено; стягнуто з ТОВ "Телесистеми України" на користь ТОВ "Укруниверком" 100 437 грн. 11 коп. - заборгованості, 1 921 грн. - судового збору та 8000 грн. - витрат на правничу допомогу.

Не погоджуючись з винесеним рішенням суду, ТОВ "Телесистеми України" подало апеляційну скаргу на рішення господарського суду м.Києва від 13.05.2019р., в якій просить скасувати оскаржуване рішення повністю і прийняти нове рішення, яким відмовити ТОВ "Укруниверком" в задоволенні позовних вимог до ТОВ "Телесистеми України".

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "Укруниверком" просить відмовити ТОВ "Телесистеми України" у задоволенні апеляційної скарги, а рішення господарського суду м.Києва від 13.05.2019р. у справі №910/2925/19 залишити без змін.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2019р. було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Телесистеми України" на рішення господарського суду м.Києва від 13.05.2019р. у справі №910/2925/19 та призначено її до розгляду на 21.10.2019р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2019р. у судовому засіданні було оголошено перерву до 04.11.2019р. на підставі ст. 216 ГПК України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ТОВ "Укруниверком" (далі - позивач) звернулося до місцевого суду з позовом до ТОВ "Телесистеми України" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 100 437, 11 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором про розповсюдження каналу в кабельних мережах від 01.04.2017р.

З матеріалів справи вбачається, що 01.07.2015р. між Централ медіа Дістрібьюшен ТОВ (далі - ліцензіар) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укруниверком" (далі - ліцензіат) було укладено ліцензійний договір №Л0715 (а.с. 60-63), відповідно до якого на умовах цього договору ліцензіар справжнім надає ліцензіату виключне право на прийом, поширення, одночасну трансляцію і показ телеканалів відповідно до переліку, зазначеному в додаткових угодах до даного договору, за допомогою систем на території протягом терміну ліцензії. Ліцензіат має невиключне право надавати субліцензії операторам на прийом, поширення, одночасну ретрансляцію і показ телеканалів на території абонентам засобами систем протягом терміну ліцензії, з урахуванням положень цього договору.

Відповідно до преамбули договору:

Телеканал (и) - поєднана єдиною творчою концепцією сукупність передач, включаючи фільми, програми, аудіовізуальні елементи, рекламу, передачу телетексту, логотип і транслюються у відповідності з сіткою мовлення: AMC, MGM HD, TiJi, Gulli, Mezzo, Mezzo Live HD, MCM Top, Bollywood HD, Fashione One, Fashion One HD, Playboy TV.

01.04.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укруниверком" (далі - ліцензіар) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Телесистеми України" (далі - оператор) було укладено договір про розповсюдження каналу в кабельних мережах (а.с. 14- 22), відповідно до якого ліцензіар здійснює діяльність з міжнародного розповсюдження та маркетингу тематичних телеканалів і сервісів, зокрема телевізійного каналу "Тіжі". Оператор, який управляє мережею кабельного ТБ на території Києва, бажає поширювати канал серед абонентів мережі КТВ в тому форматі кодування, в якому ліцензіар пропонує його на всій території.

У зв`язку з чим, ліцензіар цим надає оператору і оператор приймає невиключне право розповсюджувати через кабель, канал, який передається ліцензіаром, в зоні дії систем КТВ належать оператору повністю або частково, або керованих оператором або дочірнім підприємством відповідно до умов цієї угоди.

Відповідно до ст. 2 договору, термін дії цього договору становить 3 роки, починаючи з 01.04.2017р. Якщо угода не розірвана кожною зі сторін письмовим повідомленням, спрямованим рекомендованим листом іншій стороні не пізніше, ніж за дев`яносто днів до закінчення терміну дії договору, він автоматично пролонгується на 3 роки.

Згідно п. 5.1. договору, за кожен календарний місяць протягом терміну дії договору оператор повинен сплачувати ліцензіару щомісячну винагороду в розрахунку за абонента каналу згідно з розцінками, зазначеними в додатку А

Пунктом 5.4. договору визначено, що винагорода повинна бути сплачена не пізніше 10 днів після отримання відповідного рахунку шляхом банківського перекладу на банківський рахунок ліцензіара, як зазначено в додатку В. Оплата проводиться оператором у відповідності з винагородами і податками, визначеними в додатку А. Оператор також оплачує витрати на банківський переказ. Ліцензіар виставляє рахунок оператору в гривнях згідно з збільшеним на 3% курсом долара США, встановленим Національним банком України на день виставлення рахунку.

Додатком А до договору визначено, що розмір винагороди ліцензіара складає 0,09 доларів США за кожного абонента каналу, але не менше 200 доларів США на місяць (не включаючи податки) та сплачуються в гривнях за курсом НБУ плюс 3 % на момент виставлення рахунку.

Позивачем, в обґрунтування своїх позовних вимог, було зазначено, що відповідач неналежним чином виконав зобов`язання щодо оплати винагороди за договором про розповсюдження каналу в кабельних мережах від 01.04.2017р., у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 100 437, 11 грн. відповідно до актів передачі прав №221 від 30.04.2017р., №277 від 31.05.2017р., №331 від 30.06.2017р., №394 від 31.07.2017р., №451 від 31.08.2017р., №512 від 30.09.2017р., №571 від 31.10.2017р., №632 від 30.11.2017р., №698 від 31.12.2017р., №60 від 31.01.2018р., №127 від 28.02.2018р., №193 від 31.03.2018р., №259 від 30.04.2018р., №327 від 31.05.2018р. (підписані представниками сторін та скріплені печатками підприємств), з урахуванням виставлених на оплату рахунків №219 від 30.04.2017р. на суму 5469, 60 грн., №274 від 31.05.2017р. на суму 5428, 67 грн., №331 від 30.06.2017р. на суму 5376, 39 грн., №389 від 31.07.2017р. на суму 5338, 61 грн., №446 від 31.08.2017р. на суму 5269, 39 грн., №505 від 30.09.2017р. на суму 5463, 35 грн., №564 від 31.10.2017р. на суму 5526, 85 грн., №627 від 30.11.2017р. на суму 5564, 87 грн., №691 від 31.12.2017р. на суму 5781, 85 грн., №60 від 31.01.2018р. на суму 5769, 81 грн., №127 від 28.02.2018р. на суму 5551, 33 грн., №193 від 31.03.2018р. на суму 5467, 96 грн., №259 від 30.04.2018р. на суму 5403, 39 грн., №325 від 31.05.2018р. на суму 5383, 98 грн., №392 від 30.06.2018р. на суму 5394, 97 грн., №458 від 31.07.2018р. на суму 5511, 57 грн., №525 від 31.08.2018р. на суму 5825, 56 грн., №591 від 30.09.2018р. на суму 5829, 44 грн., №657 від 31.10.2018р. на суму 5801, 87 грн., №722 від 30.11.2018р. на суму 5848, 53 грн., №787 від 31.12.2018р. на суму 5703, 78 грн. (а.с. 25-44, 46-59).

Листом від 01.12.2018р. №01/12-2018 (а.с. 23) позивач звернувся до відповідача, в якому у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо сплати винагороди, повідомив відповідача про розірвання з 01.01.2019р. договору про розповсюдження каналу в кабельних мережах від 01.04.2017р. та просив відповідача погасити заборгованість за договором, який отриманий відповідачем 07.12.2018р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Місцевий суд дійшов вірного висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Так, згідно частини першої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.1108 ЦК України визначено, що особа, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності (ліцензіар), може надати іншій особі (ліцензіату) письмове повноваження, яке надає їй право на використання цього об`єкта в певній обмеженій сфері (ліцензія на використання об`єкта права інтелектуальної власності).

Згідно ч.4 ст.1108 ЦК України, за згодою ліцензіара, наданою у письмовій формі, ліцензіат може видати письмове повноваження на використання об`єкта права інтелектуальної власності іншій особі (субліцензію).

Відповідно до ч.1 ст.1109 ЦК України за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об`єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону.

Частинами 3, 4 ст. 1109 ЦК України визначено, що у ліцензійному договорі визначаються вид ліцензії, сфера використання об`єкта права інтелектуальної власності (конкретні права, що надаються за договором, способи використання зазначеного об`єкта, територія та строк, на які надаються права, тощо), розмір, порядок і строки виплати плати за використання об`єкта права інтелектуальної власності, а також інші умови, які сторони вважають за доцільне включити у договір. Вважається, що за ліцензійним договором надається невиключна ліцензія, якщо інше не встановлено ліцензійним договором.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ТОВ "Укруниверком" отримало невиключну ліцензію на використання об`єкта права інтелектуальної власності, зокрема телеканалу "TiJi" на підставі ліцензійного договору №Л0715 від 01.07.2015р.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 Цивільного кодексу України).

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Договір, відповідно до ст.629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на час вирішення місцевим судом спору, відповідач визначеної договором винагороди у повному обсязі не оплатив, в результаті чого за останнім утворилась заборгованість у розмірі 100 437, 11 грн., згідно актів передачі прав №221 від 30.04.2017р., №277 від 31.05.2017р., №331 від 30.06.2017р., №394 від 31.07.2017р., №451 від 31.08.2017р., №512 від 30.09.2017р., №571 від 31.10.2017р., №632 від 30.11.2017р., №698 від 31.12.2017р., №60 від 31.01.2018р., №127 від 28.02.2018р., №193 від 31.03.2018р., №259 від 30.04.2018р., №327 від 31.05.2018р. (підписані представниками сторін та скріплені печатками підприємств), з урахуванням виставлених на оплату рахунків №219 від 30.04.2017р. на суму 5469, 60 грн., №274 від 31.05.2017р. на суму 5428, 67 грн., №331 від 30.06.2017р. на суму 5376, 39 грн., №389 від 31.07.2017р. на суму 5338, 61 грн., №446 від 31.08.2017р. на суму 5269, 39 грн., №505 від 30.09.2017р. на суму 5463, 35 грн., №564 від 31.10.2017р. на суму 5526, 85 грн., №627 від 30.11.2017р. на суму 5564, 87 грн., №691 від 31.12.2017р. на суму 5781, 85 грн., №60 від 31.01.2018р. на суму 5769, 81 грн., №127 від 28.02.2018р. на суму 5551, 33 грн., №193 від 31.03.2018р. на суму 5467, 96 грн., №259 від 30.04.2018р. на суму 5403, 39 грн., №325 від 31.05.2018р. на суму 5383, 98 грн., №392 від 30.06.2018р. на суму 5394, 97 грн., №458 від 31.07.2018р. на суму 5511, 57 грн., №525 від 31.08.2018р. на суму 5825, 56 грн., №591 від 30.09.2018р. на суму 5829, 44 грн., №657 від 31.10.2018р. на суму 5801, 87 грн., №722 від 30.11.2018р. на суму 5848, 53 грн., №787 від 31.12.2018р. на суму 5703, 78 грн.

Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Враховуючи вищенаведене, з урахуванням положень ст. 530 ЦК України, місцевий суд дійшов вірного висновку, що станом на момент винесення рішення у даній справі боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання з оплати винагороди.

Частиною 1 ст. 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч.2 ст.614 ЦК України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем було порушено умови договору про розповсюдження каналу в кабельних мережах від 01.04.2017р., а також положення ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст.193 Господарського кодексу України, а тому законно стягнув з відповідача 100 437, 11 грн. заборгованості.

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ст.126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

З матеріалів справи вбачається, що 22.02.2019р. між ТОВ "Укруниверком" (далі - клієнт) і Адвокатським бюро "Любаренко та Партнери" (далі - адвокатське бюро) було укладено договір №360219 про надання професійної правничої допомоги, предметом якого є судове супроводження справи клієнта, що виникла за договором про розповсюдження телевізійного каналу "TiJi" від 01.04.2017р.

Відповідно до п.4.1. договору, юридичну допомогу, що надається адвокатським бюро, клієнт оплачує в гривнях, в розмірі 8000 грн. за супровід справи (включаючи звернення до суду, процесуальні документи, заперечення, відзиви, скарги, представництво інтересів клієнта, тощо) за судову інстанцію.

Також, сторонами було складено та підписано акт про надання правничої допомоги №49 від 22.02.2019р. на суму 8000 грн.

Позивачем було здійснено оплату послуг адвокатського бюро, що підтверджується платіжним дорученням №28 від 25.02.2019р. на суму 8000 грн.

На підтвердження того, що Любаренко І.О. є адвокатом було надано свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №21/1304 від 25.12.2017р.

Тому місцевий суд законно стягнув з ТОВ "Телесистеми України" на користь ТОВ "Укруниверком" 1 921 грн. - судового збору та 8000 грн. - витрат на правничу допомогу.

Оскільки позивач не надав доказів щодо витрат на правничу допомогу в апеляційному суді, тому суд залишає їх без розгляду.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 240, 270, 275, 276, 282, 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ТОВ «Телесистеми України» залишити без задоволення, а рішення господарського суду м.Києва від 13.05.2019р. по справі №910/2925/19 - без змін.

Справу №910/2925/19 повернути до господарського суду м.Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови складений та підписаний 05.11.2019р.

Головуючий суддя В.О. Пантелієнко

Судді М.Л. Доманська

А.А. Верховець