ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" жовтня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/2860/18

Господарський суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Шатерніков М.І.

судді: Ольшанченко В.І. , Присяжнюк О.О.

при секретарі судового засідання Цірук О.М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, м. Київ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: - Публічне акціонерне товариство "Банк Золоті Ворота", м. Харків;

- Національний банк України, м. Київ

до 1. Фізичної особи ОСОБА_1 , м. Харків,

2. Фізичної особи ОСОБА_2 , м. Харків,

3. Фізичної особи ОСОБА_3 , м. Харків,

4. Фізичної особи ОСОБА_4 , м. Харків,

5. Фізичної особи ОСОБА_5 , м. Харків,

6. Фізичної особи ОСОБА_6 , м. Харків,

7. Фізичної особи ОСОБА_7 , м. Харків,

8. Фізичної особи ОСОБА_8 , м. Харків

про стягнення коштів в розмірі 563 237 952,96 грн.

за участю представників:

позивача - Жегулін Ю.М., довіреність №27-6756/19 від 15.04.2019 р., свідоцтво серії ПТ №2340 від 09.10.2018р.; Палажченко О.О., довіреність № 27-8678/19 від 17.05.2019, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ІФ № 001254 від 26.01.2018 р.

відповідачів ( ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 ) - Трапіцина Г.М. , довіреність № 2732 від 19.11.2018; довіреність № 1987 від 05.11.2018, довіреність № 1719 від 20.11.2018, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Серія ПТ № 2275 від 24.07.2018р.

відповідача ( ОСОБА_2 ) - не з`явився

відповідачів ( ОСОБА_3 , ОСОБА_5 ), Котляр А.О. , ордер серії ХВ № 1837 000079 від 10.06.2019р.

відповідача ( ОСОБА_7 ) - Приображенський А.А. ,ордер серії ХВ 0250 000078 від 03.12.2018р.

відповідача ( ОСОБА_8 ) - не з`явився

третьої особи (Національний банк України) - Донченко О .Г., дов. № 18-0014/16209 від 22.03.2018 року

третьої особи (ПАТ "Банк Золоті Ворота") - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, м. Київ, звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Фізичної особи ОСОБА_1 , м. Харків, Фізичної особи ОСОБА_2 , м. Харків, Фізичної особи ОСОБА_3 , м. Харків, Фізичної особи ОСОБА_4 , м. Харків, Фізичної особи ОСОБА_5 , м. Харків, Фізичної особи ОСОБА_6 , м. Харків, Фізичної особи ОСОБА_7 , м. Харків, Фізичної особи ОСОБА_8 , м. Харків, про стягнення заборгованості в розмірі 563237952,96 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 09.11.2018 справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 04.12.2018р. об 11:00 год. Залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство "Банк "Золоті Ворота".

Ухвалою господарського суду від 04.12.2018 залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Національний банк України, м. Київ.

Ухвалою господарського суду від 27.12.2018 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, до 09 лютого 2019 року.

Ухвалою господарського суду від 11.02.2019 призначено колегіальний розгляд справи № 922/2860/18.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 11.02.2019, визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Аюпова Р.М., судді - Ольшанченко В.І., Присяжнюк О.О.

Ухвалою господарського суду від 16.04.2019 позов Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що діє як ліквідатор Публічного акціонерного товариства "Банк "Золоті Ворота" до Фізичної особи ОСОБА_1 , м. Харків, Фізичної особи ОСОБА_2 , м. Харків, Фізичної особи ОСОБА_3 , м. Харків, Фізичної особи ОСОБА_4 , м. Харків, Фізичної особи ОСОБА_5 , м. Харків, Фізичної особи ОСОБА_6 , м. Харків, Фізичної особи ОСОБА_7 , м. Харків, Фізичної особи ОСОБА_8 , м. Харків, про стягнення заборгованості в розмірі 563237952,96 грн. - залишено без розгляду.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 11.06.2019 ухвала господарського суду Харківської області від 16.04.2019 у справі №922/2860/18 скасована, а справа направлена до господарського суду Харківської області на розгляд.

24.06.2019 головуючим суддею Аюповою Р.М. надано заяву про самовідвід у справі № 922/2860/18

Ухвалою господарського суду від 25.06.2019 р. заяву головуючого судді Аюпової Р.М. про самовідвід у справі № 922/2860/18 було задоволено, а справу № 922/2860/18 передано для здійснення повторного автоматизованого розподілу та визначення іншого складу суду відповідно до статті 32 ГПК України.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Харківської області від 26.06.2019 р. № 388/2019, відповідно до п.п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду справу № 922/2860/18 призначено на повторний автоматизований розподіл справи, для визначення складу колегії, у зв`язку з задоволенням самовідводу судді Аюпової Р.М.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.06.2019 р. у справі № 922/2860/18 призначено колегію у складі трьох суддів: головуючий суддя Шатерніков М.І., судді Ольшанченко В.І., Присяжнюк О.О.

Ухвалою господарського суду від 01.07.2019 р. матеріали справи прийнято до провадження колегією суддів та призначено підготовче засідання на 24.07.2019 р. о 12:30.

Судове засідання, призначене на "24" липня 2019 р. о 12:30, не було проведено у дату засідання у зв`язку з перебуванням судді Присяжнюком О.О. у щорічній відпустці у період з 15.07.2019 по 02.08.2019 р.

В порядку п.п. 5.1.4, 5.1.5. Засад використання автоматизованої системи документообігу господарського суду Харківської області, затверджених рішенням зборів суддів господарського суду Харківської області №6-1/2016 від 28.03.2016 (із змінами, внесеними рішеннями зборів суддів ГСХО №5-2/2018 від 22.11.2018), після усунення обставин які зумовили неможливість проведення судового засідання, колегією суддів було визначено нову дату судового засідання "06" серпня 2019 р. о 12:00 год., про що учасників судового процесу було повідомлено в порядку приписів ч.2, 4 ст. 120 ГПК України, шляхом винесення відповідної ухвали-повідомлення та за допомогою телефонограм.

У підготовчому засіданні 06.08.2019 р. у справі № 922/2860/18 було постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу підготовчого засідання, про продовження строку проведення підготовчого провадження на 30 днів до 29.09.2019 р. в порядку ч. 3 ст. 177 ГПК України та про відкладення підготовчого засідання в порядку ч. 2 ст. 183 ГПК України на "17" вересня 2019 р. о 12:00 год.

У підготовчому засіданні 17.09.2019 р. постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті в порядку передбаченому п. 3 ч. 2 ст. 185 ГПК України на "30" вересня 2019 р. о 12:00 год.

У судовому засіданні 30.09.2019 р. було постановлено протокольну ухвалу про оголошення перерви у судовому засіданні до 24.10.2019 р. об 11:00, в порядку ч. 2 ст. 216 ГПК України.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі, наголошуючи, що постановою Правління Національного банку України від 04.12.2014 р. № 781 відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації ПАТ "БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА", рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.12.2014 № 142 було розпочато ліквідаційну процедуру та призначено уповноважену особу фонду на ліквідацію ПАТ "БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА". 15.03.2018 виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 752 про затвердження змін до переліку (реєстру) акцептованих вимог кредиторів ПАТ "БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА", відповідно до якого загальна сума акцептованих вимог становить 696 817 295,73 грн., в той час, як оціночна (ринкова) вартість його ліквідаційної маси, затверджена рішенням виконавчої дирекції Фонду від 30.04.2015 № 101/15, складає 133 579 342,77 грн., тобто розмір зобов`язань банку перед кредиторами перевищує оціночну (ринкову) вартість ліквідаційної маси ПАТ "БАНК 7ЗОЛОТІ ВОРОТА" (недостатність майна) на 563 237 952,96 грн.

При цьому позивач, посилаючись на приписи ч.5 ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції Закону до внесення змін від 02.03.3015), звертається до пов`язаних з ПАТ "БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА" осіб (відповідачів у даній справі) з вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної банку рішеннями зазначених осіб про видачу кредитів групі пов`язаних між собою осіб на значні суми без належного забезпечення, що не мали економічного сенсу та були завідомо збитковими для банку.

Обґрунтовуючи свої вимоги нормами Закону України "Про банки і банківську діяльність", позивач вказує, що керівники та члени комітетів правління банку, зокрема кредитного комітету, належать до управлінського персоналу банку, і згідно зі ст. ст. 1166, 1190 ЦК України несуть солідарну відповідальність перед потерпілими за майнову шкоду, завдану неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю в повному обсязі.

Представник відповідачів 1, 4, 6 ( ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 ) у судовому засіданні та у наданих до суду відзивах наголошує, що позивачем пропущено строк для звернення з даним позовом до суду, який сплив у липні 2017 року. При цьому саме поняття "недостатність майна" унормоване у ч. 5 ст. 52 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з`явилось в законодавстві лише 12.08.2015 року, згідно із ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку" від 16.07.2018 року № 629, натомість ПАТ "БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА" віднесено до категорії неплатоспроможних Постановою Правління НБУ № 456 від 31.07.2014, а відтак у відношенні АТ "БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА" у питанні відшкодування збитків слід керуватись нормами Законів, чинними на дату запровадження тимчасової адміністрації. Одночасно представник відповідачів наголошує, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами вину ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 у доведенні ПАТ "БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА" до неплатоспроможності (позивач не зазначає та не доводить в позові в чому полягає протиправність діянь конкретно вказаних у позові відповідачів та причинно-наслідковий зв`язок між заявленими збитками і конкретно діями відповідачів, зокрема ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 ), а розмір збитків, який вказує позивач, є лише його умовним припущенням про можливий розмір збитків кредиторів банку, натомість визначення конкретної суми збитків кредиторів банку можливе лише після продажу активів та задоволення вимог кредиторів в процесі ліквідації банку.

Представник відповідачів 3, 5 ( ОСОБА_3 та ОСОБА_13 ) у судовому засіданні та у наданому відзиві заперечуючи проти вимоги позивача вказує, що позивачем не доведено складу цивільного правопорушення у діях ОСОБА_3 та ОСОБА_13 , оскільки усі відповідачі можуть нести відповідальність тільки в межах завданих саме їхніми діями шкоди банку, натомість позивач звертається з позовом про солідарне стягнення усієї суми шкоди. Проте в позовній заяві не йдеться про наявність спільного умислу між відповідачами та не доведено що саме дії/бездіяльність конкретних осіб спричинили настання наслідків у вигляді неплатоспроможності банку. При цьому представник відповідачів наголошує, що для доведення причинно-наслідкового зв`язку між діями/бездіяльністю пов`язаної з банком особою та наслідками у формі визнання банку неплатоспроможним необхідним є встановлення даного факту на стадії прийняття НБУ рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, що здійснено не було. Зокрема, ОСОБА_13 знаходилась у трудових відносинах з банком з 22.11.1993 по 08.01.2015, нею не здійснювались протиправні дії або бездіяльність, що призвели до заподіяння банку шкоди; до посадових обов`язків останньої не відносились питання з розгляду документів на кредитування та прийняття рішення про видачу кредитів; до жодного з видів юридичної відповідальності ОСОБА_13 за час роботи в банку притягнута не була. ОСОБА_3 знаходилась у трудових відносинах з банком з 03.01.1996 по 18.06.2014, нею не здійснювались протиправні дії або бездіяльність, що призвели до заподіяння банку шкоди; до посадових обов`язків останньої не відносились питання з розгляду документів на кредитування та прийняття рішення про видачу кредитів; до жодного з видів юридичної відповідальності ОСОБА_3 за час роботи в банку притягнута не була. Одночасно представником відповідачів 3, 5 наголошено на порушенні позивачем строків позовної давності. До моменту запровадження 01.08.2014 року Тимчасової адміністрації в Банку нагляд та контроль для вжиття заходів профілактичного та превентивного характеру, направлених на покращення фінансової спроможності Банку здійснював Національний банк та у його розпорядженні мали знаходитись результати аудиторських висновків та інспекційних перевірок, відомості щодо встановлення тих чи інших порушень та вжиття заходів Національним банком для забезпечення фінансової стабільності та захисту інтересів вкладників та кредиторів Банку.

Представник відповідача 7 у судовому засіданні та у наданому відзиві заперечуючи проти позовних вимоги повідомляє, що ОСОБА_7 був призначений на посаду виконуючого обов`язки Голови Правління 22.04.2014 року, наказом № 434 від 06.08.2014 р. - припинено виконання обов`язків Голови Правління починаючи з 06.08.2014 р, а 21.10.2014 р. - звільнено за скороченням чисельності працівників, тобто ОСОБА_7 виконував обов`язки в.о. Голови Правління банку з 22.04.2014 по 06.08.2014 року, натомість з наведеного у позові переліку кредитів (17 позицій), котрі, на думку позивача, нанесли шкоди банку на суму 652398999,35 грн., вбачається, що вони були укладені починаючи з 14.11.2007 року та закінчуючи 03.04.2014 роком. А відтак жодного спірного кредитного договору в період, коли ОСОБА_7 виконував обов`язки в.о. Голови Правління банку укладено не було, та як особа пов`язана з банком в період діяльності з 22.04.2014 по 06.08.2014 року ОСОБА_7 будь-якої матеріальної шкоди не наніс та відповідальності за кладення спірних кредитних договорів нести не може. Одночасно вказаний відповідач просить застосувати до позовних вимог строки позовної давності та відмовити у задоволенні позову.

Представник 3-ї особи (НБУ) наголошував на обґрунтованості позовних вимог та просить суд їх задовольнити у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та дослідивши надані учасниками судового процесу докази, заслухавши промови представників сторін у судових дебатах, суд встановив наступне.

Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Правовий статус Фонду визначений статтею 3 цього Закону, зокрема Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом, є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні, Фонд є установою, що не має на меті отримання прибутку.

Згідно з частиною 1 статі 4 Закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Для чого Фонд наділений функціями, передбаченими частиною 2 цієї статті, серед яких, зокрема: акумулювання коштів, отриманих з джерел, визначених статтею 19 цього Закону, здійснення регулювання участі банків у системі гарантування вкладів фізичних осіб; здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків; організація відчуження активів і зобов`язань неплатоспроможного банку; продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Відповідно до пунктів 1 - 3 частини 1 статті 48 Закону Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює повноваження органів управління банку; приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Постановою Правління Національного банку України № 456 від 31.07.2014 р. Публічне акціонерне товариство "БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА" віднесено до категорії неплатоспроможних.

01 серпня 2014 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 67 про запровадження тимчасової адміністрації у АТ "БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА" згідно з яким з 04.08.2014р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА"

Відповідно до Постанови Правління Національного банку України № 781 від 04.12.2014 року "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА", виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення від 05.12.2014 №142 "Про початок процедури ліквідації АТ "БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації АТ "БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА" та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію АТ "БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА".

15.03.2018 року виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 752 про затвердження змін до переліку (реєстру) акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства "БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА" (протокол № 039/18 від 15.03.2018).

Строк здійснення процедури ліквідації ПАТ "БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА" та повноваження уповноваженої особи неодноразово продовжувались, зокрема рішеннями виконавчої дирекцією Фонду гарантування № 215 від 03.12.2015 р., № 2642 від 01.12.2016 р., № 5152 від 23.11.2017 р. і № 3204 від 29.11.2018 р. продовжено строк з 05 грудня 2018 року до 04 грудня 2019 року включно.

Відповідно до п.6 частини 1 ст. 2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Системний аналіз норм Закону свідчить, що з моменту запровадження у банку тимчасової адміністрації Фонд (або його уповноважена особа) набуває повноваження органів управління та контролю банку з метою реалізації покладених на нього чинним законодавством функцій. При цьому банк зберігає свою правосуб`єктність юридичної особи та відповідного самостійного суб`єкта господарювання до завершення процедури його ліквідації та внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Звертаючись із позовом до суду у даній справі Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, вказує, що в процесі ліквідації банку ПАТ "БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА" було встановлено, що розмір зобов`язань банку відповідно до реєстру акцептованих вимог кредиторів, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду № 752 від 15.03.2018 становить 696817295,73 грн., в той час, як оціночна (ринкова) вартість його ліквідаційної маси затверджена рішенням виконавчої дирекції Фонду від 30.04.2015 за № 101/15 склала 133 579 342,77 грн., отже, розмір зобов`язань банку перед кредиторами перевищує оціночну (ринкову) вартість ліквідаційної маси Банку (недостатність майна) на 563 237 952,96 грн. А відтак позивач, посилаючись на ст. 52 ЗУ "Про банки і банківську діяльність", ч. 5 ст. 52 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", ст.ст. 1166, 1190 ЦК України, просить стягнути солідарно з відповідачів, як пов`язаних з банком осіб, дії або бездіяльність яких призвели до завдання шкоди ПАТ "БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА" та його кредиторам, шкоду в розмірі 563 237 952,96 грн. на користь Фонду.

В позовній заяві позивач вказує, що за наслідком позапланової перевірки Національним банком України АТ "БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА" за період з 01.10.2013р. по 12.06.2014р. здійсненої з 12.06.2014р. по 27.06.2014р. було складено Звіт про інспектування від 10.07.2014р.

У Звіті про інспектування від 10.07.2014р. зазначено, що у зв`язку із наявністю фактів, які можуть свідчити про проведення банком ризикових операцій, що загрожують інтересам вкладників або інших кредиторів Національним банком України було проведено позапланову перевірку АТ "БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА" та зроблено висновки, що якість кредитного портфеля незадовільна; кількість кредитного ризику значна; вплив кредитного ризику на ліквідність, надходження та капітал є негативним.

Банк використовує практику неодноразових пролонгацій кредитної заборгованості, що впливає на покращення якості кредитного портфеля та підтримки нормативів ліквідності у встановлених межах. Пролонгована заборгованість на дату інспектування складає 562млн.грн. або 54,4% кредитного портфеля. За результатами інспектування негативні кредити дорівнюють 158,1млн.грн. Банк неодноразово порушував норматив максимального розміру кредитного ризику. Забезпечення, отримане банком за кредитними операціями є недостатнім для покриття кредитного ризику - 48.8% прийнятої застави (товари в обороті, недержавні цінні папери, майнові права на інше майно) належать до найнижчої V рівнем ліквідності забезпечення. Пролонгована заборгованість станом на 12.06.2014р. складає 562970,7 тис.грн. Серед позичальників, що мають найбільшу пролонговану заборгованість ТОВ "КИЛИМИ УКРАЇНИ", ТOB "САЙФ-ЛО", ТОВ "КОМУНІКАЦІЙНИЙ ЦЕНТР", ТОВ "АВАЛОР", ТОВ "БЮРО "СТАНДАРТИ ТА ЯКІСТЬ", ТОВ "БІЗНЕС ТЕХНОЛОДЖИ 2", ТОВ "ФІНАНСОВА ГАРАНТІЯ 2006".

Серед факторів кредитного ризику, що несуть найбільшу загрозу для надходжень та капітал банку Національний банк України зазначив: високий рівень негативно класифікованих активів; недоформування резервів під кредитні ризики; незадовільна диверсифікація кредитного ризику, існування концентрацій, які перевищують 25,0% основного капіталу щодо заборгованості одного контрагента або групи пов`язаних осіб - ТОВ "КОМУНІКАЦІЙНИЙ ЦЕНТР", ТОВ "КИЛИМИ УКРАЇНИ", ТOB "БЮРО "СТАНДАРТИ ТА ЯКІСТЬ", ТОВ "СКІФ 2011", ТОВ "ФК "ПЛАТІЖНИЙ ЦЕНТР", ТОВ "КСН "ТРІАНОН", ТОВ "ВАСИЛИСК", ТОВ "ЛЄМЄТРА ЛТД", ТОВ фірма "ЕНЕРГІЯ", ТОВ "БІЗНЕСЦЕНТР ТЕХНОЛОДЖИ 2"; значні обсяги прострочених нарахованих доходів.

Крім того, наявність у банка досить низьких відсоткових ставок за кредитами в національній валюті, а також їх зниження за окремими позичальниками до 6,5 % протягом періоду інспектування (ТОВ "СКІФ-2011", ТОВ "КОМУНІКАЦІЙНИЙ ЦЕНТР", ТОВ "ВАСИЛИСК", ТОВ "БЮРО "СТАНДАРТИ ТА ЯКІСТЬ" та ін.) має негативний вплив на надходженпя/капітал банку.

В позовній заяві позивач вказує, що пов`язаними особами АТ "БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА" (як власниками істотної участі так і керівниками) не було забезпечено здійснення АТ "БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА" своєї діяльності у відповідності до нормативів Національного банку України, вимог законодавства, натомість останніми (відповідачами), без врахування оцінки фінансового стану позичальників, здійснювались активні операції по кредитуванню цілої низки юридичних осіб, які фактично є однією групою (пов`язана через спільну господарську діяльність, через спільне забезпечення), які несуть у собі спільний економічний ризик для Банку, а відтак зазначене свідчить про те, що наміри відповідальних пов`язаних осіб АТ "БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА" носили характер свідомих, умисних дій, а результатом такого кредитування стало виникнення проблемної заборгованості та неповернення коштів АТ "БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА», а отже призвели до завдання шкоди, до втрати Банком ліквідності, неможливості виконання зобов`язань перед вкладниками і, у подальшому, визнання банку неплатоспроможним.

Так, позивач посилається, що за результатами аналізу кредитного портфелю АТ "БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА" виявлено, що значна частина кредитів видана низці позичальників за кредитними договорами, які пов`язані між собою, як за особою майнового поручителя, так і за предметом застави (цінних паперів ліквідність яких сумнівна), а аналіз використання кредитних коштів свідчить про зв`язаність таких позичальників та функціонування в одному сегменті ринку. При цьому станом на 01.04.2018 року сума заборгованості за цими договорами дорівнює 652398999,35 грн.

З матеріалів справи судом встановлено, що у період з 2009 року по 2014 рік між ПАТ "БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА" та контрагентами були укладені кредитні договори:

07.12.2009 р. з TOB "ЛЄМЄТРА ЛТД" укладено Кредитний договір № 272 у відповідності до умов якого Банк зобов`язався надати кредит у рамках кредитної лінії у розмірі, що не перевищує 4700000,00 грн. строком по 07.06.2010 р. зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 11% річних для здійснення оплати по Договору цесії з Банком. В забезпечення виконання зобов`язань оформлялись Договори застави майнових прав ОСОБА_14 (акціонер Банку), ОСОБА_15 (голова Спостережної ради) за депозитними договорами, які в наступному розривалися.

27.04.2011 р. з ТОВ "САЙФ-ЛО" укладено Кредитний договір № 80 у відповідності до умов якого Банк зобов`язався надати кредит у рамках кредитної лінії у розмірі, що не перевищує 20250000,00грн. строком по 26.05.2011 р. зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 1% річних для здійснення оплати по Договору цесії. Кредитні кошти було надано без забезпечення. У подальшому, в забезпечення виконання зобов`язань оформлялись Договори застави майнових прав за депозитними договорами фізичних осіб, в тому числі ОСОБА_16 (акціонер Банку), ОСОБА_2 (голова Спостережної ради), які в наступному розривалися. 07.05.2014р. в заставу було оформлено акції прості іменні ПАТ "БЮРО КРЕДИТНИХ ІСТОРІЙ "КРЕДИТ СЕРВІС", що належать ТОВ "ІННОВАЦІЙНО-ІНЖИРІНГОВА КОМПАНІЯ "БУДФІН КОНСАЛТИНГ", в кількості 1667шт номінальною вартістю 1000,00грн. за 1шт. та заставною вартістю 25005000,00грн., що в 15 разів перевищувало номінальну вартість акцій. При цьому рішенням Національної комісії по цінним паперам та фондовому ринку зупинено торгівлю цінними паперами зазначеного емітента.

19.02.2014р. з ТОВ "Фінансова компанія "ПЛАТІЖНИЙ ЦЕНТР" укладено Договір № 29 у відповідності до умов якого Банк зобов`язався надати кредит у формі овердрафта в сумі 2000000,00грн. строком по 18.03.2014р. зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 24% річних. Кредитні кошти було надано без забезпечення. В наступному до кредитного договору неодноразово вносились зміни з урахуванням яких, Банк надає кредит у формі овердрафта в сумі 37000000,00грн. строком по 02.03.2015р. зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 8% річних. 30.04.2014р. в заставу було оформлено майнові права ТОВ "Фінансова компанія "ПЛАТІЖНИЙ ЦЕНТР" щодо повернення Банком 6090000,00 грн. по депозитному договору, а з 16.05.2014р. розмір забезпечення збільшено до 14640000,00грн.

03.04.2014р. з ТOB "СКІФ-2011" укладено Договір № 50 у відповідності до умов якого Банк зобов`язався надати кредит у рамках кредитної лінії у розмірі, що не перевищує 42050000,00грн. строком по 02.04.2015 р. зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 24% річних. В наступному встановлено процентну ставку на рівні 6,5% річних. 23.04.2014р. в заставу було оформлено акції прості іменні ПАТ "БЮРО КРЕДИТНИХ ІСТОРІЙ "КРЕДИТ СЕРВІС", що належали ТОВ "ІННОВАЦІЙНО-ІНЖИРІНГОВА КОМПАНІЯ "БУДФІНКОНСАЛТИНГ", в кількості 3334 шт номінальною вартістю 1000,00грн. за 1шт. та заставною вартістю 50100000,00грн., що в 15 разів перевищувало номінальну вартість акцій.

21.10.2010р. з ТОВ "АВТОЕНЕРПЯ 7" було укладено Кредитний договір №198 у відповідності до умов якого Банк зобов`язався надати кредит у рамках кредитної лінії у розмірі, що не перевищує 17000000,00грн. строком по 19.10.2011р. зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 24% річних. В наступному до кредитного договору вносились зміни з урахуванням яких, Банк знижував розмір процентів за користування кредитом до 17% річних з 14.02.2011р., до 8% річних з 01.04.2011р. та 1% річних з 01.07.2011р. В забезпечення виконання зобов`язань оформлявся Договір застави майнових прав ОСОБА_17 (акціонер Банку) за депозитним договором, який в наступному було розірвано.

14.11.2007р. з ТОВ "СОЮЗ ЛТД" було укладено Договір №56/07U у відповідності до умов якого Банк зобов`язався надати кредит у рамках мультивалютної відновлювальної кредитної лінії з максимальною сумою заборгованості за нею 7070000,00 грн. строком по 13.11.2010 р. зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 21% річних у гривнях, та 15,5 % у доларах США. Кредит надавався на погашення кредиторської заборгованості, рефінансування боргу, та з оформленням в наступну іпотеку нерухомого майна, що вже перебувало в іпотеці АКБ "ТАС-Комерцбанк". В забезпечення виконання зобов`язань по кредиту оформлявся договір застави майнових прав на депозит ОСОБА_18 , який в наступному було розірвано.

03.10.2013р. з ТОВ "Фірма "ЭКСПРЕСС" укладено Договір № 174 у відповідності до умов якого Банк зобов`язався надати кредит у рамках відновлювальної кредитної лінії з максимальною сумою заборгованості за нею 23540000,00грн. строком по 02.10.2014 р. зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 8% річних. В наступному до кредитного договору внесено зміни з урахуванням яких Банк надає кредит у рамках відновлювальної кредитної лінії з максимальною сумою заборгованості за нею 28500000,00грн. строком по 02.10.2014р. зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 9,5% річних. Кредит було надано без забезпечення і лише 31.10.2013р. в забезпечення кредиту було оформлено заставу майнових прав на кошти ОСОБА_19 розміщенні на депозиті в сумі 1800000,00грн. 07.05.2014р. договір застави майнових прав було розірвано та в заставу було оформлено акції прості іменні ПАТ "БЮРО КРЕДИТНИХ ІСТОРІЙ "КРЕДИТ СЕРВІС", що належали ТОВ "ІННОВАЦІЙНО-ІНЖИРІНГОВА КОМПАНІЯ "БУДФІНКОНСАЛТИНГ", в кількості 2000шт. номінальною вартістю 1000,00грн. за 1шт. та заставною вартістю 30000000,00грн., що в 15 разів перевищувало номінальну вартість акцій. При цьому рішенням Національної комісії по цінним паперам та фондовому ринку зупинено торгівлю цінними паперами зазначеного емітента.

01.04.2011р. з ТОВ "БИЗНЕСЦЕНТР ТЕХНОЛОДЖИ 2" укладено Договір № 61 у відповідності до умов якого Банк зобов`язався надати кредит у формі овердрафту в сумі 2320000,00грн. строком по 28.04.2011р. зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 1% річних. В наступному були внесені зміни, з урахуванням яких встановлено кредитний ліміт з максимальною сумою заборгованості 30000000,00грн. строком по 23.09.2014р. зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 9,5% річних на поповнення оборотних коштів та сплату за договором про відступлення права вимоги. Пізніше в забезпечення виконання зобов`язань оформлялась майнові права за депозитними договорами фізичних осіб, в тому числі ОСОБА_7 (Заступника Голови Правління), але згодом договори застави було розірвано. 30.04.2014р. в заставу було оформлено майнові права ТОВ "КИЛИМИ УКРАЇНИ" щодо повернення Банком 2247228,57грн. по депозитному договору.

22.06.2012р. з ТОВ "АВАЛОР" укладено Договір №118 у відповідності до умов якого Банк зобов`язався надати кредит у рамках кредитної лінії у розмірі, що не перевищує 21120000,00грн. строком по 20.07.2012р. зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 1% річних. В наступному були внесені зміни, з урахуванням яких банк надав кредит у рамках кредитної лінії у розмірі, що не перевищує 23500000,00 грн. строком по 10.12.2014р. зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 7,5% річних. 27.06.2012р. в забезпечення виконання зобов`язань оформлено заставу товарів в обороті (курчата бройлерів), що належали ПАТ "ВОЛОДИМИР-ВОЛИНСЬКА ПТАХОФАБРИКА"

26.04.2011р. з ТОВ "Василиск" укладено Договір №81 у відповідності до умов якого Банк зобов`язався надати кредит у рамках кредитної лінії у розмірі, що не перевищує 11292500,00грн. строком по 05.10.2012р. зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 8% річних. В наступному було внесено зміни: кредит у рамках кредитної лінії у розмірі, що не перевищує 11292500,00грн. строком по 17.12.2014р. зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 6.5% річних, кредит у рамках кредитної лінії у розмірі, що не перевищує 47100000,00грн. строком по 13.05.2013р. зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 7,5% річних, кредит у рамках кредитної лінії у розмірі, що не перевищує 25000000,00грн. строком по 18.06.2014р. зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 20,2% річних. Лише 25.09.2013р. в заставу було оформлено акції прості іменні ПАТ "ГАЗОВІ МЕРЕЖІ", що належали ТОВ "Фондова компанія "ФІНЕКС-УКРАЇНА", в кількості 681500шт. номінальною вартістю 1,00 грн. за 1шт. та заставною вартістю 16090215,00 грн. що в 23,61 разів перевищувало номінальну вартість акцій. При ньому рішеннями Національної комісії по цінним паперам та фондовому ринку зупинено торгівлю цінними паперами зазначеного емітента.

28.04.2011р. з ТОВ "АКЦЕПТОР" укладено Договір №82 у відповідності до умов якого Банк зобов`язався надати кредит у рамках кредитної лінії у розмірі, що не перевищує 14000000,00грн. строком по 27.04.2012р. зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 8% річних для оплати заборгованості перед ТОВ "КУА "ФІНЕКС-КАПІТАЛ" за договором купівлі-продажу цінних паперів. При цьому 29.04.2011р. між Банком та ТОВ "КУА "ФІНЕКС-КАПІТАЛ" було укладено договори цесії за якими Банк відступив ТОВ "КУА "ФІНЕКС-КАПІТАЛ" права вимоги за проблемними кредитами.

10.10.2011 р. з ТОВ "КОМУНІКАЦІЙНИЙ ЦЕНТР" укладено Договір № 184 у відповідності до умов якого Банк зобов`язався надати кредит у рамках кредитної лінії у розмірі, що не перевищує 26000000,00грн. строком по 05.10.2012р. зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 8% річних. В забезпечення виконання зобов`язань оформлялись застава цінних паперів ПАТ "ГАЗОВІ МЕРЕЖІ", майнові права за договорами поставки (боржником за яким є: ТОВ "ПРОДТРЕЙД-БСП"), які в наступному було розірвано. Також, 16.04.2013 р. та 10.04.2014р. в забезпечення оформлялись майнові права за депозитними договорами юридичних осіб, та 28.05.2014р. майнові права за депозитними договорами фізичних осіб, в тому числі ОСОБА_20 (Голова наглядової ради акціонера Банку -ПАТ "ВОЛОДИМИР-ВОЛИНСЬКА ПТАХОФАБРИКА"), ОСОБА_21 (член наглядової ради акціонера Банку - ПАТ "ВОЛОДИМИР-ВОЛИНСЬКА ПТАХОФАБРИКА"), на які було звернено стягнення (на майнові права юридичних осіб - 18.06.2014р., на майнові права фізичних осіб - 29.05.2014р.). 27.05.2014р. в заставу було оформлено акції прості іменні ПАТ "ГАЗОВІ МЕРЕЖІ", що належали ТОВ "АКЦЕПТОР", в кількості 1471500шт номінальною вартістю 1,00грн. за 1шт. та заставною вартістю 34742115,00грн., що в 23,61 разів перевищувало номінальну вартість акцій. При цьому рішенням Національної комісії по цінним паперам та фондовому ринку зупинено торгівлю цінними паперами зазначеного емітента.

01.04.2011р. з ТОВ «НТЦ "ЛІЗИНГСТАНДАРТ" укладено Кредитний договір №62 у відповідності до умов якого Банк зобов`язався надати кредит у формі овердрафта в сумі 4100000,00грн. строком по 28.04.2011р. зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 1% річних. Керівником ТОВ "НТЦ "ЛІЗИНГСТАНДАРТ" на час здійснення операцій з кредитування був ОСОБА_4 (Відповідач 4).

14.10.2011р. з ТОВ "КСН "ТРІАНОН" укладено Договір №188 у відповідності до умов якого Банк зобов`язався надати кредит у рамках кредитної лінії у розмірі, що не перевищує 9567000,00грн. строком по 27.04.2012 р. В наступному до кредитного договору внесені зміни: кредит у рамках кредитної лінії у розмірі, що не перевищує 13730000,00грн. строком по 17.12.2014р. зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 9,5% річних, кредит у рамках кредитної лінії у розмірі, що не перевищує 5567500,00грн. строком по 17.12.2014р. зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 6.5% річних, кредит у рамках кредитної лінії у розмірі, що не перевищує 13440000,00грн. строком по 22.12.2014р. зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 9,5% річних. Кредитні кошти було видано без забезпечення та за наявності висновку про неможливість кредитування. Пізніше в забезпечення виконання зобов`язань оформлялись майнові права за договором поставки (боржником за яким є: ТОВ "ТЕХНОСИНТЕЗ ПЛЮС"), інвестиційні сертифікати ТОВ "КУА "ФІНЕКС-КАПІТАЛ", акції ПАТ "ГАЗОВІ МЕРЕЖІ", але відповідні договори застави було розірвано. 27.05.2014р. в заставу було оформлено акції прості іменні ПАТ "ГАЗОВІ МЕРЕЖІ", що належали ТОВ "КСН "ТРІАНОН", в кількості 77172шт номінальною вартістю 1,00грн. за 1шт. та заставною вартістю 1991809,32 грн. та акції прості іменні ПАТ "ГАЗОВІ МЕРЕЖІ", що належали ТОВ "АКЦЕПТОР", в кількості 479045шт номінальною вартістю 1,00грн. за 1шт. та заставною вартістю 12364151,45грн., що в 23,61 разів перевищувало номінальну вартість акцій. При цьому рішенням Національної комісії по цінним паперам та фондовому ринку зупинено торгівлю цінними паперами зазначеного емітента.

24.11.2010 р. з ТОВ "КСН "ТРІАНОН" укладено Договір №253 у відповідності до умов якого Банк зобов`язався надати кредит у рамках кредитної лінії у розмірі, що не перевищує 9012500,00 грн. строком по 23.11.2011 р. зі сплатою процентів за ставкою 8% річних. В забезпечення виконання зобов`язань оформлялись майнові права договорами купівлі-продажу цінних паперів, але відповідні договори застави було розірвано. Торгівлю цінними паперами, переданими в заставу в забезпечення вказаного кредитного договору, було зупинено рішенням Національної комісії по цінним паперам та фондовому ринку.

30.03.2011р. з ТОВ "БЮРО "СТАНДАРТИ ТА ЯКІСТЬ" укладено Договір № 55 у відповідності до умов якого Банк зобов`язався надати кредит у рамках кредитної лінії у розмірі, що не перевищує 400000,00грн. строком по 29.04.2011р. зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 1% річних. В наступному до кредитного договору неодноразово вносились зміни, з урахуванням яких Банк зобов`язався надати: кредит у рамках кредитної лінії у розмірі, що не перевищує 420000,00грн. строком по 19.12.2014р. зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 7,5% річних, кредит у рамках кредитної лінії у розмірі, що не перевищує 25590000,00грн. строком по 17.12.2014р. зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 6.5% річних, кредит у рамках кредитної лінії у розмірі, що не перевищує 16970000,00грн. строком по 17.12.2014р. зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 7,5% річних. В забезпечення виконання зобов`язань оформлялись майнові права за договорами купівлі-продажу цінних паперів (боржниками за яким є: ТОВ "ВАСИЛИСК", ТОВ "Фондова компанія "ФІНЕКС-УКРАЇНА", ТОВ "ТРАВЕРС.ІНК", ТОВ "КОМУНІКАЦІЙНИЙ ЦЕНТР", ТОВ КУА "ФІНЕКС-КАПІТАЛ", ТОВ "АКЦЕПТОР", ЗАТ "ЗНКІФ "БІЗАНЬ"), майнові права за договорами поставки (боржником за яким є: ТОВ "ПРОДТРЕЙД-БСП"). 25.09.2013р. в заставу було оформлено акції прості іменні ПАТ "ГАЗОВІ МЕРЕЖІ", що належали ТОВ "Фондова компанія "ФІНЕКС-УКРАЇНА", в кількості 2003900 шт. номінальною вартістю 1.00 грн. за 1шт. та заставною вартістю 47312079,00 грн., що в 23,61 разів перевищувало номінальну вартість акцій. При цьому рішенням Національної комісії по цінним паперам та фондовому ринку зупинено торгівлю цінними паперами зазначеного емітента.

01.02.2012р. з ТОВ "ХАРКІВ ЕСТЕЙТ МЕНЕДЖМЕНТ" укладено договір №18 на кредитну лінію (невілновлюяальну), у відповідності до якого (з урахуванням змін до нього) Банк надав: кредит у рамках кредитної лінії у розмірі, що не перевищує 41939500,00 грн. строком повернення по 26.12.2014 р. зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 9,5 % річних; кредит у рамках кредитної лінії у розмірі, що не перевищує 560500,00 грн. строком повернення по 26.12.2014 р. зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 9,5 % річних. Кредит надано без забезпечення.

Таким чином, позивач стверджує, що внаслідок прийняття кредитним комітетом банку, членами якого були відповідачі, рішення щодо видачі кредитних коштів за вказаними правочинами, прийняття неналежного забезпечення, відтермінування повернення боргу, збільшення кредитного ліміту при наявності непогашеної заборгованості, за договорами залишилась непогашеною заборгованість, яка станом на 01.04.2018 р. складає 652398999,35 грн.

Одночасно, щодо розміру шкоди, заподіяної неправомірними діями відповідачів, яка, за твердженнями позивача, підлягає солідарному стягненню з останніх, Фонд посилається на суму 563 237952,96 грн., як різницю між загальною сумою акцептованих вимог кредиторів 696817295,73 грн. та 133579342,77 грн. оціночної (ринкової) вартості ліквідаційної маси ПАТ "БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА".

Загальні положення про відшкодування завданої майнової шкоди закріплені в положеннях статті 1166 Цивільного кодексу України.

За змістом положень статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З аналізу наведеної норми вбачається, що однією з підстав виникнення зобов`язання є заподіяння шкоди іншій особі. На відміну від зобов`язань, які виникають із правомірних актів, цей вид зобов`язань виникає із неправомірних актів, яким є правопорушення, тобто протиправне, винне заподіяння шкоди деліктоздатною особою. Деліктне (позадоговірне) зобов`язання виникає там, де заподіювач шкоди і потерпілий не перебували між собою у зобов`язальних відносинах або шкода виникла незалежно від існуючих між сторонами зобов`язальних правовідносин.

Отже, фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. Також деліктна відповідальність за загальним правилом настає за наявності вини заподіювача шкоди.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто, вина особи, яка заподіяла шкоду, презюмується та вважається встановленою, якщо такою особою не буде доведено інше.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, при зверненні до суду з вимогами про стягнення солідарно з відповідача заподіяної шкоди у розмірі 563 237952,96 грн., саме позивачем повинно бути доведено як сам факт заподіяння шкоди, її розмір, так і наявність причинно-наслідкового зв`язку між заподіяною шкодою та протиправною поведінкою відповідача.

Щодо наявності заподіяної шкоди та її розміру.

Дійсно, матеріалами справи підтверджено укладення спірних кредитних правочинів, їх умови, на яких наголошує позивач та обставини щодо надання забезпечення виконання вказаних договорів.

Проте, судом при досліджені матеріалів справи встановлено та прийнято до уваги, що кредитні договори на які посилається позивача укладались Банком починаючи з 2009 року та протягом всього періоду з 2009 до 2014 року до вказаних договорів вносились зміни та доповнення, укладались договори застави. При цьому Національним банком України протягом цього періоду проводились інспекційні перевірки Банку з питань банківського нагляду станом на 01.04.2011, 12.10.2012, 01.10.2013, 12.06.2014 року (про що пповідомлено самим НБУ), проте доказів встановлення фактів вчинення в цей період протиправних дій зі сторони управомочених осіб Банку та порушення банківської дисципліни до матеріалів справи не надано.

Натомість до матеріалів справи надано висновки незалежних аудиторів за результатами проведеного аудиту фінансової звітності АТ "БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА" (отримані від НБУ) за 2011, 2012 та 2013 роки, відповідно до яких висловлена умовно-позитивна думка, зокрема, що фінансова звітність АТ "БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА" достовірно в усіх суттєвих аспектах представляє фінансовий стан Банку станом на кінець дня 31 грудня 2013 року, його фінансові результати та рух грошових коштів на рік, що закінчився на зазначену дату, відповідно до Міжнародних стандартів фінансової звітності. У висновках незалежних аудиторів звернено увагу, що неможливо з будь-якою мірою впевненості передбачити обсяг негативного впливу на якість активів та діяльність банку в цілому у зв`язку з нестабільністю економічної та політичної ситуації в Україні. При цьому, якість управління активами і пасивами Банку, з огляду на поточні фінансові результати діяльності, стан ліквідності та рівень кредитних ризиків, на думку аудиторів, задовільні. Рівень регулятивного капіталу на звітну дату достатній для покриття ризиків, які притаманні Банку, норматив достатності (адекватності) регулятивного капіталу дотримано. Резерви під активні операції, достатність яких визначалась на підставі аналізу якості активів Банку, сформовані відповідно до вимог нормативно-правових актів НБУ та внутрішніх положень Банку щодо формування та використання резервів для можливих втрат за активними банківськими операціями. Виявлені недоліки під час аудиту кредитних операцій не мають суттєвого впливу на фінансову звітність у цілому. Ризик за операціями з інсайдерами/пов`язаними особами оцінено як помірний. На думку аудиторів, систему управління ризиками Банку, яка пав`язана з банківськими операціями, можна оцінити як адекватну і таку, що відповідає потребам банку. Бухгалтерський облік Банку в цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів НБУ та забезпечує належний рівень відображення операцій, здійснених Банком. Заходи внутрішнього контролю та процедури внутрішнього аудиту забезпечують контроль за ризиками відповідно до обсягу операцій Банку. Окремо наголошено, що Банком розроблено та затверджено письмові положення про усі структурні підрозділи та посадові інструкції на співробітників, у яких визначено коло їх обов`язків. Інформації щодо порушення тих чи інших обов`язків структурними підрозділами або співробітниками Банку, дані висновки аудиторів не містять.

Як позивачем, так і представником НБУ не спростовано інформацію викладену у висновках незалежних аудиторів за результатами проведеного аудиту фінансової звітності АТ "БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА" (отримані від НБУ) за 2011, 2012 та 2013 роки.

Таким чином, дослідивши у сукупності матеріали справи, враховуючи надані аудиторські висновки та звіти про фінансове становище Банку, відсутність доказів встановлення фактів вчинення відповідачами конкретних дій/бездіяльності направлених на спричинення шкоди Банку під час укладення та виконання банком вищевказаних правочинів, недоведеність наявності в діях відповідачів умисного укладення правочинів без економічного сенсу та завідомою збитковістю або направлених на реалізації інтересів сторонніх осіб, зважаючи також на наявність перевірок та оцінки таких дій банку після укладення цих правочинів з боку Національного банку України, суд констатує про недоведеність позивачем розміру спричиненої шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідачів та шкоди на яку посилається позивач.

Одночасно, колегія суддів наголошує, що до закінчення ліквідаційної процедури відсутні правові підстави стверджувати про шкоду завдану Банку.

В силу статей 52, 53 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вимоги кредиторів вважаються погашеними у разі, якщо при завершенні ліквідаційної процедури вони лишилися незадоволеними в зв`язку з недостатністю майна.

Станом на дату розгляду справи ліквідаційна процедура в ПАТ "БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА" триває, відбувається продаж активів банку та погашення вимог кредиторів.

За змістом статті 51 цього Закону України після затвердження виконавчою дирекцією Фонду результатів інвентаризації майна банку та формування ліквідаційної маси Фонд розпочинає передпродажну підготовку та реалізацію майна банку у порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами Фонду, за найвищою вартістю у найкоротший строк.

За таких обставин, відсутні підстави стверджувати про те, що Банк вже зазнав матеріальної шкоди, вимоги Фонду у зв`язку з чим є передчасними.

Разом з тим, суд констатує, що позивачем не надано належних доказів в підтвердження заявленого розміру шкоди, як і не надано доказів вини та наявності підстав для солідарного стягнення шкоди з усіх відповідачів визначених у позові.

Так, суд зазначає, що для дослідження питання чи діяли відповідачі, як пов`язані із банком особи, належить встановити, яке саме становище вони займали у ПАТ "БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА", якими повноваженнями були наділені та яку відповідальність в силу закону несли за свої дії.

Зокрема, за аргументами Фонду, відповідачі, будучи пов`язаними з банком особами, зокрема членами Кредитного комітету банку, давали погодження рішеннями кредитного комітету на укладення вищевказаних кредитних договорів, що не мало фінансово-економічного сенсу та було для банку завідомо збитковим, а також не могли не знати про наслідки таких дій.

Разом з тим позивачем не доведено належними доказами яке саме становище відповідачі займали у ПАТ "БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА", у сукупності з повноваженнями якими вони були наділені та яку відповідальність в силу закону несли за свої дії, що унеможливлює встановлення факту вини кожного з відповідачів, як і не надано доказів притягнення вказаних осіб до відповідальності за спричинені збитки та настання наслідків у вигляді неплатоспроможності банку або доказів застосування до відповідачів будь-яких заходів впливу за порушення вимог законодавства у сфері банківської діяльності, їх вина (які саме посадові обов`язки порушені та обсяг) у настанні неплатоспроможності банку не встановлена і не доведена.

Надавши оцінку зібраним доказам та доводам сторін, проаналізувавши положеннями законодавства, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, суд зауважує, що підставою для покладення відповідальності на відповідачів як пов`язаних осіб банку відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", позивач визначає положення частин п`ятої та шостої статті 58 Закону України "Про банки і банківську діяльність".

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", пов`язаними з банком особами є: 1) контролери банку; 2) особи, які мають істотну участь у банку, та особи, через яких ці особи здійснюють опосередковане володіння істотною участю у банку; 3) керівники банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів банку; 4) споріднені та афілійовані особи банку, у тому числі учасники банківської групи; 5) особи, які мають істотну участь у споріднених та афілійованих особах банку; 6) керівники юридичних осіб та керівники банків, які є спорідненими та афілійованими особами банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів цих осіб;7) асоційовані особи фізичних осіб, зазначених у пунктах 1-6 цієї частини;8) юридичні особи, в яких фізичні особи, зазначені в цій частині, є керівниками або власниками істотної участі; 9) будь-яка особа, через яку проводиться операція в інтересах осіб, зазначених у цій частині, та на яку здійснюють вплив під час проведення такої операції особи, зазначені в цій частині, через трудові, цивільні та інші відносини.

При цьому, згідно наданих до матеріалів справи документів неможливо підтвердити факт того, що у період з 2009 по червень 2014 року всі визначені відповідачі були пов`язаними особами, а також не доведено який саме обсяг відповідальності було покладено на кожного із визначених позивачем осіб, винних у спричиненні шкоди банку.

Разом з тим, на час виконання посадових/службових обов`язків відповідачами щодо вказаних правочині і угод - у 2009-2014 роках (у т.ч. до дня введення в банку тимчасової адміністрації) Закон України «Про банки та банківську діяльність» мав іншу редакцію.

Зокрема, станом на 15.11.2011 положення ст. 58 Закону України "Про банки та банківську діяльність" передбачали відповідальність банку за своїми зобов`язаннями, зокрема встановлено, що власники істотної участі, керівники банку (крім керівників відокремлених структурних підрозділів банку) за фіктивне банкрутство, доведення до банкрутства або приховування стійкої фінансової неспроможності банку несуть відповідальність згідно із законами України.

Тобто відповідальність пов`язаних осіб банку: 1) керівники банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів правління банку; 2) особи, які мають істотну участь у банку; 3) керівники юридичних осіб, які мають істотну участь у банку; 4) керівники та контролери споріднених осіб банку; 5) керівники та контролери афілійованих осіб банку; 6) афілійовані особи банку; 7) споріднені особи банку; 8) асоційовані особи будь-якої фізичної особи, зазначеної в пунктах 1 - 5 цієї частини; 9) юридичні особи, у яких асоційовані особи, визначені в пункті 8 цієї частини, є керівниками або контролерами, обмежувалась лише власниками істотної участі.

В подальшому ст. 58 була доповнена частиною 6, зокрема на власників істотної участі та керівників банку за рішенням суду може бути покладена відповідальність за зобов`язаннями банку в разі віднесення банку з їх вини до категорії неплатоспроможних.

Відповідальність пов`язаних із банком осіб (зокрема, керівники та члени комітетів банку) була встановлена лише Законом від 02.03.3015 року №218-VIII.

Більш того, частина 5 ст. 52 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" в редакції від 11.07.2014 року, чинній на момент прийняття рішення про запровадження тимчасової адміністрації у АТ "БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА", унормовувала, що Фонд має право звернутися з вимогою до власників істотної участі, контролерів та керівників банку про задоволення за рахунок їх майна частини вимог кредиторів банку в разі, якщо дії чи бездіяльність таких осіб призвели до понесення банком збитків та/або завдання шкоди інтересам вкладників та інших кредиторів банку. У разі отримання Фондом відмови у задоволенні таких вимог або невиконання вимоги у строк, встановлений Фондом, Фонд має право звернутися до суду з вимогою про стягнення майна з таких осіб для задоволення вимог кредиторів.

А отже нові редакції статті 58 Закону України "Про банки і банківську діяльність", та ст. 52 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не може бути застосована до даних правовідносин, оскільки закон немає зворотної дії у часі.

А відтак, у даному разі позивачем у розумінні вищевказаних норм права повинна бути доведено які саме правові норми та покладені на конкретну особу повноваження були порушені кожним з відповідачів, які конкретно дії чи бездіяльність кожного з відповідачів призвели до понесення банком збитків та/або завдання шкоди інтересам вкладників та інших кредиторів банку, повинно бути доведено причинно-наслідковий зв`язок між заявленою шкодою і діями кожного з відповідачів, або їх сумісний умисел на вчинення таких дій щодо спричинення збитків або доведення факту того, що сумісні дії/бездіяльність відповідачів були направлені на доведення банку до банкрутства або приховування стійкої фінансової неспроможності банку.

Таким чином, враховуючи викладене, Фондом документально не підтвердженого жодного елементу цивільно-правової відповідальності, а саме не доведено розмір шкоди; якими діями відповідачів спричинена шкода; причинно-наслідковий зв`язок між їх діями і визначеною Фондом сумою шкоди.

З огляду на викладене, подання вказаного позову з визначених позивачем мотивів є по суті передчасним і на даний момент необґрунтованим і не доводить протиправної поведінки відповідачів, наслідково-причиного зв`язку між їх діями та завданою шкодою.

Що ж до решти доводів і аргументів Фонду, які викладені у позові, то слід вказати таке.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів позивача та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки до яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, повно та всебічно оцінивши письмові пояснення учасників судового процесу та наявні у справі докази, приділивши увагу кожному твердженню, посиланню та доводу у даній справі, господарським судом не встановлено обставин, з наявністю яких закон пов`язує можливість застосувати до відповідачів у сукупності (солідарно) відповідальність у вигляді відшкодування майнової шкоди. Під час розгляду справи позивачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами наявності на час розгляду справи усіх елементів складу правопорушення, необхідного для настання цивільно-правової відповідальності відповідачів, а саме наявності протиправної поведінки відповідачів, причинно-наслідкового зв`язку між заподіяними збитками та діями відповідачів, а також сукупної вини останніх в їх завданні.

Таким чином, позовні вимоги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до відповідачів про солідарне стягнення шкоди у розмірі 563237952,96 грн. є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Разом з тим, відповідачі у відзиві на позовну заяву заявили про застосування спеціального строку позовної давності до заявлених вимог.

Відповідно до статей 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом частини першої статті 261 названого Кодексу позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

За таких обставин, враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог по суті спору за недоведеністю підстав, застосування строку позовної давності не підлягає.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги висновки суду про відмову у задоволенні позовних вимог, судовий збір, сплачений при подачі позовної заяви, залишається за позивачем.

Керуючись ст. ст. 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо солідарного стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 заподіяної шкоди в розмірі 563 237 952,96 грн. - відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, рішення може бути оскаржене до апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено "04" листопада 2019 р.

Головуючий суддя Суддя Суддя М.І. Шатерніков В.І. Ольшанченко О.О. Присяжнюк