ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.19 Справа № 917/1536/19

Господарський суд Полтавської області у складі судді Тимощенко О.М., при секретарі судового засіданні Отюговій О.І., розглянувши справу № 917/1536/19

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Антарес - 2500" вул. Шевченка, 100, м. Полтава, Полтавська область,36038

до відповідача Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (вул. В`ячеслава Чорновола , 22-а, м. Полтава, Полтавська область,36000) в особі Філії "Копилянська дорожня експлуатаційна дільниця" Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", вул. Європейська, 189А, м. Полтава, 36016

про стягнення 120 716,21 грн. заборгованості

Без виклику учасників справи

Встановив :

03.09.2019 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Антарес - 2500" до відповідача Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" в особі Філії "Копилянська дорожня експлуатаційна дільниця" Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення 120 716,21 грн. заборгованості.

Ухвалою суду від 04.09.2019 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі № 917/1536/19 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Сторони були належним чином та завчасно повідомлені за місцем їх реєстрації про покладені на них обов`язки, про що свідчать матеріали справи (поштові повідомлення про вручення даної ухвали наявні у матеріалах справи). Крім того, ухвала суду у даній справі була своєчасно розміщена судом в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

01.11.2018 року між Дочірнім підприємством "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (замовник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Антарес-2500" укладений договір №1336 на спеціалізовану постову охорону об`єкта з додатками (арк. с. 24-30).

Згідно пункту 1.1 договору замовник передає, а виконавець приймає під спеціалізовану постову охорону визначені в Додатку № 1 до даного Договору (Дислокація) приміщення, що належать Замовнику на праві власності (надалі -Об`єкт), розташовані за адресою - м. Горішні Плавні, вул. Будівельників 41.

Відповідно до пункту 2.1 договору виконавець надає замовнику послуги, а замовник сплачує за надані послуги за цінами, які зазначені у Додатку № 2 «Умови розрахунку оплати за послуги Виконавця», що додається до договору і є його невід`ємною частиною. Вартість послуг виконавця визначена сторонами у додатку № 2 (пункт 2.2 договору). Ціни на послуги встановлюються в національній валюті України (пункт 2.3 договору).

Пунктом 2.4. договору сторони передбачали, що оплата за охорону здійснюється замовником шляхом перерахування на поточний рахунок виконавця грошових коштів, не пізніше 25 числа поточного місяця за місяць, на підставі виставлених виконавцем актів виконаних робіт та рахунків.

Охоронні послуги надані виконавцем за місяць вважаються виконаними і прийнятими замовником, якщо останній на протязі місяця не пред`явив мотивовану письмову претензію Виконавцю по якості наданих послуг. Охоронні послуги вважаються виконаними за умови складання сторонами та підписання акту виконаних робіт (пункт 2.5. договору).

До закінчення поточного місяця виконавець надає замовнику два примірники Акта приймання наданих послуг, який останній зобов`язаний протягом трьох робочих днів підписати і один примірник підписаного Акта повернути виконавцю. У випадку наявності у замовника заперечень щодо обсягу послуг, наданих виконавцем у звітному місяці, замовник зобов`язаний в той же строк у письмовій формі, надати виконавцю свої обґрунтовані заперечення (пункт 2.6. договору).

За умови неповернення замовником підписаного Акта приймання наданих послуг чи ненадання обґрунтованих заперечень щодо обсягу послуг, наданих виконавцем у звітному місяці, в строк, визначений п.2.6. даного Договору, вважається, що послуги у такому місяці надані виконавцем в повному обсязі і прийняті замовником без зауважень (пункт 2.7. договору).

Відповідно до пунктів 3.1.4 договорів у разі затримки оплати наданих послуг замовником, замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми наданих послуг за кожний день затримки.

Згідно додатку №1 до договору №1336 від 01.11.2018 р. позивач мав забезпечити охороною об`єкта Відповідача шляхом виставлення 1 (одного) цілодобового поста охорони за адресою м. Горішні Плавні, вул. Будівельників 41. Згідно додатку №2 до договору №1336 від 01.11.2018 р. вартість охорони за місяць становила 3432,00 грн. з ПДВ.

01.01.2019 року між сторонами підписано додаткову угоду №1 до договору №1336 від 01.11.2018 року з додатком №2 (арк. с. 31-32), якою було збільшено з 01.01.2019 року вартість охорони за місяць до 25 476,00 грн. з ПДВ.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що на виконання умов договору за період з листопада 2018 року по червень 2019 року (включно) ним надано відповідачу послуги на загальну суму 194 946,24 грн. Дана обставина підтверджується наявними у матеріалах справи підписаними сторонами актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) (арк. с. 33-40).

Як вказує позивач, відповідач взяті на себе зобов`язання щодо оплати наданих за Договором послуг здійснив лише частково в сумі 97 000,00 грн. і за ним рахується неоплачена заборгованість в сумі 97 946,24 грн.

Позивачем направлялися на адресу відповідача претензії по наявній заборгованості по договору та надавався строк для повної оплати (арк. с. 53-58).

За даними позивача на момент подання позову до суду відповідач свої зобов`язання щодо оплати наданих за договором послуг не виконав, заборгованість останнього складає 97946,24 грн.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 120 716,21 грн. заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного між сторонами 01.11.2018 року договору №1336 на спеціалізовану постову охорону об`єкта з додатками у тому числі : 97 946,24 грн. - основна сума боргу, 17291,56 грн. - пеня, 4087,23 грн. - сума інфляційних втрат, 1421,18 грн. - 3% річних.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У відповідності до вимог ст. ст. 525, ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Статтею 193 Господарського України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом.

Враховуючи правову природу укладеного договору, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з надання послуг.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 902 Цивільного кодексу України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач належним чином виконував зобов`язання за вищезазначеним Договором щодо надання відповідачу послуг. Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за вказаним Договором оплатив надані послуги не у повному обсязі та з порушенням строків, заборгованість останнього складає 97946,24 грн. Дана обставина відповідачем не спростована.

Отже, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 97946,24 грн. основного боргу за надані послуги підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Пунктом 6 ст. 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 3.1.4 договору у разі затримки оплати наданих послуг замовником, замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми наданих послуг за кожний день затримки.

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вищевикладеного позивачем нараховано до стягнення з відповідача 17291,56 грн. - пені, 4087,23 грн. - інфляційних втрат, 1421,18 грн. - 3% річних (розрахунки арк. с. 16-23).

При перевірці заявлених позивачем до стягнення пені, 3% річних та інфляційних судом встановлено наступне.

З розрахунку позивача судом встановлено, що останній містить помилки, зокрема, заявником не враховано приписи ст. 253 ЦК України, щодо визначення початку перебігу строку прострочення.

Крім того, при перевірці інфляційних нарахувань судом також враховано наступне.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур`єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем , у якому мав бути здійснений платіж (що не було враховано позивачем при визначенні періоду нарахування), і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Відповідний висновок Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду викладено в постанові від 05.07.2019 у справі № 905/600/18.

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.97 N 62-97р.

Отже, при розрахунку суми інфляційних слід враховувати, що сума боргу, яка сплачується з 1-го до 15-го дня відповідного місяця, індексується з урахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16-го до 31-го дня місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1-го до 15-го дня відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без урахування цього місяця, а якщо з 16-го до 31-го дня місяця, то інфляційні втрати розраховуються з урахуванням цього місяця.

Враховуючи наведене, позивачем не невірно визначено період нарахування внаслідок чого невірно здійснено розрахунок інфляційних. Крім того у червні та липні 2019 року мала місце дефляція.

За розрахунком суду обґрунтованим є стягнення з відповідача пені в сумі 16617,66 грн., інфляційних в сумі 1735,46 грн. та 1401,60 грн. 3% річних.

Згідно із ч.2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доказів в спростування вищевикладеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Отже, з аналізу наведених норм права та поданих доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 97946,24 основного боргу, 16617,66 грн. пені, 1735,46 грн. інфляційних втрат, 1401,60 грн. 3% річних, підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо відшкодування витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд зазначає наступне.

Статтею 126 ГПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

На підтвердження отримання професійної правової допомоги позивач надав Договір про надання правової допомоги №49, укладений 01.04.2019 р. між останнім та адвокатом Бехтер Л.В., акт виконаних робіт №1 від 24.09.2019 р. до договору №49 про надання правової допомоги від 01.04.2019 р., детальний опис робіт, ордер на надання правової допомоги №163009 від 27.08.2019 року, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, квитанцію №15 від 24.09.2019 року на суму 6100,00 грн.

Факт надання послуг по даній справі підтверджується наданим в матеріали справи актом виконаних робіт №1 від 24.09.2019 р. до договору №49 про надання правової допомоги від 01.04.2019 р. на суму 6100,00 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що Позивач по договору про надання правової допомоги №49 від 01.04.2019 р. сплатив адвокату Бехтер Л.В. 6100,00 грн.

Оскільки позовні вимоги задоволені судом частково, то витрати на правову допомогу адвоката на підставі ст. 129 ГПК України підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача частково пропорційно розміру задоволених позовних вимог - в сумі 5946,16 грн.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача також пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 126,129, 232-233,237-238,240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (вул. В`ячеслава Чорновола , 22-а, м. Полтава, Полтавська область,36000, ідентифікаційний код 32017261) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Антарес - 2500" (вул. Шевченка, 100, м. Полтава, Полтавська область,36038, ідентифікаційний код 30978837) 97946,24 грн. - основна сума боргу, 16617,66 грн. - пені, 1735,46 грн. - інфляційних втрат, 1401,60 грн. - 3% річних, 1872,55 грн. витрат по сплаті судового збору та 5946,16 грн. витрат на оплату послуг адвоката.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Повне рішення складено 01.11.2019 року

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.М.Тимощенко