РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.10.2019Справа № 910/9358/19

Господарський суд міста Києва в складі судді Привалова А.І., за участю секретаря судового засідання Мазура В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження

справу № 910/9358/19

за позовом Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро";

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Наш продукт Плюс";

2) Приватного акціонерного товариства "Геркулес";

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову на стороні відповідачів - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу

Мангуша Андрія Миколайовича;

про визнання недійсним договорів

за участю представників сторін:

від позивача: Новосад Т.О., довіреність №337 від 30.08.2019;

від відповідача-1: Оплімах А.В., ордер №038419 від 22.07.2019;

від відповідача-2: Ципляк П.С., довіреність б/н від 02.01.2019;

від третьої особи: Мангуш А.М. , паспорт НОМЕР_1 від 07.05.1997.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Наш продукт Плюс", 2) Приватного акціонерного товариства "Геркулес" про:

- визнання недійсним укладеного між приватним акціонерним товариством «Геркулес» та товариством з обмеженою відповідальністю «Наш продукт Плюс» договору купівлі-продажу транспортних засобів від 12.03.2016, який посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Мангуш А.М. (зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №597).;

- визнання недійсним укладеного між приватним акціонерним товариством «Геркулес» та товариством з обмеженою відповідальністю «Наш продукт Плюс» договір купівлі-продажу транспортних засобів від 15.03.2016, який посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Мангуш А.М. (зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №640).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що нотаріусом посвідчено зазначені договори купівлі-продажу транспортних засобів під час дії заборони відчуження майна ПрАТ "Геркулес", що є порушенням норм чинного законодавства. А також, що відповідачами були порушені норми чинного законодавства при укладенні спірних договорів, оскільки транспортні засоби не були зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.07.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/9358/19, справу вирішено розглядати за правилами загального провадження, підготовче засідання призначено на 05.09.2019

Судом встановлено, що разом з позовною заявою АТ «Банк Кредит Дніпро» подало заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать ПрАТ "Геркулес" в межах суми 1 297 454,06 грн.

Заява про забезпечення позову була обґрунтована тим, що ПрАТ "Геркулес" має значну заборгованість перед АТ «Банк Кредит Дніпро». Позивач стверджує, що ПрАТ "Геркулес" її не погашає та чинить дії з метою уникнення грошової відповідальності.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.07.2019 відмовлено акціонерному товариству «Банк Кредит Дніпро» в задоволенні заяви про забезпечення позову.

24.07.2019 від відповідача-2 через канцелярію суду надійшло клопотання про залучення до участі у справі третьої особи - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мангуша Андрія Миколайовича.

07.08.2019 від відповідача-1 через канцелярію суду надійшов відзив на позов; від відповідача-2 - відзив на позов та клопотання про забезпечення судових витрат.

В обґрунтування заперечень проти позову відповідачі зазначали про відсутність порушення прав позивача оскаржуваними правочинами та норм чинного законодавства.

16.08.2019 від акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» через канцелярію суду надійшла повторна заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти товариства з обмеженою відповідальністю «Наш продукт Плюс» в межах суми 1 298 454,06 грн.

Заява про забезпечення позову, подана до суду 16.08.2019, обґрунтована тим, що ПрАТ "Геркулес" має значну заборгованість перед АТ «Банк Кредит Дніпро». Позивач стверджує, що ПрАТ "Геркулес" її не погашає та чинить дії з метою уникнення грошової відповідальності.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.09.2019 відмовлено акціонерному товариству «Банк Кредит Дніпро» в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Представник позивача в судовому засіданні 05.09.2019 підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача-1 проти позову заперечив.

Представник відповідача-2 проти позову заперечив та підтримав раніше подані ним клопотання про залучення до участі у справі третьої особи та забезпечення судових витрат.

Розглянувши клопотання представника відповідача-2 про забезпечення судових витрат, суд відмовив у його задоволенні.

Водночас, суд задовольнив клопотання відповідача-2 про залучення до участі у справі третю особу та залучив до участі у справі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову на стороні відповідачів - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мангуша Андрія Миколайовича.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.09.2019 продовжено строк підготовчого провадження у справі № 910/9358/19 на 30 днів та підготовче засідання у справі відкладено на 03.10.2019, у зв`язку із залученням третьої особи.

Представник позивача в підготовче засідання 03.10.2019 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи від позивача не надходило.

При цьому, позивач належним чином повідомлений про дату і час проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення - ухвали суду від 05.09.2019, залученого до матеріалів справи, та розпискою представника позивача.

Представники відповідачів позов не визнали та не заперечували щодо призначення справи до судового розгляду.

Третя особа надала суду письмові пояснення по суті спору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.10.2019 закрито підготовче провадження у справі № 910/9358/19 та призначити справу до судового розгляду по суті на 24.10.2019.

08.10.2019 від позивача через канцелярію суду надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому засіданні 24.10.2019 підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представники відповідачів та третьої особи проти позову заперечили.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем.

У судовому засіданні 24.10.2019, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

19.06.2013 між Публічним акціонерним товариством "Банк Кредит Дніпро" (правонаступником якого є позивач; далі - кредитор, позивач) та Приватним підприємством "Український продукт" (далі - позичальник) було укладено генеральний договір на здійснення кредитних операцій №190613-КЛВТ (далі - генеральний договір), відповідно до якого визначаються загальні умови надання банком кредитів (траншів) позивальнику у майбутньому. Конкретний порядок, істотні умови надання кредитів визначається кредитним договором, що укладається сторонами в рамках цього договору і є його невід`ємною частиною (п. 2.2 генерального договору).

Відповідно до п. 2.4 генерального договору, банк надає позичальнику послуги по здійсненню кредитних операцій в межах загальної суми ліміту кредитування в розмірі 15000000,00 грн; строки користування кожним окремим кредитом визначаються відповідним кредитним договором; заборгованість за кредитами має бути погашена в строки, вказані у відповідних кредитних договорах, але не пізніше 18 червня 2014 року, що відповідає строку дії цього договору.

На виконання умов генерального договору між позичальником та банком укладено наступні договори про надання кредиту (траншів):

- №050214 від 05.02.2014, згідно з яким надано транш в розмірі 7540000,00 грн;

- №050214/2 від 05.02.2014, згідно з яким надано транш в розмірі 2460000,00грн;

- №110214 від 11.02.2014, згідно з яким надано транш в розмірі 5000000,00 грн.

В якості забезпечення виконання позичальником зобов`язань за вищевказаним генеральним договором між позивачем, як кредитором, та Приватним акціонерним товариством "Геркулес" (далі - поручитель) 19.06.2013 укладено договір поруки №190613-П (далі - договір поруки).

Предметом цього є зобов`язання поручителя перед кредитором солідарно відповідати за виконання зобов`язань Приватного підприємства "Український продукт" за генеральним договором на здійснення кредитних операцій №190613-КЛВТ від 19.06.2013 із всіма змінами та доповненнями до нього або які можуть виникнути на підставі нього в майбутньому, укладеного між кредитором та позичальником та з кредитних договорів, які будуть укладені в майбутньому в рамках генерального договору, а саме:

- по поверненню кредитів в сумі 15000000,00 грн відповідно до п. 2.4 генерального договору зі строком повернення отриманих кредитів у строки, вказані у відповідних договорах про надання кредиту (траншу), але не пізніше 18 червня 2014 року, відповідно до п. 2.4 генерального договору, зі строком дії генерального договору до 18 червня 2014 року, відповідно до п.п. 2.4, 5.1 генерального договору;

- по сплаті пені, комісії і штрафних санкцій відповідно до п. 2.9, 3.4.3, 6.1 генерального договору, розділу 6 генерального договору, а також здійснювати всі інші платежі в порядку та на умовах, що визначені генеральним договором та кредитним договором, та/або цим договором (далі - основне зобов`язання ) (п. 1.1 договору поруки).

Позивач у позовній заяві зазначає, що відповідно до п. 2.1.2 договору поруки 1-й відповідач зобов`язався повідомляти позивача про будь-які дії впродовж п`яти днів щодо змін своєї організаційно-правової форми, предмету та напрямків діяльності, проведені перереєстрації в органах державної влади, зміни адреси, створення або встановлення учасником нових осіб, зміни структури складу засновників/учасників, укладення з третіми особами будь - яких угод про спільну діяльність, якими передбачено розподіл прибутку поручителя або передача його власного майна у спільну діяльність, або інших змін, що можуть вплинути на виконання поручителем зобов`язань за цим договором поруки.

12.03.2016 відповідачем-1 та відповідачем-2 укладено договір купівлі-продажу транспортних засобів, який посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Мангуш А.М. та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №597.

15.03.2016 відповідачем-1 та відповідачем-2 укладено договір купівлі-продажу транспортних засобів, який посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Мангуш А.М. та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №640.

Так, позивач зазначає, що станом на дату укладання оскаржуваних договорів купівлі-продажу на майно ПАТ «Геркулес» було накладено арешти:

- Амур-Нижньодніпровським відділом ДВС Дніпропетровського управління юстиції від 11.03.2016 ВП 46979093 (згідно листа РСЦ в м. Києві МВС України №31/26-957аз від 22.11.2018);

- Міністерством юстиції України від 09.06.2015 (згідно листа РСЦ в м. Києві МВС України №30/26-5695вх. від 22.04.2016);

- Краматорським міським судом Донецької області від 26.11.2016 (згідно листа РСЦв м. Києві МВС України №30/26-5695вх. від 22.04.2016);

- Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області від 26.11.2016 (згідно листа РСЦ в м. Києві МВС України №30/26-5695вх. від 22.04.2016);

- постановою відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України від 25.05.2015 в рамках виконавчого провадження №47644372 та постановою відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України від 04.11.2015 року в рамках виконавчого провадження №49282498.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що нотаріусом посвідчено оспорювані договори купівлі-продажу транспортних засобів під час дії заборони відчуження майна ПрАТ "Геркулес", що є порушенням норм чинного законодавства. Окрім цього, відповідачами були порушені норми чинного законодавства при укладенні спірних договорів, оскільки транспортні засоби не були зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Зміст правочину складають права та обов`язки, про набуття, припинення та зміну яких домовилися учасники правочину, а також особи, визначені сторонами в якості учасників цього правочину.

Згідно зі статтями 6, 627 та 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості; зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін та погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Отже, зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що ним обумовлені.

З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

У свою чергу суперечність (невідповідність) договору положенням чинного законодавства означає врегулювання правовідносин сторін всупереч імперативним нормам законодавства.

Таким чином, для визнання недійсним у судовому порядку правочину (господарського зобов`язання) необхідно встановити, що правочин не відповідає вимогам закону, моральним засадам суспільства, або ж його сторонами (стороною) при укладенні було порушено господарську компетенцію.

Виходячи з наведених приписів, позивач, звертаючись із даним позовом до суду з вимогою про визнання недійсним договору, зобов`язаний довести наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними на момент їх вчинення і настання відповідних наслідків.

Нормативним документом, який регулює порядок вчинення нотаріусами України нотаріальних дій є Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений Наказом Мінюсту від 22.02.2012 №296/5 (далі по тексту - Порядку вчинення нотаріальних дій).

Згідно пункт 6.1. Глави 2 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій (в редакції на дату вчинення правочинів) договори про відчуження транспортних засобів, інших самохідних машин і механізмів (далі - транспортні засоби) посвідчуються за умови подання документів, які підтверджують право власності цього майна на ім`я відчужувачів, та перевірки відсутності обтяжень за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна. У разі перебування транспортних засобів у податковій заставі договір про їх відчуження посвідчується за умови письмової згоди відповідного податкового органу.

В пунктах 1 - 3 Глави 7 Розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій зазначено, що відповідно по статті 46 Закону нотаріус має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Такі відомості та (або) документи повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні. Документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов`язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджений Постановою КМУ від 07.09.1998 №1388, а саме:

- частину 4 пункту 8 Постанови №1388, в якій зазначено, що для державної реєстрації транспортних засобів, подається в тому числі, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою підрозділу Державтоінспекції про зняття транспортного засобу з обліку. Перед відчуженням, передачею зазначені транспортні засоби повинні бути зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції

- п.42 Постанови №1388, з згідно якого у разі коли транспортний засіб знімається з обліку у зв`язку з його відчуженням, у свідоцтва про реєстрацію (технічному паспорт) або на копії реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію на пластиковій основі, робиться запис: "Транспортний засіб знято з обліку для реалізації". Під час зняття з обліку транспортних засобів номерні знаки здаються та видаються по знаки для разових поїздок.

У зв`язку із викладеним позивач вважає, що обов`язковою передумовою укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу є зняття його з обліку в підрозділах МВС.

А тому позивач стверджує, що ПрАТ «Геркулес» порушено норми чинного законодавства під час укладення оспорюваних договорів купівлі-продажу транспортних засобів, оскільки нотаріусом посвідчено оспорювані договори під час дії заборони відчуження майна ПрАТ "Геркулес", а також транспортні засоби не були зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції.

Так судом встановлено, що 12 березня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мангушем А.М. за реєстром № 597 був посвідчений договір купівлі-продажу транспортних засобів, укладений між Приватним акціонерним товариством «Геркулес» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Наш продукт плюс».

15 березня 2016 року за реєстром № 640 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мангушем А.М. був посвідчений договір купівлі-продажу транспортних засобів, укладений між Приватним акціонерним товариством «Геркулес» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Наш продукт плюс».

На дату укладання вищевказаних правочинів приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мангушем А.М. було отримано витяги з державного реєстру обтяжень рухомого майна щодо відсутності обтяжень як за суб`єктом (продавцем - ПрАТ «Геркулес»), так і за кожним об`єктом (транспортним засобом) окремо (копії витягів наявні в матеріалах справи).

Викладеним спростовується твердження позивача, що нотаріусом посвідчено оспорювані договори купівлі-продажу транспортних засобів під час дії заборони відчуження майна ПрАТ "Геркулес", що є порушенням норм чинного законодавства.

Крім того, щодо арештів майна ПрАТ "Геркулес" у судових справах та виконавчих провадження судом встановлено наступне.

- по справі №904/2301/15 було винесено рішення від 18.11.2015, яке набрало законної сили, яким було відмовлено у стягненні з ПрАТ «Геркулес» 3 691 019,32 доларів США та скасовано заходи забезпечення цього позову;

- виконавче провадження №47644372 було закінчене постановою від 07.08.2015;

- арешт, накладений в межах ВП №49282498 був знятий постановою від 25.01.2016;

- справу №904/2200/16 було порушено вже після укладення оспорюваних правочинів, а зняття арешту з транспортних засобів є предметом спору по справі №905/7492/19 (рішенням суду від 11.06.2019 позов задоволено повністю).

- рішення по справі №905/1051/16 не набуло законної на момент вчинення оспорюваних правочинів; заходи забезпечення позову по справі не вживались.

Також, судом встановлено, що до 26.12.2012 у тексті наказу Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» була вимога про зняття транспортних засобів про зняття з обліку перед їх відчуженням.

Разом з тим, наказом Міністерства юстиції України від 26.12.2012 року № 1951/5 «Про затвердження змін до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» вимога про зняття з обліку транспортних засобів перед їх відчуженням з Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України була виключена.

Також, до 27.06.2012 у п. 8 постанови «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок 1 моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» від 07 вересня 1998 року № 1388 містилась вимога про зняття транспортних засобів з обліку перед їх відчуженням.

Втім, постановою КМУ від 27.06.2012 року № 600 «Про внесення змін до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» серед іншого були внесені зміни щодо виключення вимоги про зняття транспортного засобу перед відчуженням.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність порушення відповідачами норми чинного законодавства при укладенні спірних договорів, оскільки на дату їх укладення зняття з обліку в підрозділах Державтоінспекції транспортних засобів не вимагалось.

Правочин може бути визнаний судом недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

При цьому, статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 73 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 23.03.2012 "Про судове рішення" рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Тобто в силу припису ст. 204 ЦК України правомірність правочину презюмується, а, отже, обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

За висновками постанови від 21.03.2018 Великої Палати Верховного Суду у справі №760/14438/15-ц у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Крім того, належними та допустимими доказами, доданими до матеріалів справи, позивачем не доведено порушення його права чи інтересу відповідачами шляхом укладення оспорюваних договорів та, відповідно, необхідність його відновлення.

Таким чином, враховуючи, що позивач не довів належними та допустимими доказами тих обставини, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, а також у зв`язку з відсутністю фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання оскаржуваних правочинів недійсними та настання відповідних юридичних наслідків, та зважаючи на відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог у даній справі, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні позову з огляду на його необґрунтованість і недоведеність.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст. 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 05.11.2019.

Суддя Привалов А.І.
.