УХВАЛА

м. Київ

04.11.2019Справа № 910/15230/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., розглянувши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСТРАР"

до 1) Міністерства юстиції України

2) Приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Таранко Дмитра Вікторовича

про скасування наказу № 3183/5 від 17.10.2019, скасування записів

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕКСТРАР" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до 1) Міністерства юстиції України та 2) Приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Таранко Дмитра Вікторовича, в якій просить суд:

- скасувати наказ Міністерства юстиції України "Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень" №3183/55, виданий 17.10.2019;

- скасувати записи до Державного реєстру прав внасності на нерухоме майно від 21.10.2019, вчинені ОСОБА_1 Департамент державної реєстрації Міністерства юстиції України на підставі наказу № 3183/5 від 17.10.2019 (14 записів);

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21.10.2019, вчинених державним реєстратором Таранко Д.М. приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області (2 рішення).

Позовні вимоги обгрунтовані порушенням прав позивача, яке виразилось у протиправних діях суб`єкта владних повноважень та прийнятті незаконного рішення - наказу Мінюсту, яким здійснено втручання держави, що не відповідало закону, а саме: скасування державної реєстрації права власності, яке набуло набуто на підставі чинних договорів купівлі-продажу, зареєстрованих у відповідності до вимог закону.

Статтею 16 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 Господарського кодексу України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Підвідомчість визначається як коло справ, віднесених до розгляду і вирішення господарських судів у силу прямої вказівки закону. Підвідомчість визначає також властивості (характер) спірних правовідносин, у силу яких їх вирішення віднесене до компетенції господарського суду.

Тобто подання позовної заяви за правилами Господарського процесуального кодексу України означає, що позовна заява повинна бути подана за правилами предметної та суб`єктної юрисдикції справ відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, у т.ч. справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Дослідивши матеріали позовної заяви, проаналізуваши норми чинного законодавства, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі в порядку господарського судочинства за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСТРАР" з огляду на наступне.

Позивачем заявлені вимоги про скасування наказу Міністерства юстиції України "Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень" № 3183/5, виданого 17.10.2019, прийнятого за наслідками розгляду скарги Акціонерного товариства "Укрсоцбанк". як органу державної влади з посиланням на ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно".

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (стаття 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Як зазначалось, оскаржуваний наказ був прийнятий Міністерством юстиції України за наслідками розгляду скарги Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" щодо оскарження дій державного реєстратора Узинської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області Цалин А.Б., поданої в порядку ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно".

За приписами статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній установлюються законом.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до положень статті 3 цього Закону державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Підставами виникнення спірних правовідносин стало скасування Міністерством юстиції України рішень державних реєстраторів про право власності на спірне майно за позивачем та ще ряду осіб.

Частиною 2, пунктом 1 частини 2 та частиною 10 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що рішення державного реєстратора можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. Міністерство юстиції України розглядає скарги на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав. Рішення Міністерства юстиції України та його територіальних органів можуть бути оскаржені до суду.

Тобто, згідно наведених приписів Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Міністерство юстиції України лише перевіряє законність рішень державного реєстратора.

Відтак, прийнятий Міністерством юстиції України за наслідками перевірки законності рішень державного реєстратора наказ №3183/5/5 від 17.10.2019 про скасування рішень держаних реєстраторів про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, є таким, що винесений внаслідок реалізації Міністерством юстиції України своїх владно-управлінських функцій у сфері нагляду та контролю за законністю рішень, дій та бездіяльності державних реєстраторів, які делеговані Міністерству юстиції України державою.

Такі висновки суду кореспондуються із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 11.04.2018 у справі №910/8424/17, яка ухвалена за наслідками розгляду подібного спору.

Публічно-правовим вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №914/2006/17.

Таким чином, в даному випадку Міністерством юстиції України було прийнято спірний наказ в межах перевірки процедури здійснення реєстрації (виконання владно-управлінських функцій), що свідчить про публічно-правовий характер спірних правовідносин.

Пунктом 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Враховуючи, що Мінюст у спірних правовідносинах наділений правом владних повноважень та між сторонами виник спір з приводу реалізації державним органом (Міністерством юстиції України) своєї компетенції, тобто між сторонами виник публічно-правовий спір, розгляд даного спору відноситься до юрисдикції адміністративних судів.

Вимоги позивача про скасування записів до Державного реєстру прав внасності на нерухоме майно від 21.10.2019, вчинених ОСОБА_1 Департамент державної реєстрації Міністерства юстиції України на підставі наказу Міністерства юстиції України "Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень" № 3183/5 від 17.10.2019 (14 записів) є похідними та розглядаються за наслідком перевірки законності цього наказу.

Спірні правовідносини в частині цих вимог виникли у зв`язку із оскарженням рішення суб`єкта владних повноважень - Міністерства юстиції України про скасування рішень про державну реєстрацію за наслідками розгляду скарги на дії та рішення реєстратора, тому спір носить публічно- правовий характер.

Також позивач заявляє вимоги до приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Таранко Дмитра Вікторовича про скасуваня рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21.10.2019, вчинених державним реєстратором Тараненко Д.М. приватним виконавцем Волинської області.

В обгрунтування цих вимог позивач зазначає, що приватним виконавцем Таранко Д.В. описано та арештовано майно боржника незаконно, всупереч п. 3 ч. 1 ст. 51 Закону України "Про виконавче провадження" без згоди іпотекодержателя, його дії є протиправними.

Відповідно до частини другої статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Частиною першою статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

У даному випадку підставою скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21.10.2019, вчинених державним реєстратором Таранко Д.М. приватним виконавцем Волинської області (2 рішення) позивач вказує невідповідність дій приватного виконавця, як суб`єкта владних повноважень, вимогам Закону України "Про виконавче провадження", що є предметом спору в порядку адміністративного судочинства.

Судом враховані викладені у позовній заяві позицію представника позивача, що даний спір є приватноправовим, та посилання на судову практику Верховного Суду.

При цьому, суд зауважує, що позивачем не надано обгрунтування та не наведено у позові, що даний спір є спором про право власності, а позов заявлено до Міністерства юстиції України та приватного виконавця з приводу винесених ними рішень, як суб`єктів владних повноважень, є приватноправовим, оскільки із наведених обставин та наданих доказів суд встановив, що спір у цій справі стосується виключно проведення державної реєстрації права власності, а не підстав набуття такого права, та не є спором про право і підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства з огляду на те, що виник внаслідок виконання відповідачами владних управлінських функцій та має публічно - правовий характер.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 175 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

З урахуванням наведеного вище, суд відмовляє у відкритті провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСТРАР" до 1) Міністерства юстиції України та 2) Приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Таранко Дмитра Вікторовича про скасування наказу Міністерства юстиції України "Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень" №3183/55 від 17.10.2019; скасування записів та рішень державних реєстраторів про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Враховуючи зазначене, суд роз`яснює заявнику, що даний спір підлягає вирішенню в адміністративному суді.

Враховуючи викладене та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 175, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСТРАР" до 1) Міністерства юстиції України та 2) Приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Таранко Дмитра Вікторовича про скасування наказу Міністерства юстиції України "Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень" №3183/55 від 17.10.2019; скасування записів та рішень державних реєстраторів про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

2. Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю "ЕКСТРАР", що спір у даній справі віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

3. Матеріали позову повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "ЕКСТРАР".

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені ст. ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання ухвали 07.11.2019

Суддя О.М.Ярмак