Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2019 р. м. Житомир Справа № 906/811/19

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Соловей Л.А.

при секретарі судового засідання: Пеньківській О.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: Корзаченко В.М., ордер серія КС №266190 від 09.10.17;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі справу

за позовом Приватного підприємства "Автомагістраль" (с.Синяк Вишгородського району Київської області)

до Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (м.Житомир)

про стягнення 2259528,47грн

Приватне підприємство "Автомагістраль" звернулась до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" 2259528,47грн заборгованості, яка виникла на підставі договору субпідряду №23/05/2018-б на надання послуг з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення Ружинського, Коростенського, Овруцького районів Житомирської області та інших ділянок автомобільних доріг, визначених додатково, згідно завдань (ліквідації ямковості та інших деформацій дорожнього покриття) від 23.05.18, з яких: 1960487,06грн основного боргу, 186246,27грн інфляційних,53980,53грн 3% річних та 58814,61грн пені.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору субпідряду №23/05/2018-б від 23.05.18 в частині оплати виконаних робіт.

Ухвалою від 09.08.19 господарський суд, зокрема, відкрив провадження у справі та вирішив здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні заявлених позовних вимог та зазначає, що рахунки на оплату наданих послуг згідно з актами приймання виконаних будівельних робіт відповідачу не надавались, не надсилались; матеріали справи не містять документів, що підтверджують належну якість виконаних робіт, а також первинних документів, передбачених законодавством для даного виду робіт, доказів отримання відповідачем повного розрахунку від генерального замовника робіт (послуг). Також вважає, що наявні в матеріалах справи документи не ідентифікують час виконання робіт, відсутні дати підписання актів форми КБ-2В, деякі з цих актів не містять посилання на договір; відсутні докази, які б вказували, з якого моменту розпочалося прострочення виконання грошового зобов`язання, а тому нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних на думку відповідача є незаконними та передчасними (а.с.73-78).

У відповіді на відзив позивач звертає увагу, що необхідною умовою підписання актів форми №КБ-2в та довідок форми №КБ-3 є надання відповідачу первинної документації про обсяги виконаних робіт, документів на підтвердження якості використаних матеріалів. Вказані документи передавались підряднику, перевірялись ним та лише після цього підписувались документи, які є підставою для здійснення оплати. Вважає необґрунтованими посилання відповідача на те, що окремі документи не містять дати їх підписання, адже акти підписані за кожен конкретний місяць, що дає можливість стверджувати про їх підписання сторонами не пізніше останнього дня місяця. Також зазначає, що жодних зауважень щодо строків чи якості виконаних робіт з боку підрядника чи замовника не надходило, таким чином обов`язок оплати за виконані роботи у відповідача виник в силу факту укладання договору (а.с.84-85).

Ухвалою суду від 07.10.19 закрито підготовче засідання та призначено справу №906/811/19 до судового розгляду по суті на 29.10.19.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, хоча про дату та час судового засідання повідомлений вчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.99).

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

23.05.18 між Приватним підприємством "Автомагістраль" (субпідрядник, позивач) та Дочірнім підприємством "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (підрядник, відповідач) укладено договір субпідряду №23/05/2018-6 на надання послуг експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення Ружинського, Коростенського, Овруцького районів Житомирської області та інших ділянок автомобільних доріг визначених додатково, згідно завдань (ліквідація ямковості та інших деформацій дорожнього покриття) (а.с.11-17).

Пунктом 1.1 договору визначено, що субпідрядник зобов`язується надати підрядникові послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення Ружинського, Коростенського, Овруцького районів Житомирської області та інших ділянок автомобільних доріг визначених додатково, згідно завдань (ліквідація ямковості та інших деформацій дорожнього покриття в межах виділених фінансових ресурсів згідно з вимогами діючих нормативно-правових актів, зокрема "Технічних правил ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування України", "Класифікації робіт з ремонтів автомобільних доріг загального користування", "Класифікації робіт з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування", а підрядник - прийняти і оплатити такі послуги.

Відповідно до п.2.1 договору субпідрядник повинен виконати передбачені цим договором послуги, якість яких відповідає умовам будівельних норм та правил, кошторисній документації.

У пункті 2.3 договору сторони погодили, що субпідрядник виконує роботи згідно з вимогами проектної документації, будівельних норм і правил, а підрядник здійснює контроль за якість послуг, робіт і ресурсів у відповідності до проектної документації і технічних умов згідно з нормативними вимогами чинного законодавства.

Ціна цього договору визначається фактичною вартістю виконаних робіт, наданих послуг, згідно доведених завдань управління дорожнього будівництва та інфраструктури Житомирської обласної державної адміністрації та підрядника. Вартість послуг визначається договірною ціною, що складається субпідрядником у відповідності до завдань на виконання робіт. Договірна ціна визначається відповідно до вимог нормативних документів у сфері ціноутворення у будівництві. Ціна цього договору є динамічною і може бути змінена за взаємною згодою сторін. Перегляд договірної ціни обґрунтовується розрахунками і оформляється сторонами шляхом укладання додаткових угод, які є невід`ємними частинами цього договору (п.п.3.1, 3.2 договору).

Пунктом 3.4 договору визначено, що фінансування робіт здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, отриманих від Управління дорожнього будівництва та інфраструктури Житомирської обласної державної адміністрації.

Розрахунки за виконані роботи по цьому договору здійснюються шляхом перерахування відповідних коштів на рахунок субпідрядника після одержання від субпідрядника рахунку на оплату робіт на після підписання сторонами акту приймання виконаних підрядних робіт (форма КБ-2в) та довідки про вартість виконаних робіт (форма №КБ-3), а також після одержання від субпідрядника документів, зазначених пунктом 4.2 договору. Підрядник при проведенні взаєморозрахунків з субпідрядником утримує два відсотки від вартості субпідрядних робіт на покриття витрат підрядника, пов`язаних з виконанням зобов`язань щодо забезпечення технічної, дозвільної та іншої документації, приймання виконаних субпідрядних робіт та інші (п.4.1 договору).

Пунктом 4.2 договору передбачено, що до рахунка додаються: документи, що підтверджують належну якість робіт, первинні документи, передбачені для даного виду робіт чинним законодавством. У разі ненадання зазначених цим пунктом договору документів субпідрядник зобов`язується відшкодувати спричинені підряднику збитки (витрати). Роботи за цим договором можуть вважатися виконаними виключно після їх фактичного виконання та отримання підрядником документів, вказаних в п.4.1, п.4.2 договору.

Згідно п.4.5 договору датою передачі робіт від субпідрядника підряднику вважається дата підписання акту приймання виконаних підрядних робіт (форма №КБ-2в) та довідок про вартість виконаних підрядних робіт (форма №КБ-3), з врахуванням п.4.2 договору.

На виконання умов вищевказаного договору, позивачем були належним чином виконані роботи з надання послуг експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення Ружинського, Коростенського, Овруцького районів Житомирської області та інших ділянок автомобільних доріг визначених додатково, згідно завдань (ліквідація ямковості та інших деформацій дорожнього покриття) на загальну суму 43900552,10грн, що підтверджується довідками про вартість виконаних будівельних робіт за червень-серпень 2018 року та актами приймання виконаних будівельних робіт на суму 3621744,10грн; на суму 7371736,10грн; на суму 4444593,83грн; на суму 13739315,12грн; на суму 1439579,77грн; на суму 13283583,18грн, які підписані повноважними представниками сторін без зауважень та скріплені печатками підприємств (а.с.20-40).

Відповідач в порушення умов договору субпідряду №23/05/2018-6 від 23.05.18 здійснив розрахунок за виконані роботи неповністю, лише на суму 41900055,10грн, про що свідчать банківські виписки від 20.06.18 на суму 3621744,10грн, від 04.07.18 на суму 11816329,93грн, від 02.08.18 на суму 13178397,89грн, від 27.08.18 на суму 13283583,18грн (а.с.41-50).

Також підрядником відповідно до п.4.1 договору було утримано 2% від вартості субпідрядних робіт на покриття витрат підрядника.

Матеріалами справи підтверджено, що частково несплаченим залишився акт приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2018 року.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем договірних зобов`язань, за останнім утворилась заборгованість у розмірі 1960487,06грн.

За вказаних обставин, позивач звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за виконані роботи на підставі договору субпідряду №23/05/2018-6 від 23.05.18 .

Дослідивши в сукупності всі обставини та матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Приписами ч.ч.1,2 ст.193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання, в тому числі підприємці, повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до Закону, інших правових актів, договору. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За своєю правовою природою правовідносини, що склалися між позивачем та відповідачем, є правовідносинами підряду, згідно яких у відповідача внаслідок прийняття робіт виконаних позивачем на підставі договору субпідряду №23/05/2018-6 від 23.05.18, виник кореспондуючий обов`язок оплатити їх.

Згідно із ч.1 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

За змістом ст.846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Приписами ч.1 ст.853 ЦК України передбачено, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Частина 4 ст.882 ЦК України передбачає, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Матеріали справи не містять зауважень щодо виконаних Приватним підприємством "Автомагістарль" робіт чи щодо визначення їх вартості, також матеріали справи не містять доказів відмови підрядника від договору субпідряду №23/05/2018-6 від 23.05.18 чи відмови від підписання актів приймання виконаних будівельних робіт.

Акти приймання виконаних будівельних робіт підписано повноважними представниками сторін та скріплено печатками підприємств, що свідчить про прийняття робіт відповідачем без зауважень.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як зазначалось вище, умовами договору субпідряду №23/05/2018-6 від 23.05.18 визначено порядок та строк оплати виконаних робіт.

Однак, відповідач не здійснив відповідних розрахунків у повному обсязі за виконані роботи в установлені договором строки.

Матеріалами справи підтверджено, що у відповідача станом на день розгляду справи існує прострочення в оплаті виконаних позивачем субпідрядних робіт на загальну суму 1960487,06грн.

Суд відхиляє доводи відповідача, що позивач не надав суду доказів виставлення рахунків в порядку, визначеному п.4.2 договору субпідряду, а тому у відповідача відсутній обов`язок їх оплатити, з огляду на наступне.

Рахунок-фактура за своїм призначенням не відповідає ознакам первинного документа, оскільки ним не фіксується будь-яка господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції, а носить лише інформаційний характер.

Факт виконання робіт позивачем підтверджується наданими до матеріалів справи актами приймання виконаних будівельних робіт, які є належними доказами виконання робіт за договором, а наявність або відсутність виставленого рахунку не звільняє відповідача від обов`язку з оплати вартості виконаних робіт, так як рахунок не створює юридичних фактів щодо виникнення обов`язку по оплаті.

Заперечуючи проти позову, відповідач також вказує, що примірники актів виконаних робіт, які наявні у відповідача не містять дати їх підписання або ж дата підписання актів різниться з датами, які зазначені у актах позивача, а тому зобов`язання щодо оплати за виконані роботи слід обраховувати з урахуванням ч.2 ст.530 ЦК України.

Дані заперечення суд вважає безпідставними, з огляду на наступне.

Так згідно з ч.2 ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, в разі ствердження відповідачем про відсутність дати складання (підписання) актів виконаних робіт, саме на нього покладається обов`язок доведення, що сторони, підписуючи акти, не ставили відповідні дати.

Як уже наголошувалось вище, усі акти приймання виконаних будівельних робіт за червень-серпень 2018 року підписано повноважними представниками сторін та скріплені печатками підприємств, що свідчить про прийняття робіт підрядником.

Згідно ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України N 88 від 24.05.95 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.95 за N 168/70, визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до ст.9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Вказаний перелік обов`язкових реквізитів кореспондується з пунктом 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, згідно якого первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складається документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції (у натуральному та/або у вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

При цьому, слід зазначити, що вимоги наведених норм чинного законодавства щодо правильності оформлення первинних документів, передбачають наявність в документах такого обов`язкового реквізиту як дата і місце складання.

Позивач наголошує, що акти приймання виконаних будівельних робіт підписувались не пізніше останнього дня місяця, в якому роботи були виконані.

Судом встановлено, що первинні документи, а саме: довідки про вартість виконаних будівельних робіт та акти приймання виконаних будівельних робіт за період червень-серпень 2018 року, які надані позивачем на підтвердження факту виконання робіт, містять усі необхідні обов`язкові реквізити та відповідають вимогам Закону України "про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та наказу Міністерства фінансів України №88 від 24.05.95 "Про затвердження положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку".

Представник відповідача не надав підтверджуючих документів та не довів, що роботи, які прийняті підрядником, відповідно до актів виконаних будівельних робіт були виконані субпідрядником з порушенням строків, а відтак відсутність у екземплярах актів приймання виконаних будівельних робіт за червень-серпень 2018 року дати їх складання, свідчить лише про неналежне оформлення саме відповідачем первинних документів.

Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення 1960487,06грн основного боргу обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивач відповідно до п.7.3.7 договору №23/05/2018-6 від 23.05.18 за порушення строків оплати нарахував відповідачу пеню у розмірі 58814,61грн, яка обрахована за період з 01.09.18 по 01.08.18 (а.с.51).

Згідно п.3 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частиною 3 ст.549 ЦК України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Наведені норми свідчать, що за порушення грошового зобов`язання боржник на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити неустойку (штраф, пеню).

За приписами ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Пунктом 7.3.7 договору субпідряду сторони визначили, що в разі порушення строків оплати, підрядник на вимогу субпідрядника зобов`язаний сплатити останньому пеню в розмірі 0,001% від суми боргу за кожен день прострочення.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч.6 ст.232 ГК України).

Таким чином період, за який слід нараховувати пеню за порушення строків оплати виконаних субпідрядних робіт становить з 01.09.18 по 01.03.19, оскільки з огляду на ч.6 ст.232 ГК України нарахування пені припиняється через 6 місяців з моменту, коли відповідач повинен був сплатити 1960487,06грн

Відтак, враховуючи згадану вище правову норму та п.7.3.7 договору, суд здійснив власний розрахунок пені та встановив, що пеня за порушення строків оплати виконаних робіт на суму 1960487,06грн в розмірі 0,001% за період з 01.09.18 по 01.03.19, складає 3568,09грн. Для обрахунку пені суд використав калькулятори сертифікованої комп`ютерної програми інформаційно-правового забезпечення "ЛІГА:ЗАКОН".

Позовні вимоги в частині стягнення 55246,52грн пені заявлені необґрунтовано та задоволенню не підлягають.

Також позивач просить стягнути з відповідача за порушення виконання грошового зобов`язання відповідно до ст.625 ГПК України 53980,53грн 3% річних та 186246,27грн інфляційних.

Як унормовано приписами ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч.2 ст.625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Під час перевірки наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат (а.с.51) судом враховується наступне.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць .

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення п о ч и н а ю ч и з м і с я ц я н а с т у п н о г о за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Умовами договору, зокрема, п.4.1 визначено порядок оплати виконаних робіт.

Враховуючи невчасну оплату відповідачем робіт на підставі договору №23/05/2018- субпідряду, право на нарахування інфляційних у позивача виникло згідно акта приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2018 року (який за даними позивача підписаний в не пізніше останнього дня місяця) з жовтня 2019 року;

Позивачем при розрахунку втрат від інфляції не враховано вищевикладеного, та необґрунтовано здійснено нарахування інфляційних, починаючи з вересня 2018 року.

Здійснивши за допомогою калькулятора сертифікованої комп`ютерної програми інформаційно-правового забезпечення "ЛІГА:ЗАКОН" перерахунок інфляційних за період з жовтня 2018 по червень 2019, суд дійшов висновку, що обґрунтовано заявленою є сума у розмірі 151717,36грн; інфляційні втрати у розмірі 34528,91грн нараховані позивачем та заявлені до стягнення безпідставно.

Перевіривши розрахунок 3% річних наданий позивачем (а.с.51), суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача 53980,53грн 3% річних.

Згідно зі ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно ст.ст. 13, 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.1 ст. 76 ГПК України).

Заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

За таких обставин, позовні вимоги обґрунтовані, заявлені відповідно до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, наявними в матеріалах справи, та підлягають задоволенню на суму 2169753,04грн, з яких: 1960487,06грн основного боргу; 3568,09грн пені; 53980,53грн 3% річних та 151717,36грн інфляційних втрат.

Суд відмовляє в позові в частині стягнення 55246,52грн пені та 34528,91грн інфляційних.

Судовий збір, відповідно до п.3 ч.4 ст.129 ГПК України, покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного підприємства "Автомагістраль" до Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" задовольнити частково.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (10003, м.Житомир, вул.Перемоги, 75, )

на користь Приватного підприємства "Автомагістраль" (07351, вул.Київська, 68, с.Синяк Вишгородського району Київської області, )

- 1960487,06грн основного боргу;

- 3568,09грн пені;

- 53980,53грн 3% річних;

- 151717,36грн інфляційних;

- 32546,30грн судового збору.

3. В позові відмовити в частині стягнення 55246,52грн пені, 34528,91грн інфляційних.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 31.10.19

Суддя Соловей Л.А.

Віддрукувати: 3 прим. 1- в справу; 2,3- сторонам (рек. з повід)