Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.10.2019 м. Івано-ФранківськСправа № 909/1048/19

Господарський суд Івано-Франківської області у складі: судді Фанди О.М., секретаря судового засідання Поліводи С.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго", вул. Симона Петлюри, 25, м. Київ, 01032, в особі відокремленого підрозділу "Західна електроенергетична система", вул. Свєнціцького, 2, м. Львів, 79011,

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Івано-Франківський арматурний завод", вул. Євгена Коновальця, 229, м. Івано-Франківськ,76014,

про стягнення заборгованості в сумі 96 638 грн 75 к., з них: 77 453 грн 47 к. - основний борг, 11 926 грн 17 к. - пеня, 2337 грн 92 к. - 3% річних, 4921 грн 19 к. - інфляційні

за участю:

від позивача: Юзва Андрій Ярославович - провідний юрисконсульт відділу правового забезпечення Західного регіону НЕК "Укренерго", довіреність № 339 від 07.08.2019 року; паспорт серія КВ № 373811 від 23.02.2000 року

від відповідача: представники не з`явилися

установив: Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі відокремленого підрозділу "Західна електроенергетична система" (далі позивач) звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Івано-Франківський арматурний завод" (далі відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 96 638,75 грн., з них: 77 453,47 грн. - основний борг, 11 926,17 грн. - пеня, 2337,92 грн. - 3% річних, 4921,19 грн. - інфляційні.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач порушив свої зобов`язання згідно Договору №40/33307-16 про технічне забезпечення електропостачання споживача від 05.08.2016 (із змінами), а саме не здійснив повну оплату за перетікання реактивної електроенергії в сумі 77 453 грн 47к. На підставі п.8.2. договору за порушення термінів внесення платежів, позивач нарахував відповідачу пеню в сумі 11 926 грн 17 к., 3% річних в сумі 2337 грн 92 к. та 4921 грн 19 к. - інфляційних втрат.

Суд ухвалою суду від 26.09.2019 року постановив прийняти позовну заяву до розгляду, відкрити провадження у справі, розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначити розгляд справи по суті на 22.10.2019 року. Вказаною ухвалою запропоновано відповідачу у строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали надати суду відзив на позовну заяву і всі наявні у нього докази, що підтверджують заперечення проти позову; копію відзиву та доданих до нього документів у встановлений строк також надати учасникам справи.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач повноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином, про що свідчить долучене до матеріалів справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (вх. №18966/19 від 02.10.19), відзив на позов не подав. З вказаного повідомлення судом встановлено, що ухвалу суду від 26.09.2019 року про відкриття провадження у справі відповідач отримав 30.09.2019 року.

Станом на момент розгляду справи (22.10.2019 року) відповідачем не подано суду відзиву та будь-яких інших доказів.

Як вбачається із ч.4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Відповідно до ч.1 ст.76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що судом, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість учасникам справи щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

Враховуючи те, що норми статті 81 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом Учасників справи подавати докази, а пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства - свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції.

Враховуючи викладене вище та керуючись з ч. 9 ст. 165 ГПК України, ч. 2 ст. 178 ГПК України, суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.

При розгляді даної справи суд також керується положеннями п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 р. про те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, що кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 р. у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Крім того, судом взято до уваги, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням п. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 р. у справі Смірнова проти України). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи Федіна проти України від 02 вересня 2010 р., Смірнова проти України від 08 листопада 2005 р., Матіка проти Румунії від 02 листопада 2006 р., Літоселітіс проти Греції від 05 лютого 2004 р. та інші).

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача в судовому засіданні, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.

Предметом позову є вимога про стягнення заборгованості в сумі 96 638,75 грн., з них: 77 453,47 грн. - основний борг за перетікання реактивної електроенергії, згідно Договору №40/33307-16 про технічне забезпечення електропостачання споживача від 05.08.2016 (із змінами), 11 926,17 грн. - пеня, 2337,92 грн. - 3% річних, 4921,19 грн. - інфляційні за внесення платежів з порушенням термінів передбачених договором.

05 серпня 2016 року між сторонами спору укладено Договір №40/33307-16 про технічне забезпечення електропостачання споживача від 05.08.2016 із змінами згідно Додаткової угоди № 1 від 23.02.2017р. (далі Договір), відповідно до якого позивач зобов`язався забезпечувати технічну можливість передачі електричної енергії відповідачу в обсягах згідно з Договором про постачання або про купівлю-продаж електричної енергії, з показниками допустимих відхилень від стандартних умов надання обсягу електричної енергії та рівня дозволеної потужності за класами напруги, а відповідач зобов`язався дотримуватись установленого режиму споживання електричної енергії та своєчасно здійснювати оплату за перетікання реактивної електроенергії, визначені п.4.1 цього Договору.

Умовами Договору сторони погодили, що під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені договором, сторони зобов`язуються керуватися чинним законодавством України, Правилами користування електричною енергією (ПКЕЕ).

Згідно додатку 2 "Порядок розрахунків за перетікання реактивної електричної енергії" до Договору, відповідач (по договору - споживач) зобов`язаний здійснювати розрахунок (оплату) за перетікання реактивної електричної енергії на протязі 10 операційних днів з дня отримання рахунка.

На виконання умов договору позивач надав відповідачу послуги. Факт надання зазначених послуг за вересень, жовтень, листопад, грудень 2017 року та за 12 місяців 2018 року підтверджується взаємно підписаними сторонами по справі актами про перетікання реактивної електроенергії від О6.10.2017р., від 31.10.2017р., від 30.11.2017р., від 31.12.2017р., від 31.01.2018р., від 28.02.2018р., від 31.03.2018р., від 30.04.2018р., від 31.05.2018р., від 30.06.2018р., від 31.07.2018р., від 31.08.2018р., від 30.09.2018р., від 31.10.2018р., від 30.11.2018р., від 31.12.2018р.

Для оплати вказаних вище послуг відповідачу надані відповідні рахунки, в тому числі: №9 3307 від 06.10.17р. за вересень 2017р. на суму 5 412,70 грн. (отриманий відповідачем 14.09.18р. згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення), № 3307 від 30.11.17р. за листопад 2017р. на суму 4 835,18 грн. (отриманий відповідачем 08.12.17р. згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення), № 3307 від 31.12.17р. на суму 4 591,98 грн. за грудень 2017р. (отриманий відповідачем 11.01.18р. згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення), № 3307 від 31.01.18р. на суму 5 138,06 грн. за січень 2018р. (отриманий відповідачем 12.02.18р. згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення), № 3307 від 28.02.18р. на суму 5 009,20 грн. за лютий 2018р., № 3307 від 31.03.18р. на суму 4 912,22 грн. за березень 2018р., № 3307 від 30.04.18р. на суму 5 063,48 грн. за квітень 2018р., № 3307 від 31.05.18р. на суму 6 553,94 грн. за травень 2018р., № 3307 від 30.06.18р. на суму 6 098,92 грн. за червень 2018р., № 3307 від 31.07.18р. на суму 7 503,41 грн. за липень 2018р. (отримані відповідачем 14.09.18р. згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення), № 3307 від 31.08.18р. на суму 7 252,55 грн. за серпень 2018р. (отриманий відповідачем 11.09.18р. згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення), № 3307 від 30.09.18р. на суму 6 978,67 грн. за вересень 2018р. (отриманий відповідачем 08.10.18р. згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення), N9 3307 від 31.10.18р. на суму 7 067,75 грн. за жовтень 2018р. (отриманий відповідачем 05.11.18р. згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення), N9 3307 від 30.11.18р. на суму 5 673,85 грн. за листопад 2018р. (отриманий відповідачем 06.12.18р. згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення), № 3307 від 31.12.18р. на суму 4 691,82 грн. за грудень 2018р. (отриманий відповідачем 16.01.19р. згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення).

Проте, в порушення умов Договору, відповідачем здійснено лише частково оплату за надані послуги згідно рахунку № 3307 від 06.10.17р. за вересень 2017р. на суму 5 412,70 грн., прострочена заборгованість по вказаному рахунку становить 82,44 грн., за надані послуги згідно рахунку № 3307 від 30.11.17р. за листопад 2017р. на суму 4 835,18 грн. Споживачем не здійснено жодних платежів, здійснено лише частково оплату за надані послуги згідно рахунку № 3307 від 31.12.17р. на суму 4 591,98 грн. за грудень 2017р., прострочена заборгованість по вказаному рахунку становить 591,98 грн., а за надані послуги згідно рахунків № 3307 від 31.01.18р. на суму 5 138,06 грн. за січень 2018р., № 3307 від 28.02.18р. на суму 5 009,20 грн. за лютий 2018р., № 3307 від 31.03.18р. на суму 4 912,22 грн. за березень 2018р., № 3307 від 30.04.18р. на суму 5 063,48 грн. за квітень 2018р., № 3307 від 31.05.18р. на суму 6 553,94 грн. за травень 2018р., № 3307 від 30.06.18р. на суму 6 098,92 грн. за червень 2018р., № 3307 від 31.07.18р. на суму 7 503,41 грн. за липень 2018р., № 3307 від 31.08.18р. на суму 7 252,55 грн. за серпень 2018р., № 3307 від 30.09.18р. на суму 6 978,67 грн. за вересень 2018р., № 3307 від 31.10.18р. на суму 7 067,75 грн. за жовтень 2018р., № 3307 від 30.11.18р. на суму 5 673,85 грн. за листопад 2018р., № 3307 від 31.12.18р. на суму 4 691,82 грн. за грудень 2018р. відповідачем не здійснено жодних платежів.

Загальна сума простроченої заборгованості становить 77 453 грн 47 к.

У зв`язку з порушенням відповідачем умов Договору, в порядку визначеному ст.222 Господарського кодексу України на юридичну адресу відповідача скеровано претензію №04/40187 від 04.10.2018р. (отримано відповідачем 08.10.2018р. згідно поштового повідомлення про вручення) з вимогою щодо усунення порушень умов Договору та сплати відповідачем штрафних санкцій за порушення строків виконання зобов`язань за Договором.

Однак, відповідачем не було надано відповідь на вказану претензію та не здійснено жодних платежів, що зумовило позивача звернутись з даним позовом до суду.

За наведених обставин, суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ст.275 ГК України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно зі ст. 525, ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ч. 1. ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На виконання умов казаного договору позивачем виконані належним чином зобов`язання по договору, зокрема здійснення передачі електричної енергії відповідачу в обсягах згідно з Договором про постачання або про купівлю-продаж електричної енергії.

Однак, відповідач умови договору щодо здійснення оплати за поставлену електричну енергію належним чином не виконав, що підтверджується відсутністю підтверджуючих доказів у справідолученими .

Приписами ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до пункту 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 2 ст. 614 ЦК України встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Приписами ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до вимог ч.2 ст.193 Господарського кодексу України, порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

В силу ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою (штрафом, пенею), якою, з огляду на положення ст.549 ЦК України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. При цьому, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. З Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань").

Пунктом 8.2. Договору №40/33307-16 про технічне забезпечення електропостачання споживача від 05.08.2016 (із змінами) сторонами погоджено, що у разі внесення платежів, передбачених пунктом 4.1 цього Договору, з порушенням термінів споживач сплачує власнику мереж пеню в розмірі подвійної облікової ставки, встановленою НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд встановив, що відповідач у встановлений строк свого обов`язку щодо оплати за перетікання реактивної електроенергії не виконав; обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання не навів; доказів виконання зобов`язання не надав, відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Окрім того, судом встановлено факт порушення відповідачем свого зобов`язання щодо плати за перетікання реактивної електроенергії, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за перетікання реактивної електроенергії, обґрунтовані та належать до задоволення.

Суд перевірив правильність нарахування позивачем пені, 3% річних, а також інфляційних втрат та задовольняє їх за розрахунком позивача, який наявний в матеріалах справи та є арифметично вірним.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу належними є докази , на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами ст. ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача стягнення заборгованості в сумі 96 638 грн 75 к., з них: 77 453 грн 47 к. - основний борг, 11 926 грн 17 к. - пеня, 2337 грн 92 к. - 3% річних, 4921 грн 19 к. - інфляційні

З урахуванням ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір по справі слід відшкодувати позивачу за рахунок відповідача.

Керуючись ст.124, ст.129 Конституції України, ст. 525, 526, 530, 546, 610, 611, 612, 614, 625 Цивільного кодексу України, ст. 173, 193, 216, 230, 275 Господарського кодексу України, ст. 13, 43, 74,76, 86, 129, 165 233, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

позов Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі відокремленого підрозділу "Західна електроенергетична система" до Приватного акціонерного товариства "Івано-Франківський арматурний завод" про стягнення заборгованості в сумі 96 638 грн 75 к., з них: 77 453 грн 47 к. - основний борг, 11 926 грн 17 к. - пеня, 2337 грн 92 к. - 3% річних, 4921 грн 19 к. - інфляційні - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Івано-Франківський арматурний завод" (вул. Євгена Коновальця, 229, м. Івано-Франківськ, код 00218271) на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі відокремленого підрозділу "Західна електроенергетична система" (вул. Свєнціцького, 2, м. Львів, код 20851817) в сумі 96 638 грн 75 к. (дев`яносто шість тисяч шістсот тридцять вісім гривень сімдесят п`ять копійки), з них: 77 453 грн 47 к. (сімдесят сім тисяч чотириста п`ятдесят три гривні сорок сім копійки) - основний борг, 11 926 грн 17 к. (одинадцять тисяч дев`ятсот двадцять шість гривень сімнадцять копійки) - пеня, 2 337 грн 92 к. (дві тисячі триста тридцять сім гривень дев`яносто дві копійки) - 3% річних, 4 921 грн 19 к. (чотири тисячі дев`ятсот двадцять одна гривня дев`ятнадцять копійки) - інфляційні втрати та 1921 грн 00к. (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну гривню - витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 29.10.2019

Суддя Фанда О. М.