ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року

м. Київ

Справа № 908/1264/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Колос І.Б. (головуючий), Булгакової І.В., Малашенкової Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Малихіної О.В.,

представників учасників справи:

позивача - публічного акціонерного товариства «Сумихімпром» -Шевцов П.В. -адвокат (свідоцтво ПТ №2987, ордер ПТ №16138 від 16.08.2019)

відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю «Авангард-Інвест» - Коваленко Ю.В. - директор з юридичних питань (протокол загальних зборів від 08.10.2019 №9, наказ про прийняття на роботу від 08.10.2019),

розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Авангард-Інвест»

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 02.09.2019 (суддя Подобєд І.М.- головуючий, судді Антонік С.Г., Кощеєв І.М.)

зі справи № 908/1264/18

за позовом публічного акціонерного товариства «Сумихімпром» (далі - ПАТ «Сумихімпром»)

до товариства з обмеженою відповідальністю «Авангард-Інвест» (далі - ТОВ «Авангард-Інвест»)

про стягнення 52 769,53 грн. та зобов`язання поставити товар.

1. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

ПАТ «Сумихімпром» звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом до ТОВ «Авангард-Інвест» про стягнення 26 838,31 грн. пені, 25 931,22 грн. штрафу та зобов`язати ТОВ «Авангард-Інвест» поставити товар.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не виконано у повному обсязі зобов`язання з поставки товару за Договором поставки від 11.09.2012 № 27/1112 з урахуванням укладеного сторонами додатку від 05.03.2018 № 24 до нього.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

Рішенням господарського суду Запорізької області від 18.03.2019 (суддя Колодій Н.А.- головуючий, судді Боєва О.С., Проскуряков К.В.) зі справи № 908/1264/18 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано недоведеністю позивачем обставин укладення додатку від 05.03.2018 № 24 до Договору поставки від 11.09.2012 № 27/1112, відповідно, відсутністю підстав вважати, що у відповідача виникли зобов`язання перед позивачем з поставки товару згідно з вказаним додатком до Договору.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 02.09.2019 зі справи апеляційну скаргу ПАТ «Сумихімпром» задоволено. Рішення місцевого суду скасовано, ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено повністю. Присуджено до стягнення з ТОВ «Авангард-Інвест» на користь ПАТ «Сумихімпром» 26 838,31 грн. пені та 25 931,22 грн. штрафу. Зобов`язано ТОВ «Авангард-Інвест» поставити на адресу ПАТ «Сумихімпром» товар - феромолібден Фмо 60 у кількості - 0,45 т, нікель Н1 (пластина) - 0,018 т, хром металевий Х-99 - 0,7 т. Стягнуто з ТОВ «Авангард-Інвест» на користь ПАТ «Сумихімпром» 3524,00 грн. судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції та 5286,00 грн. судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

ТОВ «Авангард-Інвест», посилаючись на порушення та неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, подало касаційну скаргу, в якій просить суд касаційної інстанції скасувати постанову суду апеляційної інстанції, а рішення місцевого суду - залишити в силі.

2. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Скаржник вважає, що апеляційним господарським судом неповно з`ясовані обставини справи, що мають значення для справи; не доведені ті обставини, що мають значення для даної справи, і які суд визнав встановленими, у зв`язку з чим, на думку скаржника, судом допущено порушення норм процесуального права, а висновки, викладені в постанові суду апеляційної інстанції, не відповідають дійсним обставинам справи.

ТОВ «Авангард-Інвест» стверджує, що додаток від 05.03.2018 № 24 до Договору поставки від 11.09.2012 № 27/1112 та лист ТОВ «Авангард-Інвест» від 05.03.2018 № 108 керівник названого Товариства не підписував та не посвідчував печаткою підприємства, про що неодноразово наголошувалося відповідачем під час розгляду даної справи як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанцій. Оригінали названих документів позивачем до суду надані не були.

Апеляційний господарський суд дійшов хибного висновку про укладення сторонами додатку від 05.03.2018 № 24 до Договору без дослідження всіх обставин даної справи та надання їм правової оцінки.

Доводи інших учасників справи

Від ПАТ «Сумихімпром» надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому останній просить суд залишити скаргу без задоволення, а постанову апеляційного суду без змін.

3. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

11.09.2012 ПАТ «Сумихімпром» (покупець) та ТОВ «Авангард-Інвест» (постачальник) укладений Договір поставки № 27/1112, відповідно до умов якого постачальник зобов`язався передати у власність покупця, а покупець - прийняти та оплатити на умовах даного договору товар, згідно з додатками, що є невід`ємними частинами цього договору (пункт 1.1 Договору).

Відповідно до пункту 1.2 Договору додатки до Договору оформляються на кожну партію товару, підписуються уповноваженими представниками сторін, скріплюються печатками сторін та є невід`ємними частинами Договору.

В додатках до Договору зазначаються: найменування товару, номенклатура, асортимент; кількість товару; вимоги щодо якості товару; ціна за одиницю товару; вартість партії товару; умови постачання товару; строк постачання партії товару; місце постачання партії товару; умови та строки оплати; інші умови в разі необхідності.

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що поставка товару (партії) здійснюється постачальником згідно із заявкою покупця.

Для узгодження кількості та ціни товару (партії товару), що підлягає поставці за цим договором покупець в строк до 28 числа календарного місяця, що передує календарному місяцю, в якому ним очікується постачання товару (партії товару) направляє постачальнику належним чином оформлені письмові замовлення. Замовлення направляються постачальнику поштою, а також додатково факсимільним зв`язком. Отримавши замовлення покупця, постачальник розглядає його та готує додаток до договору на поставку товару, підписує його та направляє для узгодження і підписання. У разі непогодження сторонами додатку до договору на поставку товару, Договір в частині поставки товару, передбаченого таким непогодженим додатком до договору, вважається таким, що не відбувся.

В обґрунтування позовних вимог позивачем до позовної заяви додано копію листа від 05.03.2018 № 108 з пропозицією відповідача поставити товар та копію додатку від 05.03.2018 № 24 до Договору поставки від 11.09.2012 № 27/1112. При цьому позивач зазначав, що у нього відсутній оригінал додатку від 05.03.2018 № 24 до Договору, оскільки такий додаток в двох екземплярах направлявся відповідачу для підписання, однак не повернутий останнім. В той же час підписаний ТОВ «Авангард-Інвест» додаток від 05.03.2018 № 24 до Договору направлений останнім на електрону адресу позивача. На підтвердження наведених обставин позивачем надано скриншоти з комп`ютера своєї електронної пошти.

Відповідач, у свою чергу, зазначав, що на його поштову адресу додатки до Договору не надходили. Електронна пошта, з якої позивачем отримано документи, не є офіційною електронною адресою ТОВ «Авангард-Інвест»; електронна адреса відповідача прив`язана до домену відповідача а-i.com.ua, за яким сплачується хостинг і вона зазначена на фірмовому бланку та відома позивачу. Документи, які надходили на електронну скриньку позивача не містять електронного цифрового підпису особи, яка їх відправила, а електронна адреса відправника не є офіційною електронною адресою ТОВ «Авангард-Інвест». Ідентифікувати особу, яка є відправником електронних документів - неможливо. Крім того, умовами договору поставки від 11.09.2012 № 27/1112 не передбачено листування або обмін документами засобами електронного зв`язку.

На неодноразову вимогу суду першої інстанції позивачем не надавалися документи, які свідчили б про відправку додатку від 05.03.2018 № 24 до Договору на адресу відповідача засобами поштового зв`язку. Оригінал листа від 05.03.2018 № 108 також надано в копії.

Апеляційним господарським судом на підставі копій документів, наданих позивачем додатково встановлено таке.

05.03.2018 сторонами спору укладено додаток № 24 до Договору поставки від 11.09.2012 № 27/1112 про поставку товару на суму 531 000 грн.

Відповідно до додатку від 05.03.2018 № 24 підлягає поставці товар: хром металевий Х-99 (ДСТУ ГОСТ 5905-2004) в кількості 1,0 т за ціною 20000,00 грн./т без ПДВ на суму 240000,00 грн. без ПДВ; нікель Н1 (пластина) (ДСТУ ГОСТ 849-97) у кількості 0,5 т за ціною 385000,00 грн./т без ПДВ на суму 192500,00 грн. без ПДВ; феромолібден Фмо 60 (ДСТУ ГОСТ 4759-91) у кількості 4759-91 за ціною 500000,00 грн./т без ПДВ на суму 50000,00 грн. без ПДВ, а всього без ПДВ на суму 442500,00 грн., разом з ПДВ 20% 88500,00 грн. - 531000 грн.

Пунктом 5 додатку від 05.03.2018 № 24 до Договору передбачено, що товар поставляється не пізніше 14 календарних днів з дати здійснення покупцем оплати в розмірі 50% вартості товару.

Зазначені умови поставки та оплати також викладені в листі відповідача від 05.03.2018 № 108.

Для оплати товару відповідач виставив позивачу рахунок від 05.03.2018 № 72 на суму 531 000 грн.

На виконання умов додатку від 05.03.2018 № 24 до Договору позивач здійснив 50% оплати товару в розмірі 265 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 23.03.2018 № 2657.

Відповідачем здійснено поставку товару на суму 259 884,00 грн., що підтверджено видатковими накладними від 12.04.2018 № 193, від 13.04.2018 № 195, від 19.04.2018 № 206 та від 15.05.2018 № 25.

Відповідно, за умовами додатку від 05.03.2018 № 24 до Договору відповідач зобов`язаний був поставити товар до 06.04.2018 включно.

Також судом апеляційної інстанції встановлено, що:

- у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань з поставки товару, позивач звернувся до відповідача з претензією від 31.05.2018 вих. №15-1796, у якій вимагав здійснити поставку товару відповідно до умов Договору (додатку від 05.03.2018 № 24 до нього) та у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги перерахувати на розрахунковий рахунок ПАТ «Сумихімпром» штрафні санкції у розмірі 45 961,67 грн., з яких: 20 030,45 грн. - пеня та 25 931,22 грн. - 7% штрафу відповідно до пункту 6.2 Договору та приписів статті 231 Господарського кодексу України (далі - ГК України);

- відповідач надав відповідь на претензію від 07.06.2018 за вих. № 259, в якій останнім зазначено, що додаток від 05.03.2018 № 24 до Договору між ПАТ «Сумихімпром» та ТОВ «Авангард-Інвест» не підписувався, порядок оплати товару, умови постачання товару та їх строк сторонами відповідно до вимог пункту 1.2 Договору не узгоджувався, а, отже, претензія ПАТ «Сумихімпром» є необґрунтованою та безпідставною. Разом із цим відповідач зазначив, що згідно з виставленим ТОВ «Авангард-Інвест» рахунком від 05.03.2018 № 72 ПАТ «Сумихімпром» здійснило лише часткову оплату, на яку й було передано товар. При цьому відповідач запропонував позивачеві для постачання товару підписати відповідний додаток до Договору, в якому узгодити усі умови, а якщо товар не потрібен і в подальшому сторони не будуть співпрацювати, - написати ТОВ «Авангард-Інвест» листа про повернення невикористаних коштів у розмірі 5616,00 грн. на рахунок ПАТ «Сумихімпром» .

Зазначені вище обставини стали підставою для звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача 26 838,31 грн. пені, 25 931,22 грн. штрафу за порушення строків постачання товару за Договором (з урахуванням додатку від 05.03.2018 № 24 до нього) та про зобов`язання відповідача поставити на адресу позивача товар: феромолібден Фмо 60 у кількості - 0,45 т, нікель Н1 (пластина) у кількості 0,018 т, хром металевий Х-99 у кількості 0,7 т.

4. ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Цивільний кодекс України (далі - ЦК України):

частина друга статті 11 ЦК України:

- підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини;

частина перша статті 202:

- правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків;

частини перша та друга статті 207:

- правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку;

- правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства;

стаття 610:

- порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання);

частина перша статті 626:

- договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків;

стаття 627:

- сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості;

частина перша статті 628:

- зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства;

стаття 638:

- договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною;

частини перша, друга статті 641:

- пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття;

частини перша, друга статті 642:

- відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом;

стаття 655:

- за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму;

частина перша статті 662:

- продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу;

частина перша статті 663:

- продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу;

ГК України:

частина перша статті 216:

- учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором;

частина перша статті 230:

- штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання;

частина перша статті 265:

-за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму;

ГПК України:

частина перша статті 13:

- судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін;

частина перша статті 73:

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи;

частина перша статті 74:

- кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень;

частина перша статті 76:

- належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування;

частина перша статті 77:

- обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування;

стаття 78:

- достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи;

частина шоста статті 91:

- якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги;

пункт 4 частини першої статті 308:

- суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині;

стаття 312:

- суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

5. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків апеляційного господарського суду

Причиною виникнення спору зі справи стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення з відповідача 26 838,31 грн. пені, 25 931,22 грн. штрафу за порушення строків постачання товару за Договором (з урахуванням додатку від 05.03.2018 № 24 до нього) та про зобов`язання відповідача поставити позивачу товар на виконання умов Договору з урахуванням додатку від 05.03.2018 № 24 до нього.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, з посиланням на приписи статей 74, 76, 77 та 78 ГПК України, дійшов висновку про те, що позивачем не надано належних доказів в обґрунтування заявлених позовних вимог. Так, позивачем не доведено, що між сторонами спору склалися господарські відносини саме на підставі додатку від 05.03.2018 № 24 до Договору, відповідно відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача поставити товар на підставі додатку від 05.03.2018 № 24 до Договору. Крім того, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки умовою для стягнення з боржника пені та штрафу є встановлення обставин порушення боржником виконання зобов`язання, а позивачем, у свою чергу, не доведено виникнення зобов`язань згідно з додатком від 05.03.2018 № 24 до Договору, - підстави для притягнення відповідача до господарсько-правової відповідальності також відсутні.

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, суд апеляційної інстанції виходив, з того, що матеріалами справи, зокрема, копіями письмових документів, наданих позивачем підтверджено факт укладання сторонами додатку від 05.03.2018 № 24 до Договору у письмовій формі. Також апеляційний господарський суд вказав на те, що суд першої інстанції не врахував того, що, у даному випадку, електронні поштові скриньки, які були використані працівниками позивача та відповідача, слід розцінювати, насамперед, як зручний спосіб доставки електронних повідомлень та вміщених до них вкладень (файлів); матеріалами справи підтверджено, що до листа відповідача, який був направлений на електронну адресу позивача, вкладений файл, який містив сканкопію додатку від 05.03.2018 № 24 (зображення), отже відповідачем було отримано від позивача екземпляр додатку від 05.03.2018 №24 до Договору, який розглянутий останнім та підписаний його повноважною посадовою особою. При цьому, апеляційний господарський суд зазначив про те, що позивачем здійснено 50% оплати товару у розмірі 265 500,00 грн., а відповідач, у свою чергу, здійснив часткову поставку товару. З огляду на викладені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для притягнення відповідача до господарсько-правової відповідальності у вигляді стягнення з останнього пені та штрафу за порушення виконання зобов`язання з поставки товару, а також зобов`язання відповідача поставити позивачу товар.

Переглянувши судове рішення попередньої інстанції у касаційному порядку, на підставі встановлених фактичних обставин справи, враховуючи визначені ГПК України межі перегляду, суд касаційної інстанції виходить із такого.

Згідно з приписами статей 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 207 ЦК України визначені вимоги до письмової форми правочину. Так, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до частини другої цієї статті, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 265 ГК України).

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 663 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 610 та частина перша статті 612 ЦК України).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що сторонами спору 11.09.2012 укладено Договір поставки № 27/1112, відповідно до якого сторони визначили умови поставки товару, а саме: згідно із заявкою покупця з подальшим оформленням додатку до Договору, який підписується та скріплюється печатками обох сторін. Отже, сторони умовами укладеного ними правочину передбачили складення додатку до Договору з фіксацією його змісту у вигляді єдиного письмового документа, підписаного та скріпленого печатками сторін та визначили, що саме оформлений належним чином додаток до Договору створює для сторін певні обов`язки, в тому числі, обов`язок продавця поставити товар у встановлений строк, а покупця - отримати та оплатити його. У разі порушення однією із сторін свого зобов`язання інша сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Отже, відповідно до умов Договору поставки від 11.09.2012 № 27/1112 укладання додатку на поставку товару є обов`язковим для сторін Договору.

В обґрунтування позовних вимог, позивачем до позовної заяви додано копію листа від 05.03.2018 № 108 з пропозицією відповідача поставити товар та копію додатку від 05.03.2018 № 24 до Договору.

При цьому, позивач зазначив про те, що у нього відсутній оригінал додатку від 05.03.2018 № 24 до Договору, оскільки зазначений додаток в двох екземплярах був направлений ним відповідачу для підписання, однак, не повернутий останнім. В той же час, підписаний ТОВ «Авангард-Інвест» додаток від 05.03.2018 № 24 до Договору був ним направлений на електрону адресу позивача. На підтвердження наведених обставин позивачем надано скриншоти з комп`ютера своєї електронної пошти.

Відповідач, у свою чергу, заперечував проти укладення сторонами додатку від 05.03.2018 № 24 до Договору та зазначав про те, що порядок оплати, умови та строк поставки товару сторонами не погоджувалися, а, отже, порушення відповідачем зобов`язання з поставки товару відсутнє. Що ж стосується поставки товару на суму 259 884 грн., то така поставка була здійснена на підставі виставленого відповідачем рахунку від 05.03.2018 № 72 на загальну суму 531 000 грн. За виставленим рахунком позивач здійснив часткову оплату, на яку й було поставлено товар. Крім того, відповідач зазначав про те, що електронна пошта, з якої позивачем отримано документи, не є офіційною електронною адресою ТОВ «Авангард-Інвест»; електронна адреса відповідача прив`язана до домену відповідача а-i.com.ua, за яким сплачується хостинг і вона зазначена на фірмовому бланку та відома позивачу.

Відповідно до приписів статі 74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі статтею 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 ГПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 78 ГПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до частини шостої статті 91 ГПК України, якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Отже, суд у розгляді справи не міг брати до уваги копію додатку від 05.03.2018 № 24 до Договору, якщо позивач не подав суду його оригіналу, враховуючи наявність заперечень відповідача щодо існування оригіналу цього документу та факту його укладення.

Під час розгляду справи місцевим господарським судом, останній неодноразово витребував у позивача оригінал додатку від 05.03.2018 № 24 до Договору та листа від 05.03.2018 № 108, а також докази направлення позивачем на адресу відповідача зазначеного додатка до Договору (поштову накладну, опис вкладення). Проте позивачем витребувані місцевим господарським судом документи не надано.

При цьому, місцевий господарський суд у вирішенні спору обґрунтовано виходив з того, що документи, які надходили на електронну скриньку позивача не містять електронного цифрового підпису особи, яка їх відправила, а електронна адреса відправника не є офіційною електронною адресою ТОВ «Авангард-Інвест»; ідентифікувати особу, яка є відправником електронних документів неможливо; умовами договору поставки від 11.09.2012 № 27/1112 не передбачено листування або обміну документами засобами електронного зв`язку. Відповідно, немає підстав вважати допустимими та достатніми доказами матеріали (електронні повідомлення включно із вкладеними файлами), надані позивачем у цій справі на підтвердження укладення (на його думку) правочину, який мав бути укладений в письмовій формі з фіксацією його змісту у вигляді єдиного письмового документа, підписаного та скріпленого печатками сторін, як це було передбачено змістом Договору.

Отже, скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про те, що сторонами спору укладено додаток від 05.03.2018 № 24 до Договору, з посиланням виключно на скріншоти з електронної адреси, без дослідження оригіналів як самого додатку до Договору, так і листа від 05.03.2018 № 108 (наявність яких відповідач заперечував), а також не спростувавши доводи місцевого господарського суду про те, що листи, які надходили від імені відповідача, надходили з поштової скриньки, яка не є його офіційною електронною адресою.

Крім того, суд касаційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно з встановленими у справі обставинами відповідачем, на підставі Договору, виставлений позивачу рахунок від 05.03.2018 №72 на загальну суму 531 000 грн.

У свою чергу, 23.03.2018 позивачем сплачено на користь відповідача 265 500 грн. згідно з платіжним дорученням № 2657 з посиланням у призначенні платежу на Договір від 11.09.2012 № 27/1112.

Місцевим господарським судом не встановлено, а позивачем не доведено, що рахунок від 05.03.2018 № 72, як і здійснена оплата, стосувалися саме додатку від 05.03.2018 № 24 та є підтвердженням його укладання і виконання.

Отже, у даному випадку виставлений рахунок є пропозицією у розумінні приписів статті 641 ЦК України щодо поставки товару на визначену у ньому суму, а здійснена позивачем оплата є офертою (прийняттям пропозиції) на суму 265 500 грн.

Вказане помилково не було враховано судом апеляційної інстанції у вирішенні спору, що призвело до безпідставного скасування законного рішення місцевого господарського суду.

Таким чином, Касаційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо відсутності підстав для задоволення позову ПАТ «Сумихімпром», з огляду на те, що позивачем не доведено належними засобами доказування обставин виникнення зобов`язань згідно з додатком від 05.03.2018 № 24 до Договору та порушення відповідачем виконання свого зобов`язання.

З огляду на викладене, судом апеляційної інстанції безпідставно скасовано законне та обґрунтоване рішення місцевого господарського суду у справі, що є підставою для скасування постанови суду апеляційної інстанції.

Отже, доводи, викладені в касаційній скарзі знайшли своє підтвердження, а аргументи, викладені у відзиві позивача на касаційну скаргу щодо законності та обґрунтованості постанови суду апеляційної інстанції - спростовуються викладеним вище.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Касаційна скарга ТОВ «Авангард-Інвест» підлягає задоволенню, постанова суду апеляційної інстанції (якою скасоване судове рішення, що відповідає закону) підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення місцевого господарського суду.

Судові витрати

Понесені у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції судові витрати покладаються на ПАТ «Сумихімпром», у зв`язку із задоволенням касаційної скарги ТОВ «Авангард-Інвест» .

Поворот виконання постанови суду апеляційної інстанції Касаційним господарським судом не здійснюється за відсутності відповідної заяви ТОВ «Авангард-Інвест» та документа, який підтверджував би те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку (частина шоста статті 333 ГПК України), що не позбавляє ТОВ «Авангард-Інвест» права, за наявності відповідних підстав, звернутися до суду першої інстанції із заявою про поворот виконання постанови суду апеляційної інстанції у відповідності до приписів частин дев`ятої та десятої статті 333 ГПК України.

Керуючись статтями 129, 300, 308, 312, 315 ГПК України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Авангард-Інвест» задовольнити.

2. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 02.09.2019 зі справи № 908/1264/18 скасувати.

3. Рішення господарського суду Запорізької області від 18.03.2019 зі справи № 908/1264/18 залишити в силі.

4. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Сумихімпром» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Авангард-Інвест» 7048,00 грн. судового збору за подання касаційної скарги.

5. Видачу відповідного наказу доручити господарському суду Запорізької області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. Колос

Суддя І. Булгакова

Суддя Т. Малашенкова