ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" жовтня 2019 р. Справа№ 910/3528/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Кравчука Г.А.

Яковлєва М.Л.

за участю секретаря судового засідання Денисюк І.Г.

за участю представника(-ів): згідно з протоколом судового засідання від 29.10.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2019 (повний текст складено 23.05.2019)

у справі №910/3528/19 ( суддя Мудрий С.М.)

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техойл НК"

про стягнення 2 893 320,00 грн. та зобов`язання виконати зобов`язання за договором в натурі,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техойл НК" про стягнення 2 893 320,00 грн. та зобов`язання виконати зобов`язання за договором в натурі.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.05.2019 у справі №910/3528/18 позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 321480,00 грн. штрафу 6742,72 грн. судового збору. Зобов`язано відповідача виконати в натурі зобов`язання за договором, передбачені пунктами 6.3.4 та 6.3.5, а саме передати позивачу (довіреній особі позивача) бензин А-92 у кількості 16 370 літрів, бензин А-95 у кількості 11260 літрів, дизельне паливо у кількості 6340 літрів на АЗС на умовах договору. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2019 у справі №910/3528/18 в частині відмови у стягненні з відповідача штрафу у розмірі 10% від вартості договору у разі відмови у видачі товару позивачу з відповідального зберігання, що складає 2571840,00 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини справи, а також порушено норми матеріального і процесуального права.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.06.2019 відкрито апеляційне провадження у справі №910/3528/19; апеляційну скаргу призначено до розгляду.

В судове засідання апеляційної інстанції 29.10.2019 представник відповідача не з`явився.

Оскільки явка представників учасників справи в судові засідання не була визнана обов`язковою, зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення представників учасників справи про місце, дату і час судового розгляду, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість здійснення розгляду апеляційної скарги у даній справі за відсутності представника відповідача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

10.07.2018 між товариством з обмеженою відповідальністю "Техойл НК" (постачальник) та акціонерним товариством "Укртрансгаз" (покупець) укладено договір про закупівлю товару №т-61/.

Відповідно до п. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктами 1, 2 статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із п. 6 статті 265 ГК України, до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Положеннями ч. 1 статті 656 ЦК України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Відповідно до п.1.1 договору постачальник зобов`язується протягом строку дії договору, передати у власність покупцеві товари - нафта і дистиляти (бензин та дизельне паливо), зазначені в специфікації, яка наведена у додатку №1 до цього договору, а покупець прийняти і оплатити такі товари.

Згідно з п.1.2 договору право власності на товар переходить до покупця з моменту передачі товару в резервуарах АЗС постачальника на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі.

Постачальник на підтвердження виконання свого зобов`язання за договором надає покупцю на зворотній основі електронні картки на пальне (п.1.3 договору).

Відповідно до п.3.1 договору ціна цього договору становить 3 214 800,00 грн., у тому числі ПДВ.

Пунктом 1.4 договору передбачено, що найменування (номенклатура, асортимент) товарів та кількості товарів, інші умови, зазначені у специфікації, яка наведена в додатку 1 до цього договору.

Відповідно до специфікації (додаток №1 до договору) ціна товару з ПДВ 3 214 800,00 грн. (товар: бензин автомобільний А-95-Євро5-Е5, кількість: 12 000 л, вартістю 22,75 грн. без ПДВ за 1 літр, бензин автомобільний А-92-Євро5-Е5, кількість: 50 000 л, вартістю 21,60 грн. без ПДВ за 1 літр, дизельне паливо ДП-Л-Євро5-ВО/ ДП-3-Євро5-ВО, кількість: 65 000 л, вартістю 20,40 грн. без ПДВ за 1 літр).

Пунктом 1.6 договору передбачено, що у випадках передбачених цим договором покупець має право передати визначений ним обсяг товарів на відповідальне зберігання постачальнику, а постачальник зобов`язується зберігати товари, передані його покупцем, і повернути товари покупцю у схоронності.

Згідно з п.4.1 договору, покупець зобов`язаний оплатити вартість переданих товарів не раніше 35 днів та не пізніше 45 календарних днів з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі товарів.

Оплата товарів здійснюється покупцем на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі товарів згідно виписаних постачальником рахунків, в яких вказуються конкретний асортимент, кількість та ціна товарів. Рахунки на оплату можуть бути передані або надані іншій стороні в оригіналі або у копії факсимільним зв`язком або електронною поштою (із подальшим надсилання оригіналів) (п.4.2 договору).

11.07.2018 між сторонами договору підписано акти приймання-передачі талонів (бланків дозволу на отримання пального) на суму 1623600,00 грн. та на суму 1591200,00 грн.

Позивач здійснив оплату товару, що підтверджується платіжним дорученням №4375 від 27.08.2018 на суму 3214800,00 грн.

Відповідно до п.5.1 договору, строк поставки товарів: цілодобово з дня підписання сторонами договору.

Поставка товарів може здійснюватись окремими партіями. Обсяг і асортимент кожної партії визначається покупцем самостійно у письмовій формі заяви-анкети на поставку товару, зразок якої наведено в додатку 6 до цього договору (п.5.2 договору).

Згідно з п.5.3 договору відпуск товарів здійснюється на підставі електронних карток/штрих-карток на пальне.

Пунктом 5.4 договору передбачено, що місце поставки (передачі) товарів: за місцезнаходженням АЗС постачальника на території таких областей: Вінницькій, Волинській, Дніпровській, Донецькій, Житомирській, Закарпатській, Запорізькій, Івано-Франківській, Київській, Кіровоградській, Луганській, Львівській, Миколаївській, Одеській, Полтавській, Рівненській, Сумській, Тернопільській, Харківській, Херсонській, Хмельницькій, Черкаській, Чернігівській, Чернівецькій.

Згідно п.5.5 договору підтвердженням фактичного одержання покупцем товару на АЗС є чек з POS-терміналу та фіскальний чек ЕККА. Вартість товару, яка зазначається в фіскальному чеку ЕККА, зазначається довідково і не змінює вартість, узгоджену сторонами в акті приймання-передачі товару.

Пунктом 6.2.13 договору передбачено право покупця передати визначений ним обсяг товару на відповідальне зберігання постачальнику.

Одночасно, пунктом 6.3.14 визначено обов`язок продавця у випадку приймання товарів на відповідальне зберігання, зберігати товар у резервуарах АЗС і повернути товари покупцю у схоронності.

Відповідно до п.6.3.4 договору, постачальник зобов`язується: передавати покупцю (довіреній особі покупця) товари на АЗС на умовах цього договору при умові пред`явлення картки на пальне покупцем (довіреною особою покупця) та введення вірного PIN-коду.

Постачальник зобов`язується: відпускати товар на АЗС в автотранспортний засіб покупця (довіреній особі покупця) на його вимогу згідно заявленим видам, маркам товарів та їх кількості (п. 6.3.5 договору).

Звертаючись з позовом до суду позивач зазначає, що всупереч п.п. 6.3.4 та 6.3.5 договору, відповідач безпідставно відмовляв у заправці транспортних засобів позивача, що підтверджується актами від 23.10.2018, 25.10.2018 у, 09.11.2018, 13.11.2018, 19.11.2018 року, 23.11.2018, 21.12.2018, 22.12.2018, 26.12.2018.

Договір про закупівлю товару №т-61/ від 10.07.2018 за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору поставки та договору зберігання.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вимоги позивача про зобов`язання відповідача передати акціонерному товариству "Укртрансгаз" бензин а-92 у кількості 16 370 літрів, бензин а-95 у кількості 11260 літрів, дизельне паливо у кількості 6340 літрів на АЗС на умовах договору є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання відповідача відпускати бензин а-92 у кількості 16370 літрів, бензин а-95 у кількості 11260 літрів, дизельне паливо у кількості 6340 літрів на АЗС в автотранспортні засоби АТ "Укртрансгаз" на його вимогу згідно заявленим видам, маркам палива та його кількості, суд дійшов висновку, що вони задоволенню не підлягають, виходячи з того, що рішення суду повинне бути спрямоване на реальне відновлення порушених прав заявника, має бути зрозумілим, конкретним, таким, що має бути виконане у встановленому в ньому порядку та піддавалося б контролю зі сторони суду за його виконанням, заявлений вже позивачем спосіб захисту є невизначеним та абстрактним, розрахований на майбутнє, оскільки наразі доказів того, що відповідачем порушені права позивача та відмовлено у відпуску бензину а-92 у кількості 16 370 літрів, бензин а-95 у кількості 11260 літрів, дизельне паливо у кількості 6340 літрів на АЗС матеріали справи не містять.

Сторонами не оскаржувалось рішення в цій частині.

Пунктом 7.8 договору передбачено, що в разі відмови покупцю у передачі товару на АЗС, що знаходиться на відповідальному зберіганні у постачальника, крім випадків зазначених у п.6.4.11, 7.4 цього договору, постачальник сплачує покупцю штраф в розмірі 10 відсотків від вартості цього договору.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

В силу ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно ч. 1, 2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до ч.2 статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Суд першої інстанції відмовляючи частково у стягненні з відповідача штрафу виходив з того, що нарахування позивачем штрафу у відповідності до п.7.8 договору за кожну відмову відповідача у видачі пального на АЗС на підставі електронної картки є необґрунтованим та призводить до подвійної відповідальності постачальника за одне і теж саме порушення зобов`язання - відмови у видачі товару з відповідального зберігання.

Апелянт не погоджується з таким висновком суду і вважає, що факт відмови у передачі палива відповідачем є окремими порушеннями Договору та посилається на те, пункт 7.8 Договору не містить будь-яких обмежень щодо застосування цього виду відповідальності при повторному невиконанні позивачем своїх обов`язків. Також апелянт вказує на те, що актами від 23.10.2018, 25.10.2018, 09.11.2018, 13.11.2018, 19.11.2018, 23.11.2018, 26.12.2018, 22.12.2018, 21.12.2018 підтверджується багаторазове порушення відповідачем договору.

Відповідно до умов договору поставка товарів може здійснюватися окремими партіями за місцезнаходженням АЗС постачальника. Отже, відмова у видачі покупцю товару на АЗС є однією дією, яка вчинена стороною договору.

Відповідно до ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне і те саме правопорушення.

За вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про стягнення штрафу в розмірі 321408,00 грн.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів погоджується із здійсненим судом першої інстанції розподілом судових витрат.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України покладається судом на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 240, 267-270, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2019 у справі №910/3528/19 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/3528/19 повернути Господарському суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано 30.10.2019.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді Г.А. Кравчук

М.Л. Яковлєв