ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2019 Справа № 904/3640/18

м.Дніпро, просп. Д. Яворницького, 65 зал №511

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),

суддів: Орєшкіна Е.В., Кощеєв І.М.

секретар судового засідання Мацекос І.М.

за участю представників:

від позивача: Бучковський С.В., довіреність №6752 від 09.07.2019, адвокат

від відповідача: Гордієнко А.І., довіреність №1 від 27.12.2018, адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.04.2019 у справі №904/3640/18 (суддя Петренко Н.Е.; рішення ухвалене о 11:45 год. у місті Дніпро, повний текст рішення складено 25.04.2019)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Київ в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Львів

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Акцепт КР", м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення штрафу у розмірі 263659,20 грн. та зобов`язання здійснити поставку товару

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Акцепт КР" (надалі - відповідач), в якому просило:

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Акцепт КР" на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця штраф у сумі 263659,20 грн.;

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Акцепт КР" здійснити поставку товару відповідно до умов договору №Л/НХ-18133 від 13.02.2018.

Позовні вимоги позивача обґрунтовані посиланням на обставини неналежного виконання відповідачем умов договору на поставку товару, а саме поставлення відповідачем товару на замовлення позивача згідно заявки НХЛьв-1/1694 від 16.02.2018 з простроченням обумовлених заявкою строків.

Відповідач заперечував на задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що заявка №НХЛьв-1/71694 від 16.02.2018, яка направлялась позивачем на адресу відповідача не була отримана. Відповідач вважає посилання позивача на інформацію з сайту "Укрпошти" не є належним доказом направлення позивачем і одержання відповідачем письмової заявки на поставку товару, оскільки ця інформація не містить жодних даних про те, хто є відправником та одержувачем, не вказано адресу одержувача, які саме документи та за яким договором за цим відправленням направлялись відповідачу. Також, відповідач звертає увагу суду на те, що між позивачем та відповідачем укладались і інші договори поставки: №Л/НХ-1713396/НЮ від 21.11.2017 і №Л/НХ-18133/НЮ від 13.02.2018. Таким чином, відповідач вважає, що відсутні підстави для застосування до відповідача штрафної санкції та зобов`язання поставити товар відповідно до умов договору №Л/НХ-18133 від 13.02.2018. Крім цього, відповідач зазначає, що всі зобов`язання за договором перед позивачем виконані своєчасно та в повному обсязі.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15.04.2019 у справі №904/3640/18 в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Акцепт КР" про стягнення штрафу у розмірі 263659,20 грн. та зобов`язання здійснити поставку товару - відмовлено в повному обсязі.

Рішення місцевого господарського суду вмотивоване тим, що позивач не довів отримання відповідачем спірної заявки щодо обсягів та строків поставки наведеної у позові партії товару, а тому з огляду на статтю 530 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку, що відсутні підстави щодо виникнення у відповідача обов`язку поставки та порушення ним строків поставки товару у розумінні пункту 5.1. Договору.

Не погодившись з означеним судовим рішенням, Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (позивач) звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій вказує, що вважає рішення суду в цій справі необґрунтованим, незаконним, а висновок суду таким, що не відповідає дійсним обставинам, які суд вважає встановленими. Вказує, що суд не з`ясував характер спірних правовідносин, обставини, що мають значення у справі - це призвело до ухвалення судом у цій справі неправильного судового рішення. Позивач вказує, зокрема, що суд не прийняв до уваги, що без письмової заявки позивача відповідач не мав права самостійно обирати строк поставки, обсяг товару та конкретне місце поставки. Отже, здійснивши поставку товару, відповідач підтвердив існування заявки, яку оспорює, так як позивачем було здійснено прийом товару згідно договору, що підтверджується відповідними актами у матеріалах справи. Тому позивач просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов позивача про стягнення на свою користь з відповідача штрафні санкції у розмірі 263659,20 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Акцепт КР" (відповідач) у відзиві на апеляційну скаргу вказує, що вважає оскаржене рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню. На підтвердження своїх заперечень відповідач вказує, що в апеляційній скарзі позивач посилається на те, що інформацію про надсилання заявки НХЛьв-1/1694 від 16.02.2018 на поставку товару можна відстежити згідно відомостей сервісу відстеження пересилань Укрпошти за ідентифікатором поштового відправлення - 071. Проте в матеріалах справи наявні офіційні листи Дніпропетровської дирекції ПАТ "Укрпошта" від 19.12.2018 №39-Ю-02-41438/3296 та №39-Ю-02-42032/3335, в яких ПАТ "Укрпошта" зазначає, що не може підтвердити дані стосовно вручення означеного поштового відправлення 071 та особи, яка його отримала.

У судовому засіданні 30.09.2019 представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити. Представник відповідача заперечував на задоволенні апеляційної скарги з підстав, зазначених у відзиві.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені такі неоспорені обставини.

Між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Акцепт КР" (Постачальник) за результатами проведення відкритих торгів на електронній системі публічних закупівель Prozorro згідно рішення Тендерного комітету від 30.01.2018, оформленого протоколом №16, був укладений Договір №Л/НХ-18133/НЮ від 13.02.2018 (далі - Договір),

Відповідно до п. 1.1. Договору Постачальник зобов`язується у 2018 році поставити Покупцеві товар, зазначений в Спецификації №1 (Додатком №1 до даного договору), а Покупець - прийняти і оплатити такий товар.

Найменування (номенклатура, асортимент) товару: (Шайба плоска ШП-1.3) Код ДК 021:2015-44530000-4 (Кріпильні деталі). Кількість товару: 372400 шт. (визначається в Специфікації № 1 (Додаток №1)) - пункти 1.2. - 1.3. Договору).

Згідно пункту 3.1. Договору ціна товару визначається даним договором і приймається сторонами в національній валюті України - гривні. Постачання здійснюється за цінами, передбаченими у Специфікації №1 (Додаток №1). Ціна за одиницю товару визначається у Специфікації №1 (Додаток №1).

Сума цього договору на момент його підписання становить: 1318296,00 грн., у тому числі ПДВ 20 % 219716,00 грн. (пункт 3.2. Договору).

Поставка товару здійснюється відповідно до вимог розділу V договору поставки.

За умовами пункту 5.1. Договору встановлено, що Постачальник здійснює поставку товару на умовах DAP за правилами "Інкотермс-2010", за реквізитами, зазначеними в заявці покупця (реквізити виробничого структурного підрозділу регіональна філія "Львівська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця").

У пункті 5.2. Договору сторонами обумовлено, що поставка товару проводиться протягом не більше 15 днів після письмової заявки Покупця (Структурний підрозділ "Служба матеріально-технічного забезпечення" регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця").

Відповідно до пункту 6.3.1. Договору Постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені договором.

Місце поставки товару: Україна, 49025, вул. Широка, 2 м. Львів, виробничий підрозділ "Головний матеріально-технічний склад" регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця". Датою поставки товару вважається дата підписання сторонами акту приймання-передачі товару (пункти 5.3., 5.4. Договору).

Пунктом 6.3.1. Договору передбачено, що постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені договором.

У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим договором. За прострочення поставки товару Постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 20% від вартості непоставленого товару (пункти 7.1., 7.2. Договору).

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до31.12.2018 року (пункт 10.1. Договору).

Сторонами підписано Специфікацію №1 до Договору на поставку шайби плоскої ШП-1.3 для рейкових скріплень типу КБ у кількості 372400 шт. на загальну суму 1318296,00 грн. (а.с.18 т.1).

На виконання умов Договору відповідачем поставлено позивачу товар у розмірі 531000,00 грн., що підтверджується видатковою накладною №РН-0000129 від 02.04.2018, приймальним актом №181 від 04.04.2018 та товарно-транспортною накладною, (а.с.24-26 т.1).

За видатковою накладною №РН-0000266 від 09.07.2018 відповідач поставив позивачеві решту товару - шайба плоска ШП-1.3 для рейкових у кількості 222400 шт. шайба на суму 787296,00 грн. (а.с.128 т.1). Прийняття цього товару Структурним підрозділом позивача - "Службою матеріально-технічного забезпечення" підтверджено також Актом приймання-передачі №2 від 10.07.2018 (а.с.129 т.1).

За платіжним дорученням №1210468 від 21.09.2018 позивач перерахував відповідачу грошові кошти в сумі 787296,00 грн. в оплату повної вартості товару (а.с.130 т.1).

Між тим, як вказує позивач, 19.02.2018 структурним підрозділом "Служба матеріально-технічного забезпечення" регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" у зв`язку з виробничими потребами та керуючись пунктом 5.2. Договору була надіслана відповідачу письмова заявка №НХЛьв-1/1694 від 16.02.2018 на поставку усього обсягу продукції на суму 1318296,00 грн. з ПДВ.

Заявку №НХЛьв-1/1694 від 16.02.2018 підписано начальником служби Регіональної філії "Львівська залізниця" структурний підрозділ "Служба матеріально-технічного забезпечення" Сенішиним І.А. (а.с.65 т.1).

Як зазначає позивач, дану заявку згідно відомостей сервісу відстеження пересилань Укрпошти (посилання http://ukrposhta.ua/vidslidkuvati-forma-poshuku), за номером ідентифікатора поштового відправлення 071, вручено адресату 28.02.2018 о 10:20.

Таким чином, позивач вважає, що поставка всього обсягу товару за договором повинна бути здійснена в термін до 15.03.2018.

Однак, як зазначає позивач, відповідачем з порушенням терміну поставки товару виконано заявку та згідно приймального акту здійснено поставку частини товару в кількості 150000 шт. на суму 531000,00 грн. з ПДВ лише 04.04.2018. Відповідно сума товару поставленого з порушенням строків становить 531000,00 грн.

Станом на 21.06.2018 сума непоставленого залишку товару становить 787296,00 грн.

З урахуванням визначеної Договором вартості товару, на підставі пункту 7.2. Договору позивач нарахував відповідачеві штраф за прострочення постачання товару, у сумі 263659,20 грн., який складається з таких нарахувань: (531 000,00 + 787 296,00) х 20% = 263 659,20 грн., де: 531000,00 грн. - сума товару поставленого з порушенням строків; 787 296,00 грн. - сума непоставленого товару; 20% - розмір штрафу згідно з пункту 7.2. Договору.

Таким чином, позивач посилається на обставини невиконання відповідачем замовлення від 16.02.2018 на поставку шайби плоскої ШП-1.3 для рейкових скріплень типу КБ у кількості 372400 шт. на суму 1318296,00 грн., у зв`язку з чим просить зобов`язати відповідача поставити товар відповідно до умов договору та стягнути нараховані штрафні санкції у розмірі 263659,20 грн. - штрафу 20% від вартості непоставленого товару, що і стало причиною виникнення спору.

Спірні правовідносини сторін виникли з приводу виконання укладеного між ними договору №Л/НХ-18133/НЮ від 13.02.2018, який за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до частини другої статті 267 Господарського кодексу України строки поставки встановлюються сторонами в договорі з урахуванням необхідності ритмічного та безперебійного постачання товарів споживачам, якщо інше не передбачено законодавством.

Стаття 712 Цивільного кодексу України визначає, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина друга статті 712 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 662 Цивільного кодексу України встановлено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Частиною першою статті 663 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (частина перша статті 530 Цивільного кодексу України).

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України та статтею 193 Господарського кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора (частини 1, 4 статті 612 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (стаття 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частина перша статті 216 Господарського кодексу України також встановлює, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Підставою для господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним порушення у сфері господарювання (частина перша статті 218 Господарського кодексу України).

Згідно з частиною першою статті 230 Господарського процесуального кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відмовляючи позивачеві в задоволення позовних вимог повністю, суд першої інстанції виходив із того, відстеження пересилання поштових відправлень на офіційному веб-сайті УДППЗ "Укрпошта" не є достовірними відомостями про надсилання/вручення поштових відправлень, а відтак і належним доказом даного факту відповідно до статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України.

Судом першої інстанції відзначено, що як свідчить офіційний лист УДППЗ "Укрпошта" від 27.12.2016 №532-Б-з/77 "Щодо надання суду інформації", під час формування даних про відстеження пересилання поштових відправлень на корпоративному сайті УДППЗ "Укрпошта", мають місце непоодинокі випадки недостовірного відображення з вини деяких операторів Центру поштового зв`язку інформації щодо вручення поштових відправлень. Таким чином, інформація про відстеження поштових відправлень не може слугувати для суду належним доказом вручення відповідачу конкретного поштового відправлення. Квитанція про оплату послуг поштового зв`язку є лише доказом оплати поштових послуг, а список групованих відправлень кореспонденції - перелік листів, підготовлених до відправки значного колу юридичних та фізичних осіб. Згідно інформації фіскального чеку та опису вкладення номер ідентифікатора поштового відправлення 071 не зареєстрований у системі УДППЗ "Укрошта". Таким чином, суд першої інстанції не знаходить законних підстав підмінювати прийняту норму закону твердженнями позивача або на власний розсуд тлумачити статті 76, 77 Господарського процесуального кодексу України.

Тому, оскільки за висновком суду першої інстанції, позивач не довів отримання відповідачем спірної заявки щодо обсягів та строків поставки наведеної у позові партії товару, з огляду на статтю 530 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку, що відсутні підстави щодо виникнення у відповідача обов`язку поставки та порушення ним строків поставки у розумінні пункту 5.1. Договору.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції не погоджується з викладеними вище висновками суду першої інстанції з таких мотивів.

Частина перша статті 2 Господарського процесуального кодексу України визначає, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 Господарського процесуального кодексу України).

Стаття 13 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень статей 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів, відбувається, зокрема, в підготовчому проваджені (пункт 3 частини першої статті 177 Господарського процесуального кодексу України).

Предметом спору у цій справі є дві матеріально-правові вимоги: про стягнення неустойки у вигляді штрафу та про зобов`язання здійснити поставку товару.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, умовами укладеного між сторонами Договору визначено строк поставки товару, а саме: поставка товару здійснюється протягом 15 календарних днів після письмової заявки покупця.

Відтак, однією з передумов виконання відповідачем своїх зобов`язань з поставки товару є отримання ним письмової заявки покупця.

Виходячи з предмету спору та характеру спірних правовідносин у цій справі підлягає встановленню, зокрема, факт направлення позивачем відповідачу заявки на поставку товару, а також факт отримання відповідачем такої заявки, відповідна календарна дата отримання заявки, з якої є можливим обрахунок строку для виконання заявки та обрахунок строку, протягом якого допущено прострочення поставки товару.

Стаття 73 Господарського процесуального кодексу України, визначає докази як будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу положень статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 78 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом першої інстанції правильно встановлено, що позивач, нарахувавши відповідачеві штраф в сумі 263659,20 грн. - 20% від вартості несвоєчасно поставленого товару та заявивши вимоги про його стягнення в судовому порядку, стверджує, що заявка №НХЛьв-1/1694 від 16.02.2018 на поставку усього обсягу продукції на суму 1318296,00 грн. з ПДВ була направлена ним на адресу відповідача засобами поштового зв`язку та вручена адресату особисто 28.02.2018.

Доказом направлення та вручення відповідачу заявки на поставку товару, за твердженням позивача, є інформація, зазначена на сайті сервісу відстеження пересилань Укрпошти (посилання http://ukrposhta.ua/vidslidkuvatі-forma-poshuku), за номером ідентифікатора поштового відправлення 071 письмова заявка вручена адресату особисто 28.02.2018 о 10:20.

На підтвердження факту направлення замовлень відповідачу на поставку товару позивач надав в матеріали справи:

- копію заявки від 16.02.2018 №НХЛьв-1/1694 на поставку 372400 шт. товару - шайба плоска ШП-1.3 для рейкових скріплень типу КБ на суму 219716,00 грн. (а.с.23 або 65 т.1);

- оригінал фіскального чеку ПАТ "Укрпошта" від 19.02.2018 про надання послуги з відправлення поштової кореспонденції за ідентифікатором №071 (а.с.144 т.1);

- оригінал опису вкладення у цінний лист, яким підтверджено відправлення на адресу ТОВ "Акцепт КР" Заявки на поставку №НХЛьв-1/1694 від 16.02.2018 (а.с.145 т.1).

Також позивач навів посилання на електронний доказ, який міститься на сайті сервісу відстеження пересилань Укрпошти (посилання http://ukrposhta.ua/vidslidkuvatі-forma-poshuku), та стверджував, що за номером ідентифікатора поштового відправлення 071 письмова заявка вручена адресату особисто 28.02.2018 о 10:20.

На підтвердження своїх заперечень факту отримання Заявки на поставку №НХЛьв-1/1694 від 16.02.2018 відповідач надав в матеріали справи:

- копію листа Дніпропетровської дирекції ПАТ "Укрпошта" №39-Ю-02-41438/3296 від 19.12.2018 (а.с.161 т.1);

- копію запиту ТОВ "Акцепт КР" за №430 від 18.12.2018 (а.с.162 т.1);

- копію листа Дніпропетровської дирекції ПАТ "Укрпошта" №39-Ю-02-42032/3335 від 27.12.2018 (а.с.163 т.1);

- копію запиту ТОВ "Акцепт КР" за №431 від 19.12.2018 (а.с.164 т.1).

Як зазначено в листі Дніпропетровської дирекції ПАТ "Укрпошта" №39-Ю-02-41438/3296 від 19.12.2018, пошта не має можливості підтвердити дані стосовно дати вручення поштового відправлення №071 та особи, яка його отримала. При цьому доведено до відома, що під час формування даних про відстеження пересилання поштових відправлень на корпоративному сайті ПАТ "Укрпошта", мають місце випадки недостовірного відображення з вини де яких операторів поштового зв`язку інформації щодо вручення поштових відправлень. Тому інформація про відстеження поштових відправлень не може бути належним доказом вручення адресату конкретного поштового відправлення.

До того ж, з листа Дніпропетровської дирекції ПАТ "Укрпошта" №39-Ю-02-42032/3335 від 27.12.2018 убачається, що на відділенні поштового зв`язку №65 м. Кривого Рогу порядок доставки поштових відправлень на адресу ТОВ "Акцепт КР" не визначений та немає довіреності, оформленої в установленому порядку, на представника, уповноваженого на одержання реєстрованих поштових відправлень (крім рекомендованих).

Суд першої інстанції вважає, що оскільки, як зазначено підприємством поштового зв`язку у вказаних вище листах, під час формування даних про відстеження пересилання поштових відправлень на корпоративному сайті ПАТ "Укрпошта" з вини операторів можуть мати випадки недостовірного відображення інформації щодо вручення поштових відправлень, то інформація про відстеження поштових відправлень не може слугувати для суду належним доказом вручення відповідачу конкретного поштового відправлення.

Відносини у сфері надання послуг поштового зв`язку регулюються Конституцією України, Законом України "Про поштовий зв`язок" та іншими законами України і прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до положень статті 13 Закону України "Про поштовий зв`язок" послуги поштового зв`язку надаються на договірній основі згідно з Правилами надання послуг поштового зв`язку, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, та повинні відповідати встановленим нормам якості. У договорі про надання послуг поштового зв`язку, якщо він укладається у письмовій формі, та у квитанції, касовому чеку тощо, якщо договір укладається в усній формі, обов`язково зазначаються найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість. Договір про надання послуги поштового зв`язку вважається укладеним після оплати користувачем вартості цієї послуги, якщо інше не передбачене відповідними договорами.

Порядок надання послуг поштового зв`язку врегульовано Правилами надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270 (надалі - Правила в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 8 вказаних Правил (в редакції, що діяла на момент відправлення позивачем означеної заявки) до внутрішніх поштових відправлень належать, зокрема: листи - прості, рекомендовані, з оголошеною цінністю.

Пункт 11 вказаних Правил визначає, що поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю.

Відповідно до пункту 17 вказаних Правил внутрішні реєстровані поштові відправлення (крім прямих контейнерів), поштові перекази можуть прийматися для пересилання з рекомендованим повідомленням про їх вручення в письмовому вигляді, через смс-повідомлення або повідомлення, що підтримуються засобами Інтернету, на вибір користувача.

За приписами пункту 21 вказаних Правил адресат реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу інформується про надходження адресованого йому поштового відправлення, поштового переказу через смс-повідомлення, повідомлення, що підтримується засобами Інтернету, або повідомлення у паперовому вигляді за встановленим оператором поштового зв`язку зразком.

Відповідно до пункту 59 вказаних Правил внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення.

Пункт 89 вказаних Правил встановлює, що реєстровані поштові відправлення вручаються, кошти за поштовими переказами виплачуються одержувачам за умови пред`явлення ними паспорта громадянина України, паспорта громадянина України для виїзду за кордон, військового квитка для військовослужбовця строкової служби, посвідчення народного депутата України, документа, що замінює паспорт, паспорта іноземного громадянина з візою або посвідки на постійне чи тимчасове проживання на території України іноземного громадянина, інших документів, що посвідчують особу згідно із законодавством.

Згідно з пунктом 90 вказаних Правил адресат може уповноважити іншу особу на одержання адресованого йому поштового відправлення, коштів за поштовим переказом за довіреністю, що оформляється в установленому законодавством порядку.

Довіреність на одержання поштового відправлення, коштів за поштовим переказом може бути посвідчена нотаріально, посадовою особою організації, в якій довіритель працює, навчається, перебуває на стаціонарному лікуванні, або за місцем його проживання. Після пред`явлення оригіналу довіреності її копія залишається в об`єкті поштового зв`язку.

За пунктом 91 вказаних Правил інформація про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу надсилається адресату у вигляді смс-повідомлення за номером мобільного телефону, зазначеним на поштовому відправленні, поштовому переказі, а у разі відсутності номера мобільного телефону - шляхом вкладення до абонентської поштової скриньки бланку повідомлення встановленого зразка.

За бажанням адресата реєстроване поштове відправлення, поштовий переказ можуть бути доставлені йому за поштовою адресою, зазначеною відправником, кур`єром за додаткову плату.

Відповідно до пункту 94 вказаних Правил порядок доставки поштових відправлень, поштових переказів, повідомлень про вручення поштових відправлень, поштових переказів, періодичних друкованих видань юридичним особам узгоджується оператором поштового зв`язку разом з юридичною особою. Для отримання поштових відправлень юридична особа повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України "Про поштовий зв`язок", цих Правил.

Прості та рекомендовані поштові відправлення, повідомлення про надходження поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, періодичні друковані видання, адресовані юридичним особам, можуть доставлятися з використанням абонентських поштових скриньок, що встановлюються на перших поверхах приміщень чи інших доступних для цього місцях або у канцелярії, експедиції тощо, розміщені на перших поверхах приміщень, чи видаватися в приміщеннях об`єкта поштового зв`язку представникам юридичних осіб, уповноваженим на одержання пошти.

У разі вручення рекомендованих поштових відправлень, рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлень про надходження поштових відправлень з використанням абонентської поштової скриньки згідно з укладеним договором датою вручення вважається дата їх вкладення до скриньки.

Відправлення "EMS", адресовані юридичним особам, можуть видаватися їх представникам, уповноваженим на одержання пошти, у приміщенні адресата.

Відповідно до пункту 95 вказаних Правил у разі відсутності або несправності абонентської поштової скриньки, невиконання вимог щодо її встановлення, відсутності договору юридичної особи з оператором поштового зв`язку про доставку пошти оператор поштового зв`язку зобов`язаний письмово повідомити користувача послуг поштового зв`язку про свою відмову від доставки адресованих йому поштових відправлень, періодичних друкованих видань.

Відповідно до пункту 99 вказаних Правил реєстровані поштові відправлення (крім рекомендованих), адресовані юридичним особам, видаються їх представникам, уповноваженим на одержання пошти, в об`єкті поштового зв`язку на підставі довіреності, оформленої в установленому порядку. Копія довіреності, засвідчена в установленому порядку, зберігається в об`єкті поштового зв`язку.

Відповідно до пункту 101 вказаних Правил у разі коли адресата неможливо повідомити про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу за номером телефону, зазначеним відправником у поштовій адресі, до його абонентської поштової скриньки вкладається повідомлення про надходження такого поштового відправлення, поштового переказу.

Пункт 104 вказаних Правил встановлює, що поштові перекази, посилки, листи чи бандеролі з оголошеною цінністю, а також прямі контейнери, згруповані поштові відправлення з позначкою "Консигнація", відправлення "EMS", міжнародні поштові відправлення з оголошеною цінністю, дрібні пакети, мішки "M" видаються адресату за умови пред`явлення ним документа, що посвідчує особу, або уповноваженій ним особі за умови пред`явлення нею документа, що посвідчує особу, та відповідної довіреності, засвідченої в установленому законодавством порядку.

У відповідності до пункту 108 вказаних Правил поштові відправлення з позначкою "З описом" та поштові відправлення, щодо яких складено відповідний акт, розкриваються працівником поштового зв`язку у присутності одержувача на його вимогу.

У разі коли під час розкриття таких поштових відправлень нестачу, пошкодження, зіпсуття чи заміну вкладення не буде виявлено, видача їх проводиться в установленому порядку. У разі виявлення нестачі, заміни, повного або часткового пошкодження чи зіпсуття вкладення працівник поштового зв`язку складає акт у трьох примірниках, який підписується ним, керівником об`єкта поштового зв`язку і одержувачем. Один примірник акта видається одержувачу.

У разі коли одержувач не вимагає розкриття поштового відправлення, що надійшло з позначкою "З описом", перевірці підлягає лише його маса, про що працівник поштового зв`язку робить позначку на зворотному боці повідомлення про надходження, яка засвідчується підписом одержувача.

Згідно з пунктом 114 вказаних Правил одержувач може відмовитися від одержання поштового відправлення, коштів за поштовим переказом, про що на поштовому відправленні, бланку поштового переказу або повідомленні про надходження поштового відправлення, поштового переказу робиться відповідна позначка, яка засвідчується його підписом. Підпис представника юридичної особи, уповноваженого на одержання пошти, скріплюється печаткою (за наявності) цієї юридичної особи. Такі поштові відправлення, поштові перекази повертаються за зворотною адресою.

У разі коли одержувач відмовляється засвідчити своїм підписом факт відмови від одержання поштового відправлення, коштів за поштовим переказом, такі поштове відправлення, поштовий переказ зберігаються в приміщенні об`єкта поштового зв`язку протягом установленого пунктом 116 цих Правил строку (крім рекомендованих листів з позначкою "Судова повістка"), після закінчення якого - повертаються поштовим оператором за зворотною адресою.

За приписами пункту 117 вказаних Правил поштові відправлення, поштові перекази повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі його письмової заяви, письмової відмови адресата від одержання чи закінчення встановленого строку зберігання.

Поштові відправлення, поштові перекази повертаються також у разі неможливості вручити їх через неправильно зазначену адресу або її відсутність (змита, відірвана чи пошкоджена в інший спосіб) та з інших причин, які не дають змоги оператору поштового зв`язку виконати обов`язки щодо пересилання поштових відправлень, поштових переказів.

Невручені міжнародні поштові відправлення надсилаються до місця міжнародного поштового обміну, з якого вони були одержані.

У разі повернення внутрішніх реєстрованих поштових відправлень, крім рекомендованих, з відправника або одержувача стягується плата згідно із встановленими тарифами. За повернення з-за кордону або досилання посилки відповідно з відправника стягується додаткова плата за її пересилання згідно з положеннями актів Всесвітнього поштового союзу.

Відповідно до пункту 118 вказаних Правил невручені одержувачам або відправникам поштові відправлення, поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку протягом строку, визначеного цими Правилами. Після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення вважаються такими, що не вручені, поштові перекази - не виплачені. Невручені поштові відправлення зберігаються об`єктом поштового зв`язку до закінчення шестимісячного строку з дня прийняття їх для пересилання, невиплачені поштові перекази - протягом трьох років з дня прийняття їх для пересилання.

Протягом зазначеного строку відправник/адресат може звернутися до оператора поштового зв`язку щодо одержання такого поштового відправлення, коштів за таким поштовим переказом.

Також об`єктами поштового зв`язку протягом шести місяців зберігаються вийняті з поштових скриньок прості поштові картки та листи без адреси або з неповною чи скороченою адресою, посилки з пошкодженими адресами та поштові відправлення, пошкоджені під час обробки чи транспортування, які неможливо відправити за призначенням або повернути відправнику.

Положеннями пунктів 121 та 122 вказаних Правил врегульовано порядок повернення поштових відправлень відправникам.

Частина сьома статті 18 Закону України "Про поштовий зв`язок" встановлює, що у разі неможливості вручити адресатам поштові відправлення (поштові перекази) вони повертаються відправникам. У разі неможливості вручити адресатам та відправникам поштові відправлення (поштові перекази) вони зберігаються в об`єктах поштового зв`язку протягом шести місяців з дня їх приймання.

З наведених вище положень Закону України "Про поштовий зв`язок" та Правил надання послуг поштового зв`язку колегія суддів убачає, що належним доказом отримання цінного листа адресатом (який було відправлено без рекомендованого повідомлення про їх вручення) у відправника може бути смс-повідомлення, повідомлення, що підтримується засобами Інтернету, або повідомлення у паперовому вигляді за встановленим оператором поштового зв`язку зразком.

Разом із цим, оскільки судом встановлено, що позивачем означену заявку було відправлено цінним листом з описом вкладення без рекомендованого повідомлення про їх вручення в письмовому вигляді, наразі у позивача у випадку фактичного отримання такого відправлення (оскільки доказів відмови адресата від отримання означеного поштового відправлення або повернення поштою цього відправлення його відправникові в матеріали справи також не надано) не може бути інших належних та достовірних доказів отримання цього листа одержувачем (відповідачем), окрім інформації - відстеження означеного відправлення за його трек-номером, яка зазначається на веб-сайті ПАТ "Укрпошта".

Отже, суд першої інстанції невірно зазначив, що інформація про відстеження пересилання поштових відправлень на офіційному веб-сайті ПАТ "Укрпошта" не може вважатися достовірними відомостями про надсилання/вручення поштових відправлень, а відтак і належним доказом даного факту, відповідно до статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України. Докази, що містять таку інформацію мають оцінюватися судом у сукупності з іншими доказами.

Щодо ж безпосередньо самого факту отримання відповідачем означеної заявки від 16.02.2018 №НХЛьв-1/1694, то колегія суддів вважає, що сукупність наданих у справі інших належних та достовірних доказів вказує на те, що ця заявка дійсно була отримана відповідачем.

Так судом першої інстанції не надано належної оцінки доказам позивача, які достовірно підтверджують факт прийняття ПАТ "Укрпошта" 16.02.2018 до пересилання на адресу відповідача цінного листа з описом вкладення, яким підтверджено, що таким вкладенням була саме заявка від 16.02.2018 №НХЛьв-1/1694.

Колегія суддів вважає, що зі змісту відповідей Дніпропетровської дирекції ПАТ "Укрпошта" у листах за №39-Ю-02-41438/3296 від 19.12.2018 та за №39-Ю-02-42032/3335 від 27.12.2018 на відповідні запити ТОВ "Акцепт КР" не спростовано факт прийняття від позивача до відправлення на адресу відповідача означеного поштового відправлення, а також не зазначено коли і ким це відправлення було отримано чи причин, за яких адресат не отримав це відправлення, чи було це відправлення повернуто відправнику тощо. При цьому ПАТ "Укрпошта" висловлені припущення, що відсутність такої інформації може мати місце внаслідок помилок операторів поштового зв`язку. Таким чином, підприємство поштового зв`язку дійсно не надало інформації про особу яка отримала означене поштове відправлення та дату такого отримання, проте не спростувало сам факт прийняття його до виконання.

Також колегія суддів погоджується з аргументами позивача, що враховуючи умови пункту 5.1. Договору про те, що постачальник здійснює поставку товару за реквізитами, зазначеними в Заявці Покупця, наявні в матеріалах справи Видаткова накладна №РН-0000129 від 02.04.2018 про поставку частини товару на суму 531000,00 грн. на адресу Регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" та Приймальний акт №1 81 від 04.04.2018 про приймання цих матеріальних цінностей позивачем - підтверджують факт отримання відповідачем означеної вище заявки.

Таким чином, ненадання позивачем прямих (належних та достовірних - за номером ідентифікатора поштового відправлення 071) доказів того, що письмова заявка вручена адресату особисто 28.02.2018 о 10:20 год. не позбавляє суд можливості встановити це факт за сукупністю інших доказів у цій справі.

З матеріалів справи також вбачається, що провадження у суді першої інстанції з розгляду цієї справи зупинялось до завершення розгляду іншої справи Господарським судом Дніпропетровської області подібної справи за №904/3770/18 за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Акцепт КР" про стягнення штрафу у розмірі 87175,92 грн. та зобов`язання вчинити певні дії, однак як встановлено колегією суддів суду апеляційної інстанції, судом першої інстанції при вирішенні спору у цій справі не приймались до уваги будь-які факти, встановлені у справі №904/3770/18. У зв`язку з чим колегія суддів також не знаходить підстав для аналізу та врахування у даному спорі таких фактів.

Разом із тим, судом першої інстанції правильно встановлено, а матеріалами справи підтверджено, що в подальшому, відповідачем поставлено товар у розмірі 787296,00 грн., що підтверджується видатковою накладною №РН-0000266 від 09.07.2018, актом приймання - передачі №2 від 10.07.2018 (арк. справи 128-129).

Таким чином, за станом на 09.07.2018 позивач здійснив поставку товару у повному обсязі згідно умов Договору №Л/НХ-18133 від 13.02.2018, а за станом на 21.09.2018 відповідачем здійснено повну оплату цього товару.

Статті 598 та 599 Цивільного кодексу України та стаття 202 Господарського кодексу України визначають, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах. встановлених договором або законом, зокрема, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, оскільки відповідачем станом на момент розгляду справи вже виконані у повному обсязі взяті на себе зобов`язання за вказаним Договором з поставки позивачеві товару на загальну суму 1318296,00 грн., такі його зобов`язання вважаються припиненими.

Позовна заява, яка є предметом розгляду у цій справі, подана до суду 10.08.2018 (направлена поштою).

Відтак позовні вимоги позивача про зобов`язання відповідача здійснити поставку товару відповідно до умов вказаного Договору, на момент пред`явлення позовної заяви, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, не в силу того, що позивачем не було доведено факт направлення заявки на поставку товару, а в силу повного виконання цих зобов`язань.

Щодо решти вимог позивача про стягнення з відповідача суми 263659,20 грн. штрафу, то колегія суддів, враховуючи встановлені вище обставини, які свідчать про прийняття до виконання відповідачем Заявки НХЛьв-1/1694 від 16.02.2018, але виконання цієї заявки з простроченням обумовлених договором строків, щонайменше з 28.02.2018 по 09.07.2018, доходить висновку про порушення відповідачем своїх зобов`язань, встановлених пунктом 6.3.1. цього Договору.

Судом апеляційної інстанції перевірені складений позивачем розрахунок штрафу та визнаний обґрунтованим, оскільки здійснені позивачем нарахування відповідають наведеним вище умовам Договору, встановленим судом фактичним обставинам справи та положенням чинного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

За викладеного вище колегія суддів доходить висновку, що в оскарженому судовому рішенні судом першої інстанції має місце неправильне застосування норм процесуального законодавства та невідповідність висновків, викладених в рішенні, обставинам справи, що є підставою для задоволення вимог апеляційної скарги позивача про скасування такого рішення та ухвалення судом апеляційної інстанції нового рішення, яким позовні вимоги позивача слід задовольнити частково, а саме шляхом стягнення з відповідача на користь позивача штрафу в сумі 263659,20 грн. У решті позовних вимог позивача про зобов`язання відповідача здійснити поставку товару відповідно до умов договору №Л/НХ-18133 від 13.02.2018 - слід відмовити, як необґрунтованих.

Згідно з частиною чотирнадцятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням результатів розгляду справи, колегія суддів покладає на обидві сторони судові витрати у цій справі пропорційно розміру задоволених позовних вимог (майнових та немайнових).

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 277 ч.1 пп. 3 і 4, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" - задовольнити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.04.2019 у справі №904/3640/18 - скасувати повністю та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Акцепт КР" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" штраф у сумі 263 659 грн. 20 коп.

У решті позовних вимог про зобов`язання Товариство з обмеженою відповідальністю "Акцепт КР" здійснити поставку товару відповідно до умов договору №Л/НХ-18133 від 13.02.2018 - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Акцепт КР" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" суму 3795 грн. 89 коп. судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, суму 5 693 грн. 84 коп. судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Доручити Господарському суду Дніпропетровської області видати відповідні накази.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повна постанова складена 01.11.2019.

Головуючий суддя І.М. Подобєд

Суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя І.М. Кощеєв