ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" жовтня 2019 р. Справа№ 01/5026/333/2011
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого: Верховця А.А.
суддів: Пантелієнка В.О.
Доманської М.Л.

За участю секретаря судового засідання Берегової Н.М.
та представників сторін:
від Військової частина НОМЕР_1 : Матієнко О.Б. довіреність №746 від 03.09.19;
від Міністерства оборони України: Бабін Д.А. довіреність №220/600/Д від 20.12.18.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 13.08.2019 за результатами розгляду заяви Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України №4851 від 03.06.2019 про визнання поточним кредитором

у справі №01/5026/333/2011 (суддя Хабазня Ю.А.)
за заявою ініціюючого кредитора Управління Пенсійного фонду України в Соснівському районі м.Черкаси,
до боржника Державного підприємства "Черкаське будівельно-монтажне управління"
про визнання банкрутом,
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 13.08.2019 у справі №01/5026/333/2011 у задоволенні заяви Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 03.06.2019 №4851 про визнання кредиторських вимог відмовлено повністю.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, Військова частина НОМЕР_1 звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою №750/1 від 04.09.2019, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Черкаської області від 13.08.2019 у справі №01/5026/333/2011 та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву Військової частини НОМЕР_1 про визнання кредиторських вимог.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначає, що місцевий господарський суд не дослідив всіх обставин справи та не встановив чи мали місце факти, якими обґрунтовувались вимоги Військової частини НОМЕР_1 та якими доказами вони підтверджуються.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.09.2019 апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 у справі №01/5026/333/2011 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Верховець А.А., Доманська М.Л., Пантелієнко В.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.09.2019 апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 13.08.2019 у справі №01/5026/333/2011 залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України.
30.09.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів (канцелярія) від Військової частини НОМЕР_1 надійшла заява про долучення до матеріалів справи доказів, згідно якої скаржник просив суд долучити докази надсилання копії скарги іншим учасникам у справі про банкрутство. Крім того скаржник просив суд розглянути клопотання Військової частини НОМЕР_1 про поновлення строків на апеляційне оскарження та відстрочення сплати судового збору на 30 днів.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.10.2019 клопотання Військової частини НОМЕР_1 про відстрочення сплати судового збору (у розмірі 5 763,00 грн) на 30 днів задоволено частково; відстрочено Військовій частині НОМЕР_1 сплату судового збору у розмірі 5 763,00 грн до дня судового засідання; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 13.08.2019 у справі №01/5026/333/2011, справу призначено до розгляду на 29.10.2019.
Відзиви на апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 до суду апеляційної інстанції не надходили.
В судовому засіданні 29.10.2019 представник скаржника повідомив, що на рахунок військової частини надійшли грошові кошти для сплати судового збори, а тому просив суд надати час для здійснення оплати судового збору за подачу апеляційної скарги.
Колегія суддів заслухавши пояснення скаржника, враховуючи обставини несплати судового збору та беручи до уваги роз`яснення суду касаційної інстанції (якщо строк (строки), на який (які) судом було відстрочено або розстрочено сплату судового збору, закінчився, а таку сплату не здійснено, господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи може своєю ухвалою продовжити цей строк (але не довше, ніж до прийняття судового рішення по суті справи), або звільнити сторону від сплати судового збору, або стягнути несплачену суму судового збору при прийнятті судового рішення), дійшла висновку про можливість розподілу судових витрат за результатами розгляду апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 у розмірі 236929,56 грн.
В судове засідання представники боржника не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Застосовуючи, згідно з частиною 1 статті 3 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суддя зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").
Відтак враховуючи, що явка сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась, участь в судовому засіданні є правом, а не обов`язком сторін, беручи до уваги строк розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 за відсутності представників боржника за наявними матеріалами справи.
Представник скаржника вимоги апеляційної скарги підтримав, просив суд апеляційну скаргу задовольнити, скасувати ухвалу Господарського суду Черкаської області від 13.08.2019 у справі №01/5026/333/2011 та прийняти нове рішення про визнання кредиторських вимог Військової частини НОМЕР_1 .
Представник Міністерства оборони України при вирішенні питання про задоволення апеляційної скарги поклався на розсуд суду.
В судовому засіданні 29.10.2019, згідно ст. 240 Господарського процесуального кодексу (далі за текстом ГПК) України, оголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Відповідно до ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Статтею 271 ГПК України передбачено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон).
Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши думку скаржника, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали норм матеріального та процесуального законодавства, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 не підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалами Господарського суду Черкаської області: від 21.02.2011 порушено провадження у справі про банкрутство ДП "Черкаське будівельно-монтажне управління", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, накладено арешт на все майно боржника; від 05.04.2011 введено процедуру розпорядження майном; від 02.09.2011 затверджено реєстр вимог кредиторів на суму 3 167 101,20 грн. В ухвалі суду встановлено, що вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення 30-денного строку після опублікування оголошення про порушення справи про банкрутство боржника, або не заявлені взагалі не розглядаються і вважаються погашеними; від 09.11.2011 затверджено мирову угоду, провадження у справі припинено, скасовано арешт на майно боржника; від 18.03.2014 розірвано мирову угоду, введено процедуру розпорядження майном боржника; від 24.10.2017 введено процедуру санації боржника строком на дванадцять місяців, призначено керуючим санацією керівника боржника Доманського В.М. і розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Звєздічева М.О., зобов`язано керуючого санацією протягом трьох місяців з дня винесення ухвали підготувати та подати в установленому порядку на затвердження суду план санації; від 29.05.2018 строк подання плану продовжено до 24.06.2018.
Постановою Господарського суду Черкаської області від 16.10.2018 припинено процедуру санації Державного підприємства "Черкаське будівельно-монтажне управління"; боржника визнано банкрутом; ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Звєздічева М.О.
17.10.2018 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет здійснено офіційне оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури за №54858, у якому встановлено граничний строк на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника: протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.
05.06.2019 до Господарського суду Черкаської області звернулась Військова частина НОМЕР_1 із заявою про визнання поточних грошових вимог до боржника у розмірі 236 929,56 грн., з яких: 3 842,00 грн. судові витрати, 233 087,56 грн. основний борг.
В обґрунтування заяви про визнання кредиторських вимог Військова частина НОМЕР_1 зазначила, що протягом 2000-2003 років між Військовою частиною НОМЕР_1 та Військовою частиною НОМЕР_2 (перейменовано на Державне підприємство "Черкаське будівельно-монтажне управління") було укладено ряд договорів на виконання ремонтних робіт на об`єктах Військової частини НОМЕР_1 (договір №7 від 12.06.2000, договір №23 від 22.05.2001, договір №14/26 від 02.09.2002, договір №32 від 02.10.2002, договір №8 від 30.05.2003).
У відповідності до умов цих договорів, Військова частина НОМЕР_2 зобов`язувалась виконати власними і залученими засобами ремонтні роботи на об`єктах Військової частини НОМЕР_1 ; Військова частина НОМЕР_1 зобов`язалась сплатити кошти та передати будівельні матеріали необхідні для проведення ремонтних робіт.
За твердженнями заявника, Військова частина НОМЕР_1 свої зобов`язання виконала в повному обсязі на суму 1 590 981,75 грн., проте Військова частина НОМЕР_2 свої зобов`язання виконала частково, на суму 1 357 894,19 грн. (згідно акту звірки розрахунків станом на 01.08.2005).
Отже, за твердженнями заявника, за Державним підприємством "Черкаське будівельно-монтажне управління" рахується заборгованість в сумі 233 087,56 грн.
Ліквідатор банкрута у повідомленні від 20.06.2019 №02-19/62 (про результати розгляду грошових вимог заявника) заперечував проти задоволення грошових вимог Військової частини НОМЕР_1 в розмірі 236 929,56 грн., вказавши при цьому, що вони не підлягають визнанню та включенню до реєстру вимог кредиторів у зв`язку із пропуском заявником встановленого ч. 2 ст.14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" строку їх подання.
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 13.08.2019 відмовлено у задоволенні заяви Військової частини НОМЕР_1 про визнання кредиторських вимог.
Приймаючи дане рішення суд першої інстанції, за результатом розгляду наданих заявником документів, дійшов висновку про недоведеність вимог заявника та не підтвердження грошових вимог належними доказами, у зв`язку з чим, відмовив у їх визнанні.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Зі змісту заяви Військової частини НОМЕР_1 про визнання кредиторських вимог слідує, що грошова заборгованість в розмірі 236 929,56 грн. виникла згідно договорів укладених між боржником та заявником у період з 2000-2003 років. Провадження у справі про банкрутство ДП "Черкаське будівельно-монтажне управління" порушено 21.02.2011. А відтак, враховуючи положення Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», заявлені грошові вимоги Військової частини НОМЕР_1 є конкурсними вимогами, а не поточними, як помилково зазначає заявник.
Відповідно до норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (від 14.05.1992 №2343-XII із змінами, внесеними до набрання чинності Законом України №4212-VI від 22.12.2011, тобто до 19.01.2013, далі Закон №2343-XII):
абз.6, 7 ч.1 ст.1. Кредитор - юридична або фізична особа, яка має у встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника (…). Конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство. (…) Поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; грошове зобов`язання - це зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України.
ч. 1 ст.14. Конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують;
ч .2 ст.14. Вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.
В силу приписів названих норм, здійснюючи правову оцінку заявлених кредиторських вимог, господарський суд має виходити з законності виникнення цих кредиторських вимог та підтвердженості наданими доказами у справі вказаних вимог.
Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно норм ст.ст. 76, 77 ГПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
При цьому, у справі про банкрутство господарський суд встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору.
Разом з тим слід зазначити, що господарський суд у справі про банкрутство не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору.
Дослідженням матеріалів справи встановлено, що кредиторські вимоги Військової частини НОМЕР_1 до боржника - ДП "Черкаське будівельно-монтажне управління" у розмірі 233 087,56 грн. ґрунтуються на договорах на виконання ремонтних робіт №7 від 12.06.2000, №23 від 22.05.2001, №14/26 від 02.09.2002, №32 від 02.10.2002, №8 від 30.05.2003, наданих заявником до заяви про визнання кредиторських вимог.
Умовами даних договорів передбачено, що Військова частина НОМЕР_1 (замовник) доручає, а Військова частина НОМЕР_2 (підрядник) (перейменовано на Державне підприємство "Черкаське будівельно-монтажне управління") виконує власними і залученими силами і засобами ремонт об`єктів та споруд замовника згідно графіка виробництва, що є невід`ємною частиною договорів, здає в обумовлені строки об`єкти замовнику.
Замовник забезпечує фінансування ремонту об`єктів та споруд згідно виконаних робіт.
Замовник має право здійснювати фінансування об`єктів у вигляді авансу в передбаченому договорами розмірі (30%, 50%).
Розрахунки між сторонами проводяться за фактично виконані роботи по фактичним затратам підрядчика, на підставі пред`явлених актів по формі 2в та формі 3, підписаними уповноваженими представниками сторін.
Виконання умов зазначених договорів Військова частина НОМЕР_1 підтверджує наданими до матеріалів справи: телеграмами, розпорядженнями, планом розподілу грошових коштів, листуванням між замовником та підрядником, актами приймання виконаних робіт, довідками про хід виконання ремонтних робіт, довідками про рух матеріалів, довідками про варість виконаних підрядних робіт, актами звіряння розрахунків.
Надаючи правову оцінку наданим Військовою частиною НОМЕР_1 документальним доказам колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно ч. 1 до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України)
За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного (господарського) законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним є виконання зобов`язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.
До договору на виконання ремонтних робіт застосовуються положення про підряд.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Відповідно до ч. 2 ст. 875 ЦК України договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.
За договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. (ч. 1 ст. 875 ЦК України)
В силу ст. 877 ЦК України, підрядник зобов`язаний здійснювати будівництво та пов`язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису,що визначає ціну робіт. Підрядник зобов`язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду.
В силу вимог ч. 4 ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами.
Наказом Державного комітету статистики України та Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №416/299 від 29.12.2000 «Про затвердження типових форм первинних документів з обліку в будівництві» затверджені типові форми первинних облікових документів з обліку у будівництві N КБ-2в "Акт приймання виконаних будівельних робіт" та N КБ-3 "Довідка про вартість виконаних підрядних робіт та витрати".
Вказані документи в силу вимог законодавства повинні містити інформацію про замовника, підрядника, номер та дату договору (контракту), найменування будівництва та його адресу, найменування об`єкта, вартість виконаних будівельно-монтажних робіт зданих замовнику, а також про витрати, пов`язані з виконанням цього обсягу робіт.
Таким чином, виходячи з аналізу наведених норм, виконання підрядних робіт, в тому числі і робіт з капітального та поточного ремонту приміщень та їх оздоблення, оформлюється сторонами шляхом підписання документів, які підтверджують факт виконаних, прийнятих та оплачених робіт.
Водночас, Військовою частиною НОМЕР_1 не надано до матеріалів справи жодних документальних доказів, які свідчать що ним на виконання умов зазначених договорів (на виконання ремонтних робіт) замовлялись, приймались належним чином та оплачувались будь-які підрядні роботи саме на виконання договорів №7 від 12.06.2000, №23 від 22.05.2001, №14/26 від 02.09.2002, №32 від 02.10.2002, №8 від 30.05.2003.
Надані ж заявником докази на підтвердження понесених витрат в ході виконання зазначених договорів, як-то, довідки про вартість виконаних підрядних робіт, акти звірки взаємних розрахунків, а також переписка між замовником та підрядником не можуть бути прийняті судом в якості підтвердження заборгованості боржника перед Військовою частиною НОМЕР_1 , оскільки, як вірно було зазначено місцевим господарським судом, зазначені документи лише підтверджують факт виконання умов цих договорів, однак не доводять факту понесених Військовою частиною НОМЕР_1 витрат, пов`язаних із виконанням договорів №7 від 12.06.2000, №23 від 22.05.2001, №14/26 від 02.09.2002, №32 від 02.10.2002, №8 від 30.05.2003. До того ж, слід звернути увагу, що в довідках про вартість виконаних підрядних робіт, актах прийому виконаних робіт, відсутня інформація стосовно договору (номер та дата) на підставі якого виконувались підрядні роботи, що унеможливлює достеменно встановити суму виконаних підрядних робіт згідно конкретного договору.
Крім того, надані заявником акти звірки взаємних розрахунків та письмова переписка, не є первинними документами, а отже, не вважаються документами, що підтверджують здійснення господарської операції між сторонами, у зв`язку із цим останні не можуть бути допустимими та належними доказами, які підтверджують заявлені вимоги Військової частини НОМЕР_1 до боржника.
Таким чином, за встановлених по справі обставин, зважаючи на відсутність у Військової частини НОМЕР_1 інших доказів на підтвердження заборгованості боржника (як повідомлено представником скаржника в судовому засіданні), суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що виникнення у боржника грошового зобов`язання перед Військовою частиною НОМЕР_1 за договорами №7 від 12.06.2000, №23 від 22.05.2001, №14/26 від 02.09.2002, №32 від 02.10.2002, №8 від 30.05.2003 є недоведеним, а грошові вимоги Військової частини НОМЕР_1 до боржника не підтверджені належними доказами.
Відтак Господарський суд Черкаської області дійшов законного і обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви Військової частини НОМЕР_1 про визнання кредиторських вимог до ДП «Черкаське будівельно-монтажне управління».
Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").
Відповідно до діючого законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.
Оскаржувана ухвала місцевого господарського суду таким вимогам закону відповідає.
Рішення суду має прийматися у цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних та допустимих доказів у конкретній справі.
Вказані вимоги Господарським судом Черкаської області при винесенні оскаржуваної ухвали були дотримані, з чого слідує відсутність підстав для скасування ухвали Господарського суду Черкаської області від 13.08.2019.
Доводи викладені в апеляційній скарзі, висновків місцевого господарського суду не спростовують, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 судом не вбачається.
Відповідно до пп. «в» п. 4 ч. 1 ст. 282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Згідно ухвали Північного апеляційного господарського суду від 07.10.2019 Військовій частині НОМЕР_1 було відстрочено сплату судового збору у розмірі 5 763,00 грн до дня судового засідання. В судовому засіданні 29.10.2019 вирішено здійснити розподіл судового збору за результатами розгляду справи.
У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати покладаються на апелянта.
Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне стягнути з Військової частини НОМЕР_1 в дохід Державного бюджету України судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 13.08.2019 у розмірі 5 763,00 грн.
Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 282, 283 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 13.08.2019 у справі №01/5026/333/2011 залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 13.08.2019 у справі №01/5026/333/2011 залишити без змін.
3. Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 (в/ч НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 . Код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ; банк одержувача: УДК у Київській області м. Київ, МФО 820172, р/р НОМЕР_4 ) в дохід Державного бюджету України 5 763 (п`ять тисяч сімсот шістдесят три) грн 00 коп. судового збору за розгляд апеляційної скарги.
4. Доручити Господарському суду Черкаської області видати наказ на виконання даної постанови.
5. Матеріали справи №01/5026/333/2011 повернути до Господарському суду Черкаської області.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Cторони мають право оскаржити постанову до Верховного суду в порядку, передбаченому ст.ст. 286-291 ГПК України.
Повний текст постанови складено 31.10.2019.

Головуючий суддя А.А. Верховець

Судді В.О. Пантелієнко

М.Л. Доманська