ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року

м. Київ

Справа № 911/1603/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кондратової І.Д. (головуючий), судді - Мамалуй О.О., Ткач І.В.,

за участю секретаря судового засідання Півень А.Л.,

представників учасників справи

позивача - Гучок В.В.;

відповідача - Руденко А.О.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті»

на рішення Господарського суду Київської області

(суддя Наріжний С.Ю.)

від 05.12.2018

та постанову Північного апеляційного господарського суду

(головуючий - Дідиченко М.А., судді - Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.)

від 22.07.2019

за первісним позовом Приватного акціонерного товариства «Київобленерго»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті»

про стягнення 3 759 805,32 грн

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті»

до Приватного акціонерного товариства «Київобленерго»

про розірвання договору,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог та заперечень проти позову.

1.1. У липні 2018 року Приватне акціонерне товариство «Київобленерго» (надалі - ПрАТ «Київобленерго», позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» (надалі - ТОВ «Аверс-Сіті») про стягнення 2 822 210,87 грн - заборгованості за перетікання реактивної електричної енергії, 440 187,14 грн - пені, 124 513,57 - 3% річних та 372 893,74 грн - інфляційних втрат.

В обґрунтування первісних позовних вимог позивач вказав, що відповідач в порушення умов договору № 220046501 від 17.05.2011 не виконав свої обов`язки щодо оплати послуг за перетікання реактивної електроенергії.

1.2. Позовна заява обґрунтована такими обставинами:

1.2.1. 17.05.2011 між ПАТ «АЕС Київобленерго» (правонаступником якого є позивач за первісним позовом, постачальник) та ТОВ «Аверс-Сіті» (споживач, відповідач за первісним позовом) було укладено договір про постачання електричної енергії № 220046501 (надалі - договір), відповідно до умов якого (п. 1.1 договору) постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 4510,0 кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) ним електричної енергії та здійснює інші платежі за умовами цього договору.

1.2.2. Відповідно до пункту 2.3.4 договору, споживач зобов`язується здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача, згідно з умовами додатку № 5 (5а) «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії».

1.2.3. Згідно з пунктом 3.1.1 договору, постачальник наділений правом отримувати від споживача плату за компенсацію перетікання реактивної електричної енергії на умовах, передбачених в додатку № 5 (5а) «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії», та інші платежі, обумовлені договором.

1.2.4. Позивач вказував, що електрична енергія, яка споживається відповідачем, обліковується лічильниками № 50422424 та № 50422426, які встановлені на секції шин трансформаторної підстанції ПС 35/10 кВ «Мостище».

1.2.5. Порядок зняття показів розрахункових приладів обліку електричної енергії визначено Додатком № 6 до договору.

1.2.6. В той же час, пунктом 8 Додатку № 6 встановлено, що у разі неподання споживачем даних про покази лічильників, вказаних у п. 2 цього Додатку та у разі відсутності показів цих лічильників, знятих постачальником, визначення обсягу спожитої електроенергії здійснюється у відповідності з ПКЕЕ.

1.2.7. Однак, дані про фактичні покази лічильника у відповідності до Додатку № 6 до Договору «Порядок зняття показів розрахункових приладів обліку електричної енергії та форма звіту споживача про покази приладів обліку» відповідач до розрахункового відділу Ірпінського РП ПрАТ «Київобленерго» не надавав, у зв`язку з чим представником позивача кожного місяця знімалися показники лічильників № 50422424 та № 50422426 та проводилися розрахунки за перетікання та генерацію реактивної електричної енергії.

1.2.8. Зняття фактичних показників лічильників № 50422424 та № 50422426 зафіксовано у відомостях Ірпінського РП ПрАТ «Київобленерго». Окрім того, періодично представниками позивача проводились контрольні огляди, в результаті яких було зафіксовано актуальні фактичні показники.

1.2.9. На підставі отриманих фактичних показників позивачем здійснено нарахування та виставлено рахунки на оплату спожитої активної електроенергії, за перетікання реактивної електричної енергії та генерацію реактивної електричної енергії.

1.2.10. Проте, відповідач за спожиту електричну енергію та отримані послуги не розрахувався, в результаті чого позивач звернувся з цим позовом.

1.3. 31.08.2018 ТОВ «Аверс-Сіті» звернувся із зустрічним позовом про розірвання договору про постачання електричної енергії № 220046501 від 17.05.2011. Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що у ТОВ «Аверс-Сіті» відсутня необхідність в споживанні електричної енергії.

1.4. ТОВ «Аверс-Сіті» у відзиві на позовну заяву стверджує, що ПрАТ «Київобленерго» не надало ліцензію щодо можливості надання послуг по постачанню електричної енергії споживачу; позивач неправильно застосовує до спірних правовідносин поняття «безспірність вимог»; ПрАТ «Київобленерго» надає неправильні розрахунки щодо сплати заборгованості за реактивну електричну енергію, оскільки розподіл витрат на перетікання реактивної електроенергії повинен проводитися між всіма споживачами та споживачами мережі та крім того, серед іншого вказує, що вказані акти контрольного огляду складені з порушенням ПКЕЕ, отже не можуть вважатись належними та допустимими доказами в розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції.

2.1. Рішенням Господарського суду Київської області від 05.12.2018 у справі №911/1603/18 первісний позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Аверс-Сіті» на користь ПрАТ «Київобленерго» 2 356 520,67 грн заборгованості, 141 678,56 грн пені, 123 655,11 грн 3% річних, 372 893,74 грн інфляційних втрат та судовий збір. Відмовлено в задоволенні первісного позову в частині стягнення 465 690,20 грн заборгованості, 298 508,58 грн пені та 858,46 грн 3% річних. Відмовлено у задоволенні зустрічного позову про розірвання Договору про постачання електричної енергії №220046501 від 17.05.2011, укладеного між ПрАТ «Київобленерго» та ТОВ «Аверс-Сіті».

2.2. Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач щомісячно за період з квітня 2015 по травень 2018 виставляв відповідачу рахунки-фактури, в яких визначено кінцеві дати оплати, проте відповідач належним чином не виконав свої обов`язки щодо оплати вказаної заборгованості.

2.3. Суд першої інстанції відмовив у стягненні заборгованості за перетікання реактивної електроенергії за період з квітня 2015 по липень 2015 на загальну суму 465 690,29 грн у зв`язку з пропуском строку позовної давності за вказаний період. В частині позовних вимог щодо стягнення заборгованості за період з серпня 2015 по липень 2018 на загальну суму 2 356 520,67 грн суд визнав їх обґрунтованими.

2.4. З огляду на те, що Господарський суд Київської області застосував строк позовної давності, останній також здійснив перерахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат в межах періодів, визначених позивачем.

2.5. Відмовляючи в задоволенні зустрічних позовних вимог суд першої інстанції вказав, що відсутні підстави для задоволення позову в цій частині, оскільки ТОВ «Аверс-Сіті» не було дотримано встановленого Договором та Правилами роздрібного ринку електричної енергії порядку розірвання договору.

2.6. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2019 апеляційну скаргу ТОВ «Аверс-Сіті» залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 05.12.2018 року у справі № 911/1603/18 - без змін.

2.7. Суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідно до рішення Господарського суду Київської області від 03.09.2015 у справі № 911/1396/15, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.12.2015 було встановлено відсутність припинення дії договору про постачання електричної енергії № 220046501 та стягнуто з відповідача за первісним позовом заборгованість з перетікання реактивної енергії з грудня 2013 по березень 2015 року.

2.8. Апеляційний господарський суд відхилив доводи скаржника, що в матеріалах справи відсутні докази правонаступництва ПрАТ «Київобленерго» від ПАТ «АЕС Київобленерго», оскільки вони спростовуються статутом позивача за первісним позовом.

2.9. Твердження апелянта, що не внесення змін до договору у зв`язку з реорганізацією позивача є підтвердженням припинення дії договору з 01.01.2013 судом апеляційної інстанції також визнані безпідставними, оскільки внесення чи не внесення таких змін не впливають на строк та чинність дії договору про постачання електричної енергії.

2.10. Суд апеляційної інстанції відхилив доводи скаржника, що сторони не погодили дату остаточної оплати спожитої електроенергії, оскільки у виставлених відповідачу рахунках зазначено термін їх оплати, який відповідає умовам договору та нормам ПККЕ, тому початок періоду прострочення оплати рахунків судом першої інстанції правомірно визначено на підставі строків вказаних у цих рахунках.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу, та виклад позиції інших учасників справи.

3.1. У касаційній скарзі ТОВ «Аверс-Сіті» просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 05.12.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2019 у справі №911/1603/18 в частині задоволених первісних позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в цій частині.

3.2. Заявник посилається на неправильне застосування норм матеріального права, а саме: статей 251, 254, 549, 598, 901, 903 Цивільного кодексу України, статей 180, 277 Господарського кодексу України та порушення процесуального права, а саме статей 43, 164, 174 Господарського процесуального кодексу України зазначаючи, що:

- договір припинив свою дію з 01.01.2013, оскільки пунктом 9.4 договору сторони погодили можливість його пролонгації всього на один рік. Додаткових угод про продовження строку дії договору сторонами укладено не було;

- позивач, в порушення вимог статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, не надав належних та допустимих доказів правонаступництва ПрАТ «Київобленерго» від ПАТ «АЕС Київобленерго» прав за договором про постачання електричної енергії № 220046501;

- відсутнє прострочення виконання зобов`язання з огляду на те, що ні договір, ні додаток № 5 до договору не містять визначення кінцевої дати здійснення платежу зі сплином якої настає прострочення виконання;

- матеріали справи не містять доказів направлення рахунків - фактур на адресу ТОВ «Аверс - Сіті» для їх оплати;

- позивач надав відповідачу інші ніж ті, які додані до позовної заяви рахунки - фактури.

3.3. ПрАТ «Київобленерго» подало відзив на касаційну скаргу, відповідно до якого проти задоволення касаційної скарги заперечувало та просило рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

4. Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосоване законодавство.

4.1. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина 1 статті 300 господарського процесуального кодексу України).

4.2. Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

4.3. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 17.05.2011 між ПАТ «АЕС Київобленерго», правонаступником якого є ПрАТ «Київобленерго», та ТОВ «Аверс-Сіті» було укладено договір про постачання електричної енергії № 220046501.

4.4. Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

4.5. Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

4.6. Судами попередніх інстанцій встановлена правомірність виставлення позивачем за первісним позовом відповідачу рахунків - фактур за перетікання реактивної електроенергії за період з квітня 2015 по травень 2018 року на загальну суму 4 822 210,87 грн.

4.7. Відповідно до пункту 2.3.4 договору, споживач зобов`язується здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача, згідно з умовами додатку № 5 (5а) «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії».

4.8. Згідно з пунктом 3.1.1 договору, постачальник наділений правом отримувати від споживача плату за компенсацію перетікання реактивної електричної енергії на умовах, передбачених в додатку № 5 (5а) «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії» та інші платежі, обумовлені договором.

4.9. Відповідно до пункту 6.11 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ України від 31.07.1996 № 28 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, які втратили чинність 14.03.2018), остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором, та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених цими Правилами. Покази розрахункових засобів обліку знімаються представником електропередавальної організації (основного споживача) та підтверджуються споживачем відповідно до договору. За ініціативою однієї із сторін договору у ньому може бути передбачений інший порядок зняття показів розрахункових засобів обліку. Порядок зняття показів розрахункових засобів обліку зазначається у договорі про постачання електричної енергії.

4.10. Правила користування електричною енергією, затверджені постановою НКРЕ України від 31.07.1996 № 28 втратили чинність згідно з постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312.

4.11. Абзацом 1 пункту 5.10 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 передбачено, що оплата виставленого постачальником рахунка за договором має бути здійснена споживачем в терміни, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів з дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятій споживачем.

4.12. Судом першої інстанції встановлено, що відповідач частково погасив заборгованість в сумі 2 000 000,00 грн, а тому загальна заборгованість за період з квітня 2015 по травень 2018 року становить 2 822 210,87 грн. При цьому, судом першої інстанції на підставі поданої відповідачем заяви застосовано строк позовної давності, у зв`язку з чим було відмовлено в задоволенні позовних вимог за період з 01.04.2015 по 23.07.2015 на суму 465 690,20 грн.

4.13. Частинами 3, 4 статті 267 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

4.14. З огляду на викладене, Верховний Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за перетікання реактивної електроенергії, за період з серпня 2015 по травень 2018, на загальну суму 2 356 520,67 грн.

4.15. Пунктом 4.2.1 договору сторони передбачили, що за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3.-2.3.5. цього договору, з порушенням термінів, визначених в додатку № 4 «Порядок розрахунків за активну електроенергію», споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Сума пені зазначається у розрахунковому документі окремим рядком.

4.16. Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

4.17. Згідно з статтею 258 Цивільного кодексу України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

4.18. Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

4.19. Верховний Суд погоджується із здійсненим судом першої інстанції розрахунком пені за несвоєчасно виконане зобов`язання щодо сплати заборгованості на підставі договору, оскільки перерахунок пені судом здійснено з урахуванням заяви про застосування строку позовної давності та вимог частини 6 статті 232 Господарського кодексу України в межах періодів, визначених позивачем.

4.20. Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

4.21. З огляду на те, що матеріалами справи підтверджується і це встановлено судами обох інстанцій, що відповідач неналежним чином виконав свої зобов`язання за договором, Верховний Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що відповідач згідно з вимогами статті 625 Цивільного кодексу України зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення і три проценти річних, розмір яких визначений відповідно до правильного та обґрунтованого розрахунку, здійсненого самостійно судом першої інстанції з урахуванням пропущеного позивачем строку позовної давності в межах заявлених періодів.

4.22. Щодо доводів скаржника стосовно того, що суди попередніх інстанцій неправильно застосувавши статті 251, 254, 598, 901, 903 Цивільного кодексу України та статей 180, 276 Господарського кодексу України не врахували, що договір припинив свою дію з 01.01.2013, оскільки пунктом 9.4 договору сторони погодили можливість його пролонгації всього на один рік, а додаткових угод про продовження строку дії договору сторонами укладено не було, суд касаційної інстанції їх відхиляє, оскільки як правильно зазначено судом апеляційної інстанції, рішенням Господарського суду Київської області від 03.09.2015 у справі № 911/1396/15 встановлено відсутність припинення дії договору про постачання електричної енергії № 220046501, а умовами договору, викладеними в пункті 9.4, передбачена можливість продовження строку дії договору на наступний календарний рік у випадку відсутності заяви сторони за місяць до закінчення дії договору про його припинення. За таких обставин, укладений договір про постачання електричної енергії було неодноразово пролонговано. Доказів повідомлення про припинення його дії сторонами не надано.

4.23. Твердження заявника, що позивач в порушення вимог статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України не надав належних та допустимих доказів правонаступництва ПрАТ «Київобленерго» від ПАТ «АЕС Київобленерго» прав за договором про постачання електричної енергії № 220046501 та, що позивач надав відповідачу інші ніж ті, які додані до позовної заяви рахунки - фактури, Верховним Судом відхиляються, оскільки такі доводи були предметом оцінки в суді апеляційної інстанції, а суд касаційної інстанції відповідно до частини 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним.

4.24. Доводи заявника, що матеріали справи не містять доказів направлення рахунків - фактур на адресу ТОВ «Аверс - Сіті» для їх оплати є безпідставними, оскільки відповідно до частини 4 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

4.25. Твердження скаржника, що відсутнє прострочення виконання зобов`язання з огляду на те, що ні договір, ні додаток № 5 до договору не містять визначення кінцевої дати здійснення платежу, зі сплином якої настає прострочення виконання, Верховним Судом відхиляються, оскільки у виставлених відповідачу рахунках зазначено термін їх оплати, тому початок періоду прострочення оплати рахунків судом першої інстанції правомірно визначено на підставі виставлених позивачем відповідачу рахунків.

4.26. Слід зазначити, що касаційна скарга ТОВ «Аверс-Сіті» не містить доводів стосовно оскарження рішення Господарського суду Київської області від 05.12.2018 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2019 у справі №911/1603/18 в частині зустрічної позовної заяви, а тому оскаржуване судове рішення в цій частині не переглядається Верховним Судом.

5. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

5.1. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

5.2. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина 1 статті 309 Господарського процесуального кодексу України).

5.3. З огляду на те, що скаржник не спростував висновки судів попередніх інстанцій про наявність заборгованості на підставі договору про постачання електричної енергії та щодо правильності здійсненого перерахунку пені, 3% річних та інфляційних втрат, а також не довів неправильного застосування судами норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд не вбачає підстав для зміни чи скасування прийнятих судами попередніх інстанцій рішень в частині первісних позовних вимог.

6. Щодо судових витрат.

6.1. Відповідно до підпунктів «б», «в» пункту 4 частини першої статті 315 Господарського процесуального кодексу України в резолютивній частині постанови суду касаційної інстанції повинні бути зазначені: новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, - у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

6.2. З огляду на висновок Верховного Суду про відмову у задоволенні касаційної скарги, підстави для здійснення нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, відсутні.

6.3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на заявника.

Керуючись статтями 129, 300, 308, 309, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 05.12.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2019 у справі № 911/1603/18 в частині первісних позовних вимог залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий І. Кондратова

Судді О. Мамалуй

І. Ткач