РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/2468/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ольшанченка В.І.

при секретарі судового засідання Чкан Д.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (м. Київ)
до Комунального підприємства "Жовтневе трамвайне депо" (м. Харків)
простягнення 20740,72 грн,
за участю представників:

позивача - не з`явився;

відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" (позивач) надало Господарському суду Харківської області позовну заяву до Комунального підприємства "Жовтневе трамвайне депо" (відповідач), в якій просить стягнути з відповідача - Комунального підприємства "Жовтневе трамвайне депо" (ідентифікаційний код 37765988) на користь позивача - Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (ідентифікаційний код 30859524) 20740,72 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач як особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, тобто до відповідача, у розмірі виплаченого відшкодування. Як на нормативне обґрунтування позову позивач посилається на ст. 993, ч. 1 ст. 1172, ч. 2, 5 ст. 1187, ч. 1 ст. 1191 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування".

У позовній заяві позивач просить розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 09.08.2019 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/2468/19.

У вказаній ухвалі судом було відмовлено в задоволенні клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а також вирішено розглядати справу №922/2468/19 за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 16.09.2019 о 15:00 год, про що повідомлено учасників справи.

10.09.2019 позивач надав лист від 04.09.2019, в якому вказує, що надає для долучення до матеріалів справи письмове уточнення редакції позовних вимог, докази відправки письмового уточнення редакції позовних вимог відповідачу та витяг з ЄДРЮОФОП про відповідача станом на час розгляду справи.

Протокольною ухвалою суду від 16.09.2019 прийнято до розгляду письмове уточнення позивачем редакції позовних вимог щодо правової природи грошових коштів, які позивач просить стягнути з відповідача.

Також, 10.09.2019 позивач надав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача.

Суд, протокольною ухвалою від 16.09.2019, задовольнив клопотання позивача про розгляд справи за відсутності позивача.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.09.2019 повідомлено учасників справи про відкладення підготовчого засідання на 02.10.2019 об 11:30 год.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 02.10.2019 повідомлено учасників справи про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 23.10.2019 о 12:30 год.

Відповідач відзив на позов та витребувані документи суду не надав.

Представник відповідача у жодне судове засідання не з`явився, зокрема у судове засідання від 23.10.2019, про причини неявки суду не повідомив, хоча відповідач був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Частиною 3 ст. 120 ГПК України передбачено, що виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

У випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення (ч. 11 ст. 242 ГПК України).

Статтею 93 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) передбачено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань - єдина державна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадські формування, що не мають статусу юридичної особи.

Частина 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" передбачає, що в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, зокрема місцезнаходження юридичної особи.

Положеннями ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" визначено статус документів та відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру та передбачено, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Ухвали Господарського суду Харківської області від 09.08.2019 про відкриття провадження у справі та від 16.09.2019 про відкладення підготовчого засідання на 02.10.2019 об 11:30 год були відправлені на адресу відповідача відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 61157, м. Харків, вул. Москалівська, буд. 199-А, однак поштові конверти з відповідними рекомендованими відправленням повернуті відділенням зв`язку до суду з відмітками "за відсутністю адресату".

Згідно з п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

За змістом пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009, вбачається, що у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

Отже, у разі якщо копію прийнятого судового рішення (ухвали, постанови, рішення) направлено судом листом за належною поштовою адресою, тобто повідомленою суду учасником справи, і повернено підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання чи закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про прийняте судове рішення.

Сам лише факт не отримання скаржником кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу (аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 25.06.2018 у справі №904/9904/17).

Водночас, суд зазначає, що за змістом статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" вбачається, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин (названу правову позицію висловлено в численних постановах Верховного Суду, у тому числі від 28.01.2019 у справі №915/1015/16 та від 12.03.2019 у справі №923/1432/15).

Крім того ухвали Господарського суду Харківської області від 24.07.2019 про відкриття провадження та від 16.09.2019 про відкладення підготовчого засідання у цій справі були оприлюднені в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Учасники справи в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд зазначає, що Європейський суд з прав людини у пункті 41 свого рішення від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

За таких обставин, враховуючи зазначені вище положення Господарського процесуального кодексу України, якими регламентовано порядок повідомлення учасників справи про час та місце судового засідання, а також беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, зокрема пункт 41 рішення Європейського суду з прав людини "Пономарьов проти України", суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи.

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом на судовий захист своїх прав та інтересів.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами, відповідно до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ч. 1 ст. 202 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

23.09.2015 між ПАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" (страхувальник) був укладений генеральний договір добровільного страхування наземних транспортних засобів (крім залізничного) №28-0199-00270 (надалі генеральний договір).

18.03.2016 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Українська страхова група" (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" (страхувальник) був укладений додатковий договір №1 до генерального договору добровільного страхування наземних транспортних засобів (крім залізничного) №28-0199-00270 від 23.09.2015, в якому сторони домовилися викласти генеральний договір в новій редакції, яка є невід`ємною частиною додаткового договору.

Так, предметом генерального договору є страхування майнових інтересів страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням зазначеним в додатку наземним транспортним засобом та стаціонарно встановленим на ньому додатковим обладнанням, - страхування наземного транспортного засобу (надалі КАСКО), а саме транспортного засобу Volkswagen Polo Sedan, реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, що підтверджується додатком №28-0199-00270/00147 від 25.05.2018 до генерального договору.

27.01.2019 о 18:20 в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Volkswagen Polo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та трамвая 309, під керуванням ОСОБА_2 .

Згідно з постановою Комінтернівського районного суду міста Харкова від 21.02.2019, ОСОБА_2 , керуючи трамваєм, номерний знак № НОМЕР_2 по вул. Плеханівській в районі буд. №106 в м. Харкові, рухаючись заднім ходом не впевнився в безпечності, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Volkswagen, державний номер НОМЕР_1 , чим спричинив пошкодження транспортних засобів, заподіяв матеріальну шкоду.

Відповідно до постанови Комінтернівського районного суду міста Харкова від 21.02.2019, зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення п. 10.9 Правил дорожнього руху України водієм трамвая ОСОБА_2 .

У результаті даної ДТП було пошкоджено застрахований у Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Українська страхова група", транспортний засіб Volkswagen, державний номер НОМЕР_1 , який належить страхувальнику на праві приватної власності.

28.01.2019 до позивача звернувся страхувальник із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу, в якій страхове відшкодування просив виплатити на рахунок СТО для здійснення ремонту.

28.01.2019 представником ПАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" складено акт огляду пошкодженого транспортного засобу (дефектна відомість).

Відповідно до рахунку-фактури ТОВ "Автомобільний дом "Соллі-Плюс" №ЗАDZN001320 від 29.01.2019 вартість ремонту транспортного засобу Volkswagen Polo Sedan, реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 26298,72 грн з ПДВ.

З розрахунку позивачем суми страхового відшкодування від 12.02.2019 убачається, що вартість матеріального збитку згідно з умовами договору страхування становить 26298,72 грн, безумовна франшиза 5558,00 грн, у зв`язку з чим сума страхового відшкодування становить 20740,72 грн.

12.02.2019 позивачем був складений страховий акт №ПССКА-6774, яким визначено страхове відшкодування в сумі 20740,72 грн.

На підставі вищевказаних документів, а саме рахунку-фактури ТОВ "Автомобільний дом "Соллі-Плюс" №ЗАDZN001320 від 29.01.2019, та відповідно до рішення вигодонабувача, позивач здійснив виплату страхового відшкодування в сумі 20740,72 грн шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок СТО для здійснення ремонту, що підтверджується копією платіжного доручення №3250 від 12.02.2019 на суму 20740,72 грн.

Як вбачається з відповіді від Національної поліції України про ДТП та постанови суду, ОСОБА_2 . працює водієм в КП "Жовтневе трамвайне депо"; трамвай, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 в момент ДТП, належить КП "Жовтневе трамвайне депо".

Підтвердженням зазначеного є також документи, копії яких надано КП "Жовтневе трамвайне депо" листом №531 від 27.06.2019 на запит позивача №ЮКК/192155 від 31.05.19, а саме: копія наказу (розпорядження) №278-ВК від 15.08.2011 про прийом ОСОБА_2 на роботу на посаду водія трамвая (пасажирського) з 15.08.2011 та копія технічного паспорта трамвайного вагона, реєстраційний номер 309.

Таким чином, на час ДТП, а саме 27.01.2019, ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з КП "Жовтневе трамвайне депо", працював на посаді водія трамвая (пасажирського).

З копії технічного паспорта трамвайного вагона, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що є додатком №3 до пунктів 22, 26, 27 Правил реєстрації та обліку трамвайних вагонів і тролейбусів, власником трамвайного вагона за реєстраційним номером 309 є КП "Жовтневе трамвайне депо".

Зазначені обставини свідчать про те, що володільцем джерела підвищеної небезпеки - трамвайного вагона, реєстраційний номер 309, на момент вчинення ДТП, а саме 27.01.2019, було КП "Жовтневе трамвайне депо".

Крім того, як вбачається з довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників (Випуск 87 "Житлове та комунальне господарство населених пунктів"), затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №144 від 17.06.1999 (із змінами, внесеними наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №132 від 09.07.2004), до трудових обов`язків водія трамвая входить, зокрема, керування трамвайними вагонами та двоскладовими поїздами, які експлуатуються на підприємстві.

Таким чином, особою, відповідальною за заподіяні внаслідок ДТП 27.01.2019 збитки є власник трамвая та роботодавець винної особи - КП "Жовтневе трамвайне депо".

Позивач направив КП "Жовтневе трамвайне депо" претензію про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу) за вих.№ЮКК/192154 від 31.05.2019, в якій на підставі ст. 993, 1172, 1187, 1191 ЦК України і ст. 20, 27 Закону України "Про страхування" просив виплатити страхове відшкодування в розмірі 20740,72 грн, про що свідчать копії фіскального чеку і опису вкладення від 03.06.2019, та накладної №111 від 03.06.2019.

Як зазначає у позові позивач, станом на день подачі позовної заяви ним не отримано від КП "Жовтневе трамвайне депо" будь-якої відповіді, страхове відшкодування на користь позивача відповідачем не сплачено, що стало причиною звернення із даним позовом до господарського суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Частиною 1 статті 1172 ЦК України встановлено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно з ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Пункт 3 частини 1 статті 988 ЦК України встановлює обов`язок страховика у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Стаття 990 ЦК України зазначає, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Частиною 2 статті 512 ЦК України встановлено, що крім випадків, визначених в цій статті, кредитор у зобов`язанні може бути замінений і в інших випадках, встановлених законом.

Одним із таких випадків є суброгація - перехід від страхувальника до страховика прав кредитора до боржника, відповідального за настання страхового випадку.

Суброгація встановлена ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", згідно якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі №910/2603/17 та Верховним Судом в постанові від 02.05.2018 у справі №909/252/17.

Крім того, у п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", зокрема, зазначено, що страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Таким чином, позивач, сплативши страхувальнику страхове відшкодування, набув право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, тобто відбулася заміна сторони в зобов`язанні.

Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого.

Аналіз норм статей 1187 та 1172 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець.

Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 06.11.2013 у справі №6-108цс13.

Як вже було зазначено вище, трамвайний вагон, реєстраційний номер НОМЕР_2 , належить на праві власності Комунальному підприємству "Жовтневе трамвайне депо".

Таким чином, відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику транспортного засобу Volkswagen Polo Sedan, реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів", а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів (крім залізничного) №28-0199-00270 від 23.09.2015 перейшло право вимоги.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про страхування" та ст. 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, крім випадків відшкодування шкоди, завданої життю та/або здоров`ю потерпілих.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач не надав суду доказів відшкодування потерпілому заподіяної внаслідок ДТП шкоди або сплати позивачу суми страхового відшкодування в сумі 20740,72 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та підлягаючими задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 512, 979, 988, 990, 993, 1166, 1172, 1187, 1188 ЦК України, ст. 7, 9, 27 Закону України "Про страхування", ст. 12, 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. 46, 73, 74, 76 - 80, 86, 123, 129, 165, 178, 202, 231 - 233, 236 - 238, 240, 241 ГПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства "Жовтневе трамвайне депо" (61157, м. Харків, вул. Москалівська, буд. 199-А. Код ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (03038, м. Київ, вул. Федорова Івана, буд. 32 літ. А. Код ) відшкодування майнової шкоди в сумі 20740,72 грн та судовий збір в сумі 1921,00 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційного скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Харківської області протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено "01" листопада 2019 р.

Суддя В.І. Ольшанченко

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://reyestr.court.gov.ua.