ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року

м. Київ

Справа № 906/1043/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Огородніка К М. (головуючого), Малашенкової Т.М., Пількова К.М.,

за участю секретаря судового засідання - Ксензової Г.Є.;

за участю представників

АТ "Укртрансгаз" - Глущенко В.В.

ПАТ по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз" - Богдан С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 31.07.2019

та рішення Господарського суду Житомирської області від 10.05.2019

у справі № 906/1043/18

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про стягнення 838445,21 грн

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" (далі - АТ "Укртрансгаз", позивач) звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз" (далі - ПАТ по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз", відповідач) заборгованості за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/П12 від 28.09.2011 у загальній сумі 838445,21 грн, з яких: 579890,59 грн - основний борг за жовтень 2015 року, 50807,95 грн - 3% річних та 207746,67 грн - інфляційні втрати.

Позов мотивований неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором на транспортування магістральними трубопроводами природного газу №/П12 від 28.09.2011 в частині оплати наданих позивачем послуг у жовтні 2015 року згідно з коригуючим актом наданих послуг №10-15-/П12/ВТВ/КОР. За твердженням позивача, відповідач не підписав названий акт, але це не звільняє його від обов`язку сплатити вартість фактично отриманих послуг. До того ж, коригуючий акт був оформлений на виконання п.3.2 укладеного між сторонами договору на підставі даних Реєстру реалізації природного газу споживачами за жовтень 2015 року, які є даними газорозподільного підприємства про обсяги протранспортованого ним газу Замовнику та/або його споживачам.

Позивач просив задовольнити позов, посилаючись на норми ст.ст. 526, 530, 536, 612, 613, 625, 953 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст.ст. 193, 198 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

2. Встановлені місцевим та апеляційним господарськими судами обставини

28.09.2011 між Дочірньою компанією "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (газотранспортне підприємство) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз" (замовник) укладено Договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/П12.

Додатковими угодами до договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №1 від 06.12.2011, №2 від 31.12.2011 та №3 від 06.03.2012 сторони внесли зміни щодо планового обсягу транспортування природного газу.

13.04.2012 сторонами укладено додаткову угоду №4 до договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами, якою внесено зміни щодо місцезнаходження та банківських реквізитів сторін (а.с. 23).

Додатковою угодою № 5 від 17.01.2013 сторони внесли в договір зміни та доповнення та викладено договір в новій редакції, зокрема в тексті договору слова Дочірня компанія Укртрансгаз Національної акціонерної компанії замінено словами Публічне акціонерне товариство Укртрансгаз.

За умовами п.1.1 Договору, з урахуванням змін, внесених додатковою угодою № 5 від 17.01.2013, газотранспортне підприємство зобов`язується надати Замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу Замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій (далі - ГРС), а Замовник зобов`язується сплатити за надані послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами у розмірі, у строки та порядку, передбаченому умовами цього Договору.

Згідно з п.п.2.4, 3.1 Договору газотранспортне підприємство приймає газ від Замовника на пунктах приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи та здійснює його транспортування по території України до ГРС, де передає газ Замовнику в загальному потоці в газорозподільні мережі. Послуги по транспортуванню природного газу оформлюються Газотранспортним підприємством і Замовником актами наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами.

Відповідно до п. 1.2. Договору в редакції додаткової угоди №6 від 20.06.2014 газ Замовника, транспортування якого за цим Договором здійснює Газотранспортне підприємство, призначений для задоволення потреб промислових споживачів та інших суб`єктів господарювання.

В п.п.3.2, 3.3 Договору, з урахуванням змін, внесених додатковою угодою №5 від 17.01.2013, передбачено, що газотранспортне підприємство до 15 числа місяця, наступного за звітним направляє Замовнику два примірники акта наданих послуг за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою Газотранспортного підприємства. Замовник протягом двох днів з моменту одержання акта наданих послуг зобов`язується повернути Газотранспортному підприємству один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою Замовника, або надати у письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом відповідні розрахунки за вартість послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюється відповідно до даних Газотранспортного підприємства.

Акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків Замовника з Газотранспортним підприємством (п.3.4 Договору).

Відповідно до п.п.5.1, 5.3-5.5 Договору розрахунки за послуги транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюється за тарифами, які встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики. Розрахунковий період за Договором становить один місяць з 09:00 год першого дня місяця до 09:00 год першого дня наступного місяця включно. Вартість послуг з транспортування газу за місяць визначається як добуток тарифу на загальну кількість протранспортованого газу, визначеного згідно із розділом 4 Договору та податку на додану вартість. Вартість фактично наданих Газотранспортним підприємством Замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акта наданих послуг. Оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється Замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за 10 днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Замовником до 20 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Договір набирає чинності з дня його підписання сторонами, умови Договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01 жовтня 2011 року. Договір діє в частині транспортування газу до 31 грудня 2013 року, а в частині проведення розрахунків за надані Газотранспортним підприємством послуги - до повного виконання Замовником своїх зобов`язань за цим Договором. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п.11.1 Договору).

На виконання умов Договору, у жовтні 2015 року позивач надав відповідачу послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами для задоволення потреб промислових споживачів та інших суб`єктів господарювання ПАТ по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз" у обсязі 51,493 тис.куб.м., що підтверджується актом наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами №10-15-/П12 від 31.10.2015. Окрім того, позивачем в одностороньому порядку складено коригуючий акт №10-15-/П12/ВТВ/КОР про надання послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами, відповідно до якого позивачем на виконання умов Договору надано відповідачу послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу в жовтні 2015 року в обсязі 9 607,200 тис. м. куб. на загальну суму 579 890,59 грн.

Листом від 23.06.2016 №9132/12 позивач надіслав відповідачу два примірники коригуючого акту №10-15-/П12/ВТВ/КОР наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами у жовтні 2015 року в обсязі 9 607,200 тис. куб .м. на суму 579 890,59 грн.

Відповідач листом №6323/19 від 06.07.2016 повідомив позивача, що підстави для підписання коригуючих актів відсутні, оскільки підписані між сторонами акти наданих послуг у жовтні 2015 року повністю включають обсяги природного газу, які були фактично протранспортовані для потреб промислових споживачів ПАТ "Житомиргаз"; зазначені в даних актах обсяги транспортованого природного газу магістральними газопроводами є обсягами газу закупленими для потреб ВТВ на підставі договору купівлі-продажу між ПАТ "НАК "Нафтогаз України" та ПАТ "Житомиргаз" від 04.01.2013 №13-144-ВТВ (а.с.36).

Відповідач відмовився від підписання вказаного акту коригування та не розрахувався за надані позивачем послуги в жовтні 2015 року в сумі 579890,59 грн.

За несвоєчасне виконання грошових зобов`язань позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача, окрім основного боргу у сумі 579890,59 грн, 3% річних у сумі 50807,95 грн та 207746,67 грн інфляційних втрат.

3. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 10.05.2019, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 31.07.2019, в позові відмовлено.

Місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, зазначив про те, що укладеним між сторонами договором не встановлено право позивача в односторонньому порядку складати корегуючи акти надання послуг транспортування для промислових споживачів щодо обсягів газу для виробничо-технологічних витрат та нормативних актів відповідача.

Оскільки позивач не довів факт існування зобов`язань у відповідача по оплаті коригуючого акту, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог.

4. Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Північно-західний апеляційний господарський суд у своїй постанові від 31.07.2019 погодився з висновками суду першої інстанції про те, що наданий позивачем коригуючий акт на підтвердження факту надання послуг з транспортування магістральними трубопроводами природного газу відповідача в жовтні 2015 року в обсязі 9607,200 тис.куб.м. на загальну суму 579890,59 грн. з ПДВ, який надісланий на адресу відповідача листом від 23.06.2016, не може бути належним та допустимим доказом в розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), оскільки позивачем здійснено коригування обсягів наданих послуг з транспортування природного газу в порушення умов п.п.3.2-3.4, 5.4 укладеного між сторонами договору.

Окрім того, апеляційний господарський суд відхилив посилання позивача на судові рішення у справі №910/3487/17, оскільки укладений між сторонами договір №/П12 від 28.09.2011 не був підставою позову у вказаній справі, оцінка вчинених дій сторонами такого договору судами не здійснювалась, а тому наведені судові рішення не є преюдиційними у справі №906/1043/18.

5. Короткий зміст вимог касаційної скарги.

У касаційній скарзі Акціонерне товариство "Укртрансгаз" просить скасувати рішення Господарського суду Житомирської області від 10.05.2019 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 31.07.2019, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Касаційну скаргу мотивовано неправильним застосуванням судами попередніх інстанцій норм матеріального права, зокрема ст. ст. 526, 530, 612 ЦК України та ст. 193 ГК України, внаслідок чого суди дійшли помилкового висновку про відсутність належним чином оформлених первинних документів, які б підтверджували факт надання позивачем послуг за жовтень 2015 року.

Скаржник зазначає про те, що ним було своєчасно та у повному обсязі виконано взяті на себе зобов`язання з транспортування природного газу, а відсутність підписаного акта про надання послуг №10-15-/ПР12/ВТВ/КОР не звільняє відповідача від виконання обов`язку, передбаченого п.5.5 договору, щодо оплати наданих послуг на загальну суму 579890,59 грн. Відповідачу були відомі всі фактичні дані щодо обсягів отриманого ним у жовтні 2015 року природного газу та його ціни для здійснення відповідних розрахунків, а тому акт №10-15-/ПР12/ВТВ/КОР лише фіксує обсяг переданого газу та є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Окрім того, скаржник наголошував на тому, що суд апеляційної інстанції мав всі правові підстави для повного задоволення позову, але не зробив цього, посилаючись на доводи, які є необґрунтованими, що свідчить про порушення апеляційним господарським судом норм процесуального права, а саме ст. ст. 7, 73, 86, 91, 236 ГПК України.

6. Узагальнений виклад позицій інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу ПАТ по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз" просить залишити скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, посилаючись на безпідставність та непідтвердженість належними доказами викладених у касаційній скарзі доводів, які не спростовують законні та обґрунтовані рішення судів попередніх інстанцій.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

7. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій з посиланням на норми права

Згідно з нормами ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. ст. 625, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч.1 ст. 509 ЦК України, ч.1 ст. 173 ГК України).

Норми ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України визначають, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

В силу вимог ст. ст. 525, 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання підлягає виконанню належним чином у встановлений строк. Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, є порушенням зобов`язання (неналежне виконання).

Між сторонами у даній справі виникли правовідносини щодо транспортування магістральними трубопроводами природного газу за договором №/П12 від 28.09.2011.

Правові засади функціонування ринку природного газу України визначає Закон України "Про ринок природного газу", згідно з частиною 1 ст. 32 якого транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами.

Порядок, строки оформлення актів наданих послуг по транспортуванню природного газу магістральними трубопроводами визначаються розділом 3 Договору №/П12 від 28.09.2011.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що вимоги позивача про стягнення з відповідача вартості послуг транспортування за жовтень 2015 року за Договором №/П12 від 28.09.2011 заявлено на підставі коригуючого акта №10-15-/П12/ВТВ/КОР, не підписаного відповідачем у справі, а також Реєстру реалізації природного газу споживачам соціальної сфери (відповідно до якого відповідачем було отримано природний газ на виробничо-технічні витрати та нормовані втрати).

Водночас, умовами розділу 3 Договору №/П12 від 28.09.2011 не передбачено складання позивачем в односторонньому порядку коригуючих актів послуг транспортування для промислових споживачів щодо обсягів газу для виробничо-технологічних витрат та нормованих витрат відповідача. Окрім того, позивачем не надано обґрунтувань з приводу того, який саме акт наданих послуг підлягає коригуванню згідно з актом №10-15-/П12/ВТВ/КОР.

Також суди встановили, що позивачем здійснено формування коригуючого акта поза межами встановленого умовами пунктів 3.2-3.4, 5.4 Договору №/П12 від 28.09.2011 строку, оскільки коригуючий акт за послуги, надані в жовтні 2015 року, оформлений та направлений відповідачу лише 23.06.2016.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач зазначав про відсутність первинних документів або інших доказів, які б підтверджували факт передачі природного газу в об`ємі 9 607,200 тис. м. куб. в жовтні 2015 року позивачу будь-ким з постачальників природного газу, внаслідок чого ставить під сумнів проведення позивачем такої господарської операції.

Суди попередніх інстанцій правильно вказали про те, що факт проведення позивачем господарських операцій з надання комплексу послуг, який стосується виконання ним зобов`язань за укладеним з відповідачем договором, повинен підтверджуватись первинними бухгалтерськими документами.

Згідно з наведеними у ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції, чинній на момент існування спірних відносин) визначенням, господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Норми ст. 9 вказаного Закону передбачають, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Також в ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" наведено перелік обов`язкових реквізитів первинних та зведених облікових документів.

Позивач вважає, що виконання ним умов договору та надання відповідних послуг підтверджується коригуючим актом №10-15-/П12/ВТВ/КОР на суму 579890,59 грн, який хоч і не підписаний відповідачем, але це не звільняє його від обов`язку оплатити надані послуги на вказану суму, а також відомостями Реєстру реалізації природного газу споживачам соціальної сфери.

Однак коригуючий акт №10-15-/П12/ВТВ/КОР та Реєстр реалізації природного газу споживачам соціальної сфери не є первинними документами у розумінні ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Жодних інших первинних бухгалтерських документів на підтвердження факту виникнення у відповідача обов`язку по оплаті коригуючого акту №10-15-/П12/ВТВ/КОР, складеного позивачем на умовах Договору №/П12 від 28.09.2011 позивач не надав.

Окрім того, коригуючий акт, заборгованість за яким є предметом спору, складений позивачем на підтвердження обсягу протранспортованого газу для потреб промислових споживачів та інших суб`єктів господарювання, тоді як інформація, що міститься в Реєстрі реалізації природного газу стосується споживачів соціальної сфери за жовтень 2015 року.

Водночас, як зазначає сам скаржник, згідно з вказаним Реєстром реалізації природного газу відповідачу було протранспортовано природний газ на виробничо-технічні витрати, але за умовами Договору №/П12 від 28.09.2011 (з урахуванням внесених змін) газ замовника, транспортування якого за цим договором здійснює газотранспортне підприємство, призначений для задоволення потреб промислових споживачів та інших суб`єктів господарювання.

Згідно з п.2.1 Договору №/П12 від 28.09.2011 (в редакції додаткової угоди №5 від 17.01.2013) підставою для транспортування газу магістральними трубопроводами є підтвердження в установленому порядку Оператором Єдиної газотранспортної системи України відповідно до щомісячного обсягу газу, виділеного для забезпечення його споживачів або на власні потреби.

З наведеного слідує, що зобов`язання щодо надання позивачем послуг з транспортування природного газу для виробничо-технологічних витрат та нормованих витрат, так само як обов`язок сплатити такі послуги, Договором №/П01 від 28.09.2011 не передбачено, що не спростовано скаржником.

При цьому колегія суддів враховує, що до аналогічних висновків у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду у постанові від 26.09.2019 у справі №902/747/18.

Враховуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, Касаційний суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про недоведення позивачем факту надання ним послуг з транспортування природного газу у жовтні 2015 року на суму 579890,59 грн. на виконання умов Договору №/П12 від 28.09.2011.

Інші доводи скаржника зводяться до переоцінки судом касаційної інстанції наявних доказів та встановлених обставин справи, спрямовані на надання касаційним судом переваги одних доказів над іншими, а також встановлення достовірності того чи іншого доказу, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно імперативних приписів частини другої статті 300 ГПК України.

За відсутності підтвердження АТ "Укртрансгаз" правомірності доводів своєї касаційної скарги, немає підстав стверджувати про порушення апеляційним господарським судом вимог статей 7, 73, 86, 91, 236 ГПК України при винесені оскаржуваної постанови від 31.07.2019.

8. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 308 ГПК України за результатами розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (ст. 309 ГПК України).

Під час касаційного розгляду Верховним Судом не встановлено порушення або неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального чи процесуального права, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" та залишення без змін рішення Господарського суду Житомирської області від 10.05.2019 і постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 31.07.2019 у даній справі.

9. Судові витрати

Оскільки суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає і підстав для скасування оскаржуваних судових рішень не вбачається, судові витрати відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на заявника касаційної скарги.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Житомирської області від 10.05.2019 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 31.07.2019 у справі №906/1043/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий, суддя Огороднік К.М.

Судді Малашенкова Т.М.

Пільков К.М.