ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
30.10.2019р. Справа №905/1708/19
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Віста Дніпро», м.Дніпро
до відповідача Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь»,
м.Маріуполь
про стягнення заборгованості в сумі 245353,21 грн.
Суддя Г.В. Левшина
при секретарі судового засідання Ламановій А.В.
Представники сторін:
від позивача: не з`явився
від відповідача: не з`явився
В засіданні суду брали участь:
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за типовим договором №089лм/620-15 (на придбання матеріально-технічних ресурсів) від 10.08.2017р. в частині сплати вартості отриманого товару.
Ухвалою господарського суду Донецької області від 18.09.2019р. у справі №905/1708/19 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Віста Дніпро», м.Дніпро залишено без руху, надано Товариству з обмеженою відповідальністю «Віста Дніпро», м.Дніпро строк для усунення недоліків його позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали про залишення її без руху шляхом доплати судового збору в сумі 568,26 грн.
30.09.2019р. на адресу господарського суду Донецької від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, до якої позивачем додано докази доплати судового збору, а саме платіжне доручення №818 від 26.09.2019р. на суму 568,26 грн., платіжне доручення №849 від 26.09.2019р. на суму 8,65 грн.
Ухвалою від 01.10.2019р. відкрито провадження у справі №905/1708/19, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 30.10.2019 року об 11:00 год.
10.10.2019р. від відповідача до канцелярії суду надійшли заперечення від 04.10.2019р. №09-9/17 проти вирішення спору в господарському суді, у зв`язку з наявністю третейської угоди між сторонами в п.9.2 договору №089лм/620-15 від 10.08.2017р. стосовно передачі спору на вирішення Постійно діючому Регіональному Третейському суді України при Асоціації «Регіональна правова група». При цьому, у вказаному запереченні відповідач заявив клопотання про залишення позовної заяви без розгляду на підставі п.7 ч.1 ст.226 Господарського процесуального кодексу України.
28.10.2019р. до суду від позивача надійшла заява від 24.10.2019р. №25-11/19 про долучення до матеріалів справи документів та заява від 24.10.2019р. №25-12/19 про розгляд справи за відсутності представника позивача, у зв`язку зі значною віддаленістю.
Крім того, 28.10.2019р. до суду від позивача надійшла відповідь на заперечення проти вирішення спору в господарському суді №25-10/19 від 24.10.2019р.
У підготовче судове засідання 30.10.2019р. представники сторін не з`явились.
Розглянувши клопотання Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» про залишення позову без розгляду, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з ч.3 ст.6 Цивільного кодексу України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.
При цьому, договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 Цивільного кодексу України).
Згідно з п.9.1 типового договору №089лм/620-15 від 10.08.2017р., на підставі якого заявлені позовні вимоги, спори та розбіжності, які виникли у зв`язку з даним договором або стосуються його укладання, зміни, виконання, порушення, розірвання, недійсності, будуть за можливістю вирішуватися шляхом перемов.
У п.9.2 договору сторонами було узгоджено, що, якщо спір та розбіжності, які виникли у зв`язку з даним договором або стосуються його укладання, зміни, порушення, розірвання, недійсності, не будуть урегульовані шляхом переговорів, їх розгляд здійснюється у відповідності з матеріальним правом України наступним чином:
Як встановлено, згідно з п.5.2 договору оплата за поставлений товар буде здійснюватись протягом строку зазначеного в специфікації, який обраховується з моменту поставки товару і надання документів, вказаних в п.6.4 даного договору.
За змістом п.5 специфікацій №6 від 11.01.2018р., №7 від 15.02.2018р. строк оплати поставленого обладнання: відстрочка платежу 45 банківських днів.
Виходячи зі змісту позовної заяви, на виконання умов договору та специфікацій №6, №7 позивачем здійснено поставку товару відповідачу, зокрема:
- за видатковою накладною №136 від 02.04.2018р. на суму 191410,44 грн.
З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги узгоджені сторонами строки оплати товару, відповідачем відповідні зобов`язання мали бути виконані в строк до 08.06.2018р.
Щодо визначеної позивачем ціни позову по справі, суд вважає зазначити наступне.
За приписами п.3 ч.3 ст.162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.163 Господарського процесуального кодексу України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення проводиться у безспірному (безакцептному) порядку.
Водночас, статтею 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено види судових витрат.
Зокрема, згідно ч.1 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Зважаючи на наведене, судовий збір відносяться до судових витрат та не включається до ціни позову.
Таким чином, позивачем при визначенні ціни позову помилково було віднесено до останньої судовий збір в сумі 3112,04 грн. При цьому, розмір основної суми зобов`язань відповідача позивачем визначено у сумі 207469,31 грн.
Як встановлено судом, згідно відомостей Національного банку України, станом на 09.06.2018р. обмінний курс НБУ становив 26,1717 грн. за 1 долар США. Як наслідок, майнові вимоги позивача до відповідача на момент виникнення основного зобов`язання дорівнювали 7927,75 доларів США.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про третейські суди» до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.
Третейською угодою є угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом (ст.2 цього Закону).
Згідно ст.5 Закону України «Про третейські суди» юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.
Відповідно до ст.6 Закону України «Про третейські суди» третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком: 1) справ у спорах про визнання недійсними нормативно-правових актів; 2) справ у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов`язаних із задоволенням державних потреб; 3) справ, пов`язаних з державною таємницею; 4) справ у спорах, що виникають із сімейних правовідносин, крім справ у спорах, що виникають із шлюбних контрактів (договорів); 5) справ про відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом; 6) справ, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт під час здійснення ним владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, державна установа чи організація, казенне підприємство; 7) справ у спорах щодо нерухомого майна, включаючи земельні ділянки; 8) справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення; 9) справ у спорах, що виникають з трудових відносин; 10) справ, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, пов`язаних із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цих товариств; 11) інших справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України; 12) справ, коли хоча б одна із сторін спору є нерезидентом України; 13) справ, за результатами розгляду яких виконання рішення третейського суду потребуватиме вчинення відповідних дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами та іншими суб`єктами під час здійснення ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень; 14) справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).
Згідно ч.5 ст.4 Закону України «Про третейські суди» угода сторін про передачу спору на розгляд третейського суду (міжнародного комерційного арбітражу) допускається. До міжнародного комерційного арбітражу за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що відповідає вимогам, визначеним законодавством України про міжнародний комерційний арбітраж, крім випадків, визначених законом. До третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.
За положеннями ст.22 Господарського процесуального кодексу України спір, який відноситься до юрисдикції господарського суду, може бути переданий сторонами на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, крім: 1) спорів про визнання недійсними актів, спорів про державну реєстрацію або облік прав на нерухоме майно, прав інтелектуальної власності, прав на цінні папери, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні договорів про публічні закупівлі з урахуванням частини другої цієї статті; 2) спорів, передбачених пунктами 2, 3, 7-13 частини першої, пунктами 2, 3, 6 частини другої статті 20 цього Кодексу, з урахуванням частини другої цієї статті; 3) інших спорів, які відповідно до закону не можуть бути передані на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу. Будь-які неточності в тексті угоди про передачу спору на вирішення до третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу та (або) сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності повинні тлумачитися судом на користь її дійсності, чинності та виконуваності. Рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу може бути оскаржено (оспорено) в порядку, визначеному законом.
Як встановлено судом, Постійно діючий Регіональний Третейський суд України при Асоціації «Регіональна правова група» зареєстрований в установленому законом порядку, що підтверджується інформацією з Єдиного реєстру громадських формувань, відомості з якого є відкритими, а отже угода про передачу даного спору на вирішення третейського суду може бути виконана.
Згідно ст.12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Якщо сторони не домовилися про інше при передачі спору до постійно діючого третейського суду, а також при вказівці у третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд регламент третейського суду розглядається як невід`ємна частина третейської угоди. За будь-яких обставин у разі суперечності третейської угоди регламенту третейського суду застосовуються положення регламенту. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв`язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує. Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди. Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору. У разі недодержання правил, передбачених цією статтею, третейська угода є недійсною. Недійсність окремих положень договору, контракту, що містить третейське застереження, не тягне за собою недійсність такого третейського застереження. Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом.
Як встановлено судом вище, договір №089лм/620-15 від 10.08.2017р містить у собі застереження щодо розгляду спорів, які виникають з правовідносин, встановлених цим договором, третейським судом.
Відповідно до ст.13 Закону України «Про третейські суди» якщо третейська угода укладена у вигляді третейського застереження, то вона вважається невід`ємною частиною угоди і щодо неї діють такі самі правила правонаступництва, що й до угоди в цілому.
Отже, отримання додаткової письмової згоди сторін за наявності третейської угоди в договорі (контракті) Закон України «Про третейські суди» не передбачає.
При цьому, судом встановлено, що третейська угода не визнана недійсною, не втратила чинності та може бути виконана.
Таким чином, підписавши договір №089лм/620-15 від 10.08.2017р., в якому міститься третейське застереження, сторони цього договору погодили, що розгляд певних спорів, що виникають за вказаним договором, відбувається у визначеному ними третейському суді у відповідності з регламентом суду.
Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що третейське застереження має автономний характер від положень договору, контракту, що містить третейське застереження, а предметом третейської угоди може бути не лише спір, який існує на момент укладення такої угоди, а й будь-які інші спори, які виникатимуть між сторонами договору в майбутньому та передбачені третейською угодою. Тобто оскільки спірні правовідносини мали місце протягом дії договору та у зв`язку з ним, на вказані спірні правовідносини в будь-якому випадку розповсюджується третейська угода сторін, погоджена ними п.9.2 договору.
Відповідно до п.7 ч.1 ст.226 Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.
За таких обставин, враховуючи чинність третейської угоди сторін, приймаючи до уваги наполягання відповідача щодо розгляду спору між сторонами саме третейським судом, позов підлягає залишенню без розгляду на підставі п.7 ч.1 ст.226 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до ч.2 ст.226 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає поверненню позивачу з бюджету.
На підставі викладеного та керуючись п.7 ч.1 ст.226, ст.ст.216, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
В судовому засіданні 30.10.2019р. оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.
Повний текст ухвали підписано 04.11.2019р.
Згідно із ст.235 Господарського процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом. Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).
Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.
Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).
Суддя Г.В. Левшина