ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

01.11.2019 р. Справа № 914/3587/14

Суддя Мороз Н. В.,

розглянувши матеріали скарги: Фізичної особи-підприємця Гулки Ореста Ярославовича, м. Львів

на рішення, дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича, м. Львів

у справі №914/3587/14

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Львівобленерго", м. Львів

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Гулки Ореста Ярославовича, м. Львів

про стягнення вартості недоврахованої електричної енергії в розмірі 40 474, 44 грн.

Cуддя Мороз Н.В.

при секретарі Банзулі М. С.

За участю представників:

Від скаржника (боржника) - Сокальський Д. А.

Від позивача - не з`явився

Приватний виконавець - не з`явився

Присутня - Гулка М. А.

Суть спору:

12.03.2019 на розгляд Господарського суду Львівської області подано скаргу на рішення, дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича у справі №914/3587/14 за позовом Публічного акціонерного товариства "Львівобленерго" до Фізичної особи-підприємця Гулки Ореста Ярославовича про стягнення вартості недоврахованої електричної енергії в розмірі 40 474, 44 грн.

Ухвалою від 18.10.2019 скаргу Фізичної особи-підприємця Гулки Ореста Ярославовича у справі № 914/3587/14 прийнято до розгляду. Розгляд призначено на 01.11.2019.

В судове засідання представник скаржника (боржника) з`явився, скаргу просить задоволити. Вимог ухвали суду від 18.10.2019 не виконав.

Приватний виконавець в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. Через службу діловодства господарського суду подав клопотання 30.10.2019 №119-4870(1) згідно якого зазначив, що у випадку відсутності у судовому засіданні представника ПрАТ «Львівобленерго», просить здійснювати розгляд скарги без такого представника за наявними у справі матеріалами.

Крім того, подав письмові пояснення з долученими доказами на скаргу боржника від 29.11.2019 №119-4870, згідно яких заперечив проти поданої скарги та просить суд відмовити у її задоволенні.

Правова позиція скаржника (боржника).

У поданій скарзі зазначено, що 06.03.2019 скаржник отримав поштою постанову про відкриття виконавчого провадження від 17.01.2019 з примусового виконання наказу № 914/3587/14 від 07.05.2015 про стягнення з Фізичної особи - підприємця Гулки Ореста Ярославовича на користь Публічного акціонерного товариства "Львівобленерго" 40 474, 44 грн. вартості недорахованої електричної енергії. У вказаній постанові постанові стягувачем зазначено ПрАТ «Львівобленерго», тоді як згідно наказу Господарського суду Львівської області стягувачем є ПАТ «Львівобленерго». Відтак, скаржник вважає, що приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць Андрієм Андрійовичем під час винесення оскаржуваної поставнови недотримано та порушено вимоги Закону України «Про виконавче провадження» щодо суб`єктного складу виконавчого провадження, так як стягувачем зазначено юридичну особу без заміни сторони її правонаступником.

У поданій скарзі скаржник також посилається на пропущення стягувачем строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, що визначений законодавством, яке діяло станом на день видачі господарським судом наказу.

Враховуючи наведене, скаржник просить суд визнати неправомірною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 17.01.2019 з примусового виконання наказу №914/3587/14 виданого 07.05.2015.

Крім того, в судовому засіданні представник скаржника зазначив про позицію Великої Палати Верховного Суду щодо особи стягувача у виконавчому провадженні, викладену у Постанові від 24.04.2019 у справі №914/3587/14, однак вказав, що з такою позицією не погоджується.

Правова позиція приватного виконавця.

В судове засідання приватний виконавець не з`явився, причин неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату та час розгляду скарги. Вимоги ухвали суду від 18.10.2019 не виконав, пояснень щодо поданої скарги не надав.

Згідно ч.2. ст. 342 ГПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду

Правова позиція позивача (стягувача).

30.10.2019 через службу діловодства господарського суду позивачем подано письмові пояснення з долученими доказами (матеріалами виконавчого провадження щодо виконання наказу № 914/3587/14 від 07.05.201, заяви стягувача, постанова та повідомлення державного виконавця, лист стягувача боржнику) на скаргу на рішення, дії приватного виконавця, згідно яких останній заперечив проти поданої скарги в повному обсязі та просить відмовити в її задоволенні.

Проте, суд зазначає, що такі докази подано суду без доказів надсилання їх іншим учасникам справи, що суперечить вимогам ст.80 ГПК України.

Згідно вимог вказаної статті, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Обставини справи.

Розглянувши скаргу, заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд встановив:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 18.12.2014 позов ПАТ "Львівобленерго" до Фізичної особи-підприємця Гулки Ореста Ярославовича, м. Львів про стягнення вартості недовархованої електричної енергії в розмірі 40 474, 44 грн. задоволено частково та стягнуто з відповідача 30 302, 00 грн. вартості недоврахованої електричної енергії. В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 14.04.2015, з урахуванням додаткової постанови Львівського апеляційного господарського суду від 06.05.2015, яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 04.08.2015, скасовано рішення Господарського суду Львівської області від 18.12.2014 в частині відмови в позові. В цій частині прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

На виконання постанови Львівського апеляційного господарського суду України від 14.04.2015, 07.05.2015 Господарським судом Львівської області видано накази про примусове виконання рішення у справі №914/3587/14.

Згідно п. 1.1. Статуту ПрАТ «Львівобленерго», затвердженого Загальними зборами ПАТ «Львівобленерго», Протокол від 13.04.2017 №14, Публічне акціонерне товариство «Львівобленерго» перейменовано на Приватне акціонерне товариство «Львівобленерго».

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема відміток на наказі №914/3584/14 від 07.05.2015, вказаний наказ неодноразово повертався державним виконавцем стягувачу.

Як встановлено рішенням суду (ухвала Господарського суду Львівської області від 07.05.2018 у справі №914/3587/14, суддя Манюк П. Т.), з матеріалів справи вбачається, що ПрАТ «Львівобленерго» () в черговий раз звернулося до Сихівського ВДВС із заявою про примусове виконання постанови Львівського апеляційного господарського суду від 14.04.2015 у справі № 914/3587/14. Скаржником до заяви було долучено завірені копії сторінок статуту стягувача.

19.02.2018 на адресу скаржника надійшло повідомлення державного виконавця Сихівського ВДВС Лесика В. Р. про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 08.02.2018. Підставою для відмови у прийнятті заяви про примусове виконання рішення та відкритті виконавчого провадження за наказом Господарського суду Львівської області від 07.05.2015 № 914/3587/14 стала відмінність у назві стягувача, оскільки в наказі стягувачем вказано ПАТ "Львівобленерго", а заяву подано ПрАТ "Львівобленерго".

Вказані дії державного виконавця були оскаржені стягувачем до суду.

Ухвалою від 07.05.2018 скаргу Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» задоволено частково та визнано дії та рішення державного виконавця щодо повернення виконавчого документа (наказ № 914/3587/14 від 07.05.2015) стягувачу без прийняття до виконання такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, а також зобов`язано державного виконавця прийняти до виконання наказ №914/3587/14 від 07.05.2015, винести постанову про відкриття виконавчого провадження та розпочати примусове виконання рішення на підставі вказаного виконавчого документа.

Зазначена ухвала суду залишена без змін згідно Постанови Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2019.

Згідно вимог ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

17.01.2019 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць Андрієм Андрійовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу Господарського суду Львівської області від 07.05.2015 №914/3587/14 про стягнення з Фізичної особи - підприємця Гулки Ореста Ярославовича на користь Публічного акціонерного товариства "Львівобленерго" 40 474, 44 грн. вартості недоврахованої електричної енергії.

Посилаючись на пропуск стягувачем строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, а також зміну типу товариства стягувача з публічного на приватне скаржник вважає, що стягувач, згідно постанови про відкриття виконавчого провадження - ПрАТ «Львівобленерго», не є стороною виконавчого провадження з виконання наказу Господарського суду Львівської області від 07.05.2015 №914/3587/14, а відтак просить суд визнати неправомірною та скасувати Постанову про відкриття виконавчого провадження винесену приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць Андрієм Андрійовичем 17.01.2019 з примусового виконання наказу №914/3587/14 виданого 07.05.2015.

Оцінка суду.

Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) державними виконавцями органів державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (ст. 3).

Відповідно до ст. 1 вказаного Закону, примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Відповідно до ст. 339 ГПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Частиною 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення (ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Відтак, особа набуває статусу сторони виконавчого провадження (як стягувач або боржник) з моменту видачі на її користь (в її інтересах) відповідного виконавчого документа. При цьому відкриття виконавчого провадження не впливає на наявність (або ж відсутність) такого статусу особи.

Дана правова позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2019 у справі №914/3587/14.

Відповідно до наказу Господарського суду Львівської області від 07.05.2015 у справі № 914/3587/14, ПАТ «Львівобленерго» є стягувачем, а отже, і стороною виконавчого провадження.

Підставою для звернення Гулки Ореста Ярославовича до Господарського суду Львівської області зі скаргою на рішення, дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича є недотримання та порушення, на думку скаржника, приватним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження» під час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки стягувачем згідно наказу суду є ПАТ «Львівобленерго», а не ПрАТ «Львівобленерго», який вибув поза межами відкритого, діючого виконавчого провадження, не під час примусового виконання, а до пред`явлення виконавчого документа до виконання, тому, на думку скаржника, приватний виконавець не мав правових підстав виносити оскаржувану постанову. Скаржник вважає, що особа, яка вважає себе стягувачем по виконанню зазначеного вище наказу суду мала в порядку передбаченому ст. 334 ГПК України звернутись до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, оскільки під час зміни назви виконавчий документ на виконанні не перебував. Крім того, у поданій скарзі скаржником зазначено про пропуск стягувачем строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, оскільки річний строк пред`явлення наказу до виконання, що визначений законодавством, що діяло станом на день видачі господарським судом наказу - минув.

Відповідно до частини четвертої статті 3 Закону України «Про акціонерні товариства» повне найменування акціонерного товариства українською мовою повинне містити його організаційно-правову форму (акціонерне товариство). Тип акціонерного товариства не є обов`язковою складовою найменування акціонерного товариства.

В абзаці 3 ч. 2 ст. 5 ЗУ «Про акціонерні товариства» зазначено, що зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням.

Сама лише зміна найменування (типу) юридичної особи не означає її реорганізації, зокрема, перетворення, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма такої особи. Зміна типу акціонерного товариства з публічного на приватне (ПАТ «Львівобленерго» на ПрАТ «Львівобленерго») не є його реорганізацією. Водночас зміна найменування юридичної особи тягне за собою необхідність у державній реєстрації змін до установчих документів у порядку, визначеному Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з пунктом 1.1. статуту ПрАТ «Львівобленерго», затвердженого загальними зборами ПАТ «Львівобленерго», протокол від 13 квітня 2017 року № 14, Публічне акціонерне товариство «Львівобленерго» було перейменовано на Приватне акціонерне товариство «Львівобленерго» відповідно до вимог Закону України «Про акціонерні товариства».

Згідно із п. 5 р. XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про акціонерні товариства», приведення діяльності у відповідність із нормами цього Закону, статутів та внутрішніх положень акціонерних товариств, створених до набрання чинності цим Законом, у тому числі зміна найменування акціонерних товариств з відкритого або закритого на публічне або приватне, не є перетворенням та не потребує застосування процедури припинення.

Таким чином, зміна найменування (типу) товариства з публічного на приватне не свідчить про припинення суб`єкта господарювання як юридичної особи шляхом її реорганізації, з огляду на що зазначені обставини не можуть бути підставою для висновку про те, що такий суб`єкт є відмінним від відповідної юридичної особи.

Отже, враховуючи наведене, ПрАТ «Львівобленерго» і ПАТ «Львівобленерго» є однією і тією ж юридичною особою, а отже, твердження скаржника, про відмінність назви стягувача є неправомірним.

Аналогічний висновок викладено у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2019 у справі №914/3587/14.

Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що на відміну від заміни сторони виконавчого провадження її правонаступником, у разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження (стаття 15 Закону України «Про виконавче провадження», пункт 14 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень). Звідси, зміна найменування юридичної особи як сторони виконавчого провадження не потребує її заміни судом, а здійснюється постановою виконавця, якою змінюється назва відповідної сторони такого провадження.

Посилання скаржника на пропуск стягувачем строку пред`явлення виконавчого документа до виконання суд оцінює критично з огляду на наступне.

05.10.2016 набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження''

Згідно п. 5 Розділу XIII вказаного Закону, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення (ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Враховуючи наведене, наказ № 914/3587/14 від 07.05.2015 скерований стягувачем приватному виконавцю з дотриманням вимог чинного законодавства.

Крім того, суд звертає увагу на те, що рішенням Європейського суду з прав людини "Юрій Миколайович Іванов проти України" державу було зобов`язано запровадити ефективний засіб юридичного захисту, який би забезпечив адекватний та достатній захист від невиконання або затримки у виконанні рішень національного суду, за виконання якого вона несе відповідальність відповідно до принципів, встановлених практикою Європейського суду з прав людини. Відповідно до положень Європейської Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, право доступу до суду, що гарантується статтею 6§1, передбачає не лише право звернутись до суду за захистом своїх прав, а й право захистити своє право, в першу чергу, виконанням рішення, яке ухвалено на користь особи. Так як у разі невиконання рішення концепція «захисту прав судом» не працює. Суд зазначив, що право за судовий захист, яке гарантується статтею 6§1 може стати недіючим, якщо національне законодавство держави-учасниці Конвенції дозволяє, щоб остаточне обов`язкове судове рішення залишалось не виконуваним на шкоду однієї із сторін. Доступ до суду також охоплює можливість виконання судового рішення без необґрунтованих затримок.

У рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, п. 40 зазначається, що …право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у Законі України «Про виконавче провадження» органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»). Усі дії у виконавчому провадженні (у тому числі й зміна назви його сторони) вчиняються виконавцем після відкриття такого провадження.

Право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду на підставі статті 339 ГПК України пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця.

Згідно ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

З матеріалів скарги не вбачається порушення вимог законодавства в діях приватного виконавця, а наведені скаржником доводи є необґрунтованими та недоведеними.

Оскільки факт порушення приватним виконавцем прав та інтересів скаржника не підтверджений жодними належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку у задоволенні скарги фізичної особи-підприємця Гулки Ореста Ярославовича на рішення, дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича відмовити.

Як передбачено п.п.1,3 ст. 343 ГПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 234, 339, 340, 342, 343 ГПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги фізичної особи-підприємця Гулки Ореста Ярославовича від 09.03.2019 на рішення, дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича по справі №914/3587/14 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку, визначеному Розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Мороз Н.В.