ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2019 р. Справа №914/1852/19

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого - судді О.В. Зварич

суддів М.Б. Желік

М.І. Хабіб,

секретар судового засідання М.С. Кіра,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» (надалі ЛМКП «Львівводоканал») за №Вих-Вд8270-19 від 26.09.2019р. (вх. № 01-05/3525/19 від 26.09.2019р.)

на ухвалу господарського суду Львівської області від 11.09.2019р. (суддя Р.І. Матвіїв; повний текст ухвали складено 11.09.2019р.)

за заявою Фізичної особи - підприємця Сували Омеляна Івановича (надалі ФОП Сувала О. І. ) про забезпечення позову до подання позовної заяви

у справі № 914/1852/19

за позовом: ФОП Сували О.І.

до відповідача: ЛМКП «Львівводоканал»,

за участю:

від позивача: Качмар І.О. - адвокат (ордер серії ВС № 1004711 від 28.10.2019);

від відповідача: Сорока Д.М. - адвокат (довіреність № Вих-Вд8022-19 від 20.09.2019); Урбанська Т.В. - адвокат (довіреність № Вих-Вд2911-19 від 10.04.2019),

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заяви

09.09.2019 року Фізична особа - підприємець Сувала Омелян Іванович звернувся до господарського суду Львівської області з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви (з врахуванням додаткових пояснень до заяви про забезпечення позову), в якій просив вжити заходів до забезпечення позову та заборонити Львівському міському комунальному підприємству «Львівводоканал» вчиняти будь-які дії, спрямовані на припинення водопостачання до будівлі автомийки, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Хуторівка , 23.

Заява мотивована тим, що на початку вересня 2019 року на адресу заявника надійшов лист ЛМКП «Львівводоканал» від 27.08.2019 року, у якому йшлося про намір ЛМКП «Львівводоканал» обмежити послуги з водопостачання приміщення будівлі автомийки заявника. 06 вересня 2019 року за адресою будівлі автомийки м. Львів, вул. Хуторівка, 23 прибули працівники ЛМКП «Львівводоканал» з метою тимчасового припинення подачі води та відключення автомийки від мережі водопостачання. Підставою припинення подачі води ЛМКП «Львівводоканал» надав лист від 27.08.2019 року, а також те, що заявником перевищено встановлений ліміт водопостачання та водовідведення. Заявник стверджує, що ЛМКП «Львівводоканал» не надав жодного належного доказу в підтвердження факту споживання позивачем води понад встановленні договором ліміти. Вказані обставини, на думку заявника, викликають необхідність невідкладного вжиття заходів забезпечення позову в порядку ч.2 ст.136, ст.136, ч.3 ст.138 ГПК України - до пред`явлення позову, так як для належної підготовки позову необхідний значний час. Крім того, заявник зазначає, що у нього існують орендні правовідносини з орендарями приміщень, що перебувають у його власності, зокрема з ПП «ІВЗО», який на орендованих приміщеннях також здійснює підприємницьку діяльність (автомийка та шиномонтаж). У випадку припинення водопостачання за адресою м. Львів, вул. Хуторівка, 23 заявнику і його контрагентам буде завдано збитків, так як автомийка (з використанням ресурсу води) є основним видом підприємницької діяльності.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції

Ухвалою господарського суду Львівської області від 11.09.2019 у справі №914/1852/19 (суддя Р.І. Матвіїв) задоволено заяву Фізичної особи-підприємця Сували Омеляна Івановича про забезпечення позову від 09.09.2019 року з урахуванням додаткових пояснень від 11.09.2019 року. Заборонено Львівському міському комунальному підприємству «Львівводоканал» вчиняти будь-які дії, спрямовані на припинення водопостачання до будівлі автомийки, що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Хуторівка, 23 . Стягувач: Фізична особа-підприємець Сувала Омелян Іванович ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код в ЄДРПОУ НОМЕР_1 ). Боржник: Львівське міське комунальне підприємство «Львівводоканал» (79017, Львівська область, м. Львів, вул. Зелена, будинок 64, ).

Ухвала суду мотивована тим, що у випадку вчинення ЛМКП «Львівводоканал» дій по обмеженню водопостачання заявника (у тому числі без фіксації порушення абонентом технічних умов та лімітів споживання води (доказів відповідної фіксації до матеріалів заяви не долучено), у разі визнання прав заявника порушеними та прийняття рішення на користь заявника в даній справі, можливе настання наслідків у вигляді збитків від припиненої чи тимчасово припиненої господарської діяльності самого заявника чи орендаря його нежитлового приміщення. Крім того, може мати місце збільшення відповідальності заявника як орендодавця перед орендарем, який у свою чергу зазнає збитків від припинення водопостачання, а відповідно і призупинення підприємницької діяльності, з метою якої орендується відповідне приміщення. Суд зазначив, що відповідними діями ЛМКП «Львівводоканал» фактично здійснюватиметься обмеження та перешкоджання повноцінній діяльності заявника (зокрема, отримання доходів від здачі майна в оренду, що є зареєстрованим видом діяльності заявника), право на яку не зможе бути поновленим чи може бути ускладненим у поновленні, зокрема, в межах даного судового провадження, без нових звернень до суду. Тому доводи заявника про неможливість поновлення його прав внаслідок невжиття заходів забезпечення позову суд вважає підставними та обґрунтованими, а обраний захід забезпечення позову - доцільним та необхідним для забезпечення ефективного захисту та поновлення порушених прав заявника (у разі прийняття рішення на користь позивача) у даному випадку, який суд вважає виключним, що і є метою господарського судочинства.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

ЛМКП «Львівводоканал» подало апеляційну скаргу, в якій не погоджується з ухвалою суду першої інстанції, вважає її незаконною та необгрунтованою, прийнятою з порушенням і неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, оскільки не всі обставини, що покладені в основу оскаржуваної ухвали є доведеними, а обставини, що мають значення для справи, з`ясовані судом неповно або не з`ясовані взагалі. Зокрема зазначає, що заявник у заяві про забезпечення позову, як на підставу своїх вимог, покликається на договір № 311003 від 23.09.2014 року на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до каналізаційної мережі, укладений між ЛМКП «Львівводоканал» та Сувалою Омеляном Івановичем , як фізичною особою, з метою забезпечення водопостачанням та водовідведенням об`єкта (автомийки), розташованого за адресою: м. Львів, вул. Хуторівка, 23 . Тому спір, на його переконання, не може розглядатись господарським судом, а підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. За доводами апеляційної скарги, заявник, всупереч вимог п. 6 ч. 1 ст. 139 ГПК України у заяві про забезпечення позову не вказав пропозицій щодо зустрічного забезпечення. Лише у додаткових поясненнях до заяви про забезпечення позову заявник навів свої міркування стосовно застосування зустрічного забезпечення. Незазначення пропозицій щодо зустрічного забезпечення є підставою для повернення заяви про забезпечення позову згідно з ч. 7 ст. 140 ГПК України. Також апелянт зазначає, що мав намір обмежити, а не припинити водопостачання заявнику внаслідок тривалого та систематичного перевищення ним лімітів водоспоживання та водовідведення . При прийнятті оскаржуваної ухвали суд першої інстанції врахував лише інтереси заявника, а можливі негативні наслідки для відповідача проігнорував. Просить скасувати ухвалу господарського суду Львівської області від 11.09.2019 про забезпечення позову у справі №914/1852/19.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ФОП Сувала О.І. у письмовому відзиві на апеляційну скаргу не погоджується з доводами скаржника, вважає апеляційну скаргу необґрунтованою. Зокрема зазначає, що позивач, будучи суб`єктом підприємницької діяльності, власником будівлі автомийки, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Хуторівка, 23 та Абонентом по договору № 311003 від 23.09.2014 року з ЛМКП «Львівводоканал», має правовідносини з іншими контрагентами, зокрема з ПП «ІВЗО» , якому здає будівлю автомийки в оренду на підставі відповідного договору оренди нежитлових приміщень від 02.01.2019 року. Отже, надання послуг з постачання питної води та приймання стічних вод до міської мережі каналізації необхідні заявнику та його контрагентам для ведення господарської діяльності, тобто між сторонами існують правовідносини, притаманні господарським правовідносинам. Крім того, позивач звертає увагу, що відповідач у спірних правовідносинах визнає статус позивача, як суб`єкта підприємницької діяльності, оскільки рахунки за водопостачання та водовідведення по договору № 311003 від 23.09.2014 року позивачу виставляються, як Абоненту суб`єкту підприємницької діяльності - « Сувалі Омеляну Івановичу - ф.о. підприємцю». Позивач зазначає, що чинне законодавство України не зобов`язує сторону у заяві про забезпечення позову вказувати конкретний вид зустрічного забезпечення чи брати на себе будь-які інші зобов`язання в контексті виконання вказазної процесуальної норми (п. 6 ч. 1 ст. 139 ГПК України), а лише містить загальне положення, яке в повній мірі виконане стороною, тому підстав для повернення заяви про забезпечення позову згідно з ч. 7 ст. 140 ГПК України немає. Позивач наголошує, що в матеріалалх справи відсутній розрахунок використання води Абонентом або будь-який інший доказ, який би належним чином підтвердив фіксацію та розрахунок перевищення ліміту витрат води. В апеляційній скарзі скаржником не зазначено, який саме доказ підтверджує фіксацію перевищення ліміту витрат води. Позивач зазначає, що згідно з п. 5.3 укладеного між сторонами договору, при невиконанні Абонентом технічних умов, після завчасного попередження Львівводоканал вправі обмежити подачу води та приймання стоків. Наступне поновлення послуг проводиться у встановленому Правилами користування порядку після виконання технічних умов і за рахунок Абонента. На думку позивача «поновлення» водопостачання та водовідведення буде мати місце після їх «припинення». Просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Згідно з ухвалами Західного апеляційного господарського суду від 30.09.2019 року та від 09.10.209 року (головуючий-суддя О.В. Зварич, судді: О.П. Дубник, О.І. Матущак) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ЛМКП «Львівводоканал» та призначено судове засідання у справі № 914/1852/19 на 28.10.2019 о 10. год 30 хв.

За розпорядженням керівника апарату Західного апеляційного господарського суду № 987 від 28.10.2019 проведено автоматизовану зміну складу колегії суддів у справі № 914/1852/19 у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді-члена колегії О.П. Дубник та перебуванням у відрядженні судді-члена колегії О.І. Матущака.

Відповідно до витягу з протоколу авторозподілу від 28.10.2019 до складу колегії суддів введено суддю М.І. Хабіб замість судді О.П. Дубник та суддю М.Б. Желіка замість судді О.І. Матущака .

В судовому засіданні представники відповідача підтримали доводи, наведені у апеляційній скарзі.

Позивач просив залишити без змін ухвалу господарського суду Львівської області від 11.09.2019 року у справі № 914/1852/19, апеляційну скаргу - без задоволення.

Норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

У відповідності до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини (ч. 1 ст.137 ГПК України).

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, серед іншого, з урахуванням: - розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; - забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; - наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; - імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. Обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

З урахуванням вищенаведеної процесуальної норми, колегія суддів приходить до висновку, що необхідність вжиття заходів забезпечення позову не може ґрунтуватись на самих лише припущеннях позивача. Позивач повинен довести наявність обставин для забезпечення позову та необхідності забезпечення судом збалансованості інтересів усіх учасників процесу.

В ході розгляду апеляційної скарги суд встановив, що підставою вжиття оспорюваних заходів забезпечення позову слугував лист Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» № вих.-Вд 7175-19 від 27.08.2019 року, адресований п. Сувалі О.І. Даним листом заявника повідомлено, що ліміт водоспоживання та водовідведення автомийки, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Хуторівка, 23 становить - 90 м3/міс згідно технічних умов за № 15-6847 від 04.12.2012 року. Місячне споживання автомийки перевищує встановлений ліміт, у зв`язку з чим надання послуг водопостачання та водовідведення за даною адресою буде обмежено в 10-ти денний термін.

У відповідь на вказаний лист ФОП Сувала О.І. надіслав на адресу ЛМПК «Львівводоканал» заяву від 02.09.2019, в якій зокрема зазначив, що дії ЛМПК «Львівводоканал» щодо обмеження надання послуг не відповідають договору і потягнуть за собою збитки автомийки, просив надати час на усунення недоліків. У даній заяві ФОП Сувала О.І. зазначив, що за понадлімітне споживання та водовідведення згідно закону плата не нараховується, а щоб збільшити місячний ліміт не бачить жодних труднощів, (паралельно подає заяву на збільшення ліміту на водопостачання та водовідведення) .

Як видно зі змісту копії акту ЛМКП «Львівводоканал» № 33697 від 06.09.2019 року, водопостачання не обмежено згідно листа № вих.-Вд 7175-19 від 27.08.2019 року, так як працівників Львівводоканалу не допущено до водомірного вузла (а.с.21 матеріалів оскарження ухвали господарського суду Львівської області від 11.09.2019 року).

З аналізу змісту вищезазначеного листа та акту № 33697 від 06.09.2019 року випливає, що ЛМКП «Львівводоканал» мав намір не припинити, а обмежити водопостачання та водовідведення на об`єкті, належному заявнику.

Суд першої інстанції передчасно, без достатніх на це підстав, задоволив заяву ФОП Сували О.І. про забезпечення позову (з урахуванням додаткових пояснень) шляхом заборони ЛМКП «Львівводоканал» вчиняти будь-які дії, спрямовані на припинення водопостачання до будівлі автомийки, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Хуторівка, 23 , оскільки додані до заяви докази свідчать про вчинення ЛМКП «Львівводоканал» дій щодо обмеження, а не припинення заявнику водопостачання та водовідведення внаслідок перевищення ним встановлених лімітів водоспоживання.

Разом з тим, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи скаржника про вжиття заходів судом заходів забезпечення позову в спорі, який, на його погляд, не може розглядатись господарським судом, а підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Та обставина, що договір № 311003 від 23.09.2014 року на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до каналізаційної мережі укладений між ЛМКП «Львівводоканал» та Сувалою Омеляном Івановичем , як фізичною особою, у вирішенні питання щодо забезпечення позову в даній справі не є визначальною, оскільки, як видно з копій технічних умов №15-6847 від 04.12.2012 року та технічного паспорта (а.с.10 - 15 матеріалів оскарження ухвали суду), послуги з водопостачання та водовідведення надаються до будівлі автомийки, як використовується заявником для ведення господарської діяльності, тобто між сторонами існують правовідносини, притаманні господарським правовідносинам.

Також безпідставними є твердження ЛМКП «Львівводоканал», що заявником всупереч вимог п. 6 ч. 1 ст. 139 ГПК України у заяві про забезпечення позову не вказано пропозицій щодо зустрічного забезпечення.

З матеріалів оскарження ухвали вбачається, що заявник у заяві про забезпечення позову зазначив про можливість зустрічного забезпечення в порядку, визначеному ГПК України, тобто заявником висловлено позицію щодо зустрічного забезпечення без визначення конкретного можливого способу такого забезпечення (а.с.2-7).

Статтею 141 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Вказана норма не є імперативною, тому заходи зустрічного забезпечення позову вживаються на розсуд суду.

За приписами статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд, відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Підсумовуючи вищевказане, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що висновки, наведені в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції, неповністю відповідають обставинам справи, тому її належить скасувати та відмовити у задоволенні заяви Фізичної особи - підприємця Сували Омеляна Івановича про забезпечення позову.

Керуючись, ст. ст. 86, 136, 137, 140, 255, 269, 270, 271, 275, 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» за №Вих-Вд8270-19 від 26.09.2019р. (вх. № 01-05/3525/19 від 26.09.2019р.) задоволити.

Ухвалу господарського суду Львівської області від 11.09.2019р у справі № 914/1852/19 скасувати.

Відмовити в задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Сували Омеляна Івановича (вх.№1926 від 09.09.2019 року) про забезпечення позову.

Судові витрати за розгляд заяви про забезпечення позову та апеляційної скарги покласти на заявника.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Сували Омеляна Івановича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» (79017, м. Львів, вул. Зелена, 64, ) 960,50 грн. судового збору за розгляд заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви та 1921,00 грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Справу повернути в господарський суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя М.Б. Желік

Суддя М.І. Хабіб