ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2019 р. Справа №914/836/19

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Орищин Г.В.

Якімець Г.Г.

секретар судового засідання Кишенюк Н.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився ;

від відповідача: Сливка В.В. адвокат

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України №14/4 -1345 від 29.08.2019

на додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 08.08.2019 (суддя Король М.Р., повний текст рішення складено 13.08.2019.,м.Львів)

у справі № 914/836/19

за позовом Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м.Київ

до відповідача Державного комунального підприємства Стебниктеплокомуненерго, Львівська область м.Стебник

про стягнення заборгованості

та матеріали зустрічної позовної заяви

за зустрічним позовом Державного комунального підприємства Стебниктеплокомуненерго, м.Стебник Львівська область

до відповідача за зустрічним позовом Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м.Київ

про визнання недійсним пунктів договору.

ВСТАНОВИВ:

23.07.2019 Господарським судом Львівської області ухвалено рішення у справі №914/836/19, відповідно до якого суд вирішив первісний позов задоволити частково; стягнути з Державного комунального підприємства Стебниктеплокомуненерго на користь Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України 5287,44грн. пені, 2830,60грн. інфляційних втрат, 755,33грн. 3% річних та 133,10грн. судового збору; наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили; в решті позовних вимог відмовити; заяву позивача за зустрічним позовом за вх.№26051/19 від 24.06.2019р. про залишення зустрічної позовної заяви без розгляду задоволити; зустрічний позов залишити без розгляду.

26.07.2019 до Господарського суду Львівської області надійшло клопотання Державного комунального підприємства Стебниктеплокомуненерго про ухвалення додаткового рішення у справі №914/836/19.

Додатковим рішенням Господарського суду Львівської області від 08.08.2019 у справі №914/836/19 клопотання Державного комунального підприємства Стебниктеплокомуненерго задоволено. Стягнено з Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України на користь Державного комунального підприємства Стебниктеплокомуненерго 31 181,85 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткове рішення обгрунтоване тим, що витрати відповідача на професійну правничу допомогу, пов`язану з цією справою, становлять 32000,00грн., при цьому, розмір таких визначений згідно умов укладеного Договору про надання правової допомоги, підтверджений відповідними доказами та є пропорційним до предмета позову (враховуючи складність справи, в тому числі складність здійснених відповідачем контррозрахунків), з урахуванням до ціни позову (враховуючи, що 32000,00грн. становлять 9% (32000/347060,14=0,09220304?0,09) від ціни позову). Водночас, поведінка відповідача під час розгляду цієї справи не мала наслідком затягування розгляду справи.

АТ НАК Нафтогаз України подано апеляційну скаргу №14/4 - 1345 від 29.08.2019, в якій просить додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 08.08.2019 у даній справі скасувати, прийняти нове рішення, в якому зменшити розмір відшкодування витрат на правничу допомогу відповідача на 100%, посилаючись на те, що рішення винесе з порушенням норм процесуального права, без дослідження всіх істотних обставин справи, належної оцінки доказів.

Скаржник вважає, що судом не взято до уваги завищений гонорар адвоката на надання своїх послуг під час представництва інтересів відповідача під час розгляду даної справи з урахуванням цін, які встановлені на ринку юридичних послуг у даному регіоні.

ДКП Стебниктеплокомуненерго у відзиві на апеляційну скаргу просить додаткове рішення залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що судом належним чином досліджено та надано об`єктивну оцінку всім зібраним у справі доказам, обгрунтовано підтвердив доводи відповідача щодо стягнення витрат на професійну правову допомогу та дійшов законного та правильногго висновку щодо стягнення з позивача 31 181,85грн витрат на професійну правову допомогу.

В судових засіданнях представники сторін виклали доводи та заперечення щодо вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів Західного апеляційного господарського суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Окрім того, судова колегія зазначає, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Наведена правова позиція викладена у додаткових постановах Верховного Суду від 22.03.2018 у справі №910/9111/17 та від 11.12.2018 у справі №910/2170/18.

Як вбачається з матеріалів справи та правомірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до п.п.2.1.1., 4.2. укладеного 17.05.2019 між відповідачем та Адвокатським об`єднанням Айемпартнерс (надалі по тексту Адвокатським об`єднанням) договору про надання правової допомоги (надалі по тексту Договір про надання правової допомоги), розмір гонорару за ведення судової справи №914/836/19 складає орієнтовно 35 000,00грн.; конкретизований розрахунок наданої Адвокатським об`єднанням правової допомоги клієнту та конкретний розмір гонорару визначається в Акті надання послуг.

При цьому, п.4.4 договору про надання правової допомоги передбачено порядок визначення розміру гонорару, зокрема, клієнт сплачує Адвокатському об`єднанню за складення відзиву на позовну заяву 500,00грн. за кожну сторінку тексту, а також 2 000,00грн. за здійснення контррозрахунку штрафних санкцій; у випадку складення заперечення на відповідь на відзив клієнт сплачує Адвокатському об`єднанню гонорар в розмірі 500грн. за кожну сторінку тексту; за складення зустрічної позовної заяви клієнт сплачує Адвокатському об`єднанню гонорар в розмірі 4 000,00грн.; за участь в судовому розгляді справи судом першої інстанції клієнт сплачує Адвокатському об`єднанню гонорар в сумі 16 000,00грн.; клієнт додатково сплачує Адвокатському об`єднанню 2 000,00грн. за другий та кожен наступний судодень.

Відповідно до поданого разом із клопотанням (вх.№2052/19 від 26.07.2019) акту про надання правової (правничої) допомоги згідно договору про надання правової допомоги №24/07/19 від 24.07.2019, який містить детальний опис виконаних робіт (наданих послуг), Адвокатським об`єднанням, з врахуванням умов договору про надання правової допомоги, надано позивачу послуги з професійної правничої допомоги, загальна вартість яких становить 37 500,00грн. На підставі вищевказаного акту та договору про надання правової допомоги, враховуючи здійснену відповідачем оплату авансу у розмірі 10 000,00грн. (що підтверджується платіжним дорученням, копія якого міститься в матеріалах справи), Адвокатським об`єднанням сформовано та виставлено відповідачу рахунок на суму 27 500,00грн., платіжне доручення про оплату якого подано відповідачем до суду разом із клопотанням (вх.№2052/19 від 26.07.2019).

Відповідно до ч.5 ст.129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Суд першої інстанції правомірно взяв до уваги те, що з понесених відповідачем 37 500,00грн. витрат на професійну правничу допомогу лише 32 000,00грн. стосуються таких витрат, пов`язаних із розглядом справи, оскільки 5 500,00грн. з таких це витрати на професійну правничу допомогу в частині підготовки зустрічного позову (4 000,00грн.) та відповіді на відзив на зустрічну позовну заяву (1 500,00грн.), а тому, враховуючи, що на підставі поданої відповідачем заяви зустрічну позовну заяву залишено судом без розгляду, витрати на професійну правничу допомогу, пов`язану із таким зустрічним позовом, не підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи наведене, витрати відповідача на професійну правничу допомогу, пов`язану з цією справою, становлять 32 000,00грн., при цьому, розмір таких визначений згідно умов укладеного договору про надання правової допомоги, підтверджений відповідними доказами та є пропорційним до предмета позову (враховуючи складність справи, в тому числі складність здійснених відповідачем контррозрахунків), з урахуванням до ціни позову (враховуючи, що 32 000,00грн. становить 9% (32000/347060,14=0,09220304?0,09 від ціни позову). Водночас, поведінка відповідача під час розгляду цієї справи не мала наслідком затягування розгляду справи.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, до 32 000,00грн.

Відповідно до ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, скаржником належними та допустимими доказами не обгрунтовано доводів, наведених в апеляційній скарзі.

Не беруться посилання скаржника а в апеляційній скарзі на необгрунтованість судових витрат, оскільки доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката, скаржником не надано, а тому відсутні правові підстави для відмови повністю у стягненні з нього витрат відповідача на правову допомогу. Сторонами визначено гонорар у фіксованому розмірі, а відтак для його виплати не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту. Розмір гонорару сплаченого відповідачем адвокату, становить 9% від ціни позову, що на думку суду відповідає критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України.

З огляду на викладене, беручи до уваги складність даної справи, ціну позову, характер спору та обсяг опрацьованого матеріалу, пов`язаного з цією справою, оцінюючи пов`язаність витрат на правничу допомогу з розглядом справи, пропорційність, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони, в їх сукупності прийшов до висновку про достатність доказів на підтвердження наявності підстав для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 32 000,00грн, оскільки цей розмір судових витрат доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що додаткове рішення Господарського суду Львівської області у даній справі відповідає матеріалам справи, ґрунтується на вимогах чинного законодавства і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 08.08.2019 у справі №914/836/19 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

2. Судові витрати покласти на скаржника.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 06.11.2019

Головуючий суддя Галушко Н.А.

Суддя Орищин Г.В.

Суддя Якімець Г.Г.