ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2019 Справа № 908/1150/19

м.Дніпро, просп. Д. Яворницького, 65

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач)

суддів: Іванов О.Г., Кощеєв І.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл" на рішення Господарського суду Запорізької області від 06.08.2019 у справі №908/1150/19 (суддя Носівець В.В.; рішення ухвалене о 10:40 год. у місті Запоріжжя, повне рішення оформлено і підписано 12.08.2018)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МЛ-АГРО", м.Миколаїв

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл", м.Запоріжжя

про стягнення 158163,91 грн.

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "МЛ-АГРО" (позивач) звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл" про стягнення заборгованості за договором поставки в розмірі 158163,91 грн., що включає: 130780,21 грн. - основний борг, 25277,26 грн. - пені та 2106,44 грн. - три проценти річних.

Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо своєчасної оплати поставленого товару за договором поставки №26/09-2018 від 26.09.2018.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 06.08.2019 у справі №908/1150/19 (суддя Носівець В.В.) позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МЛ-АГРО" 130780,21 грн. основного боргу, 2106,44 грн. 3% річних та 1993,30 грн. судового збору.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду вмотивоване тим, що позовна вимога в частині стягнення з відповідача 130780,21 грн. основного боргу за договором заявлена обґрунтовано і підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом визнано правильним розрахунок позивача про стягнення з відповідача 2106,44 грн. трьох процентів річних за період з 21.11.2018 по 22.04.2019. В частині заявлених позивачем вимог щодо стягнення суми 25277,26 грн. пені суд дійшов висновку про відмову в цій частині через необґрунтованість.

Не погодившись з означеним рішенням, відповідач (ТОВ "Український Рітейл") звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 06.08.2019 у справі №908/1150/19 та ухвалити нове, яким відмовити ТОВ "МЛ-АГРО" у задоволенні позовних вимог повністю.

ТОВ "Український Рітейл" вважає рішення необґрунтованим, таким, що порушує норми матеріального та процесуального права. Відповідач стверджує, що в своїй позовній заяві позивач зазначає, що 26.09.2018 між ТОВ "МЛ-АГРО" та ТОВ "Український Рітейл" було укладено договір поставки №26/09-2018р., але насправді до позовної заяви надано договір поставки №26/09-2018 від 26.09.2019р., отже позивач вводить суд в оману. Зазначає, що відповідно до п.1.2. Договору, найменування, асортимент та ціна товару, що поставляється, вказується в додатку №1 до Договору (специфікація), яка є його невід`ємною частиною. Однак в специфікації відсутня ціна товару. Посилаючись на ч.ч. 2, 3 ст.180 ГК України апелянт стверджує, що предмет Договору відсутній. Також зазначає, що в доданих до позовної заяви усіх накладних не зазначено, що поставка товару була здійснена в рамках укладеного між Позивачем та Відповідачем Договору поставки. Скаржник вказує, що товар, зазначений у видаткових накладних №РН-0000001 від 15.01.2019р., №0000088 від 26.12.2018р., №РН-0000087 від 25.12.2018р., №РН-0000086 від 23.12.2018р. та №РН-0000085 від 21.12.2018р. не відповідає товару зазначеного в специфікації. Таким чином вважає, що Позивачем не було доведено, що поставки товару, зазначеного в накладних, були здійснені в рамках укладеного між Позивачем та Відповідачем Договору поставки. Відповідач стверджує, що видаткові накладні, які надані позивачем у якості доказів поставки товару, не відповідають вимогам первинних документів, наведеним у статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". У наданих позивачем видаткових накладних у графі "Отримав" міститься підпис та печатка ТОВ "Український Рітейл", проте не зазначено посаду та дані особи, яка вчинила підпис. З видаткових накладних неможливо встановити, хто саме їх підписав, а отже, встановити особу, яка відвантажила товар, також неможливо встановити повноваження осіб, які підписали документи. Крім того, Позивачем не надані товарно-транспортні накладні. За висновком відповідача, позивачем не надано належних доказів поставки товару, а документи, що надані відповідачу та суду, не є належними в розумінні чинного законодавства.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.09.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл" на рішення Господарського суду Запорізької області від 06.08.2019 у справі №908/1150/19; ухвалено розглянути апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Позивач (ТОВ "МЛ-АГРО") подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу відповідача, у якому вважає рішення Господарського суду Запорізької області від 06.08.2019 по справі №908/1150/19 законним та таким, що прийняте з урахуванням всіх обставин справи, а апеляційну скаргу ТОВ "Український Рітейл" вважає необґрунтованою та такою, що спрямована на затягування розгляду справи. Вказує на те, що між ТОВ "МЛ-АГРО" та ТОВ "Український Рітейл" було укладено лише один договір поставки №26/09-2018 від 26.09.2018р., жодних інших договірних зобов`язань між сторонами не існує. Також зазначає, що наведені відповідачем недоліки не свідчать про недоведеність факту поставки з огляду на наявність підписаних покупцем відповідних видаткових накладних. Разом з тим, позивачем в процесі розгляду справи було надано суду відповідні товарно-транспортні накладні і їх копії є в матеріалах справи. Позивач додатково надав до відзиву копію акту звірки між сторонами по справі за травень місяць 2019 року, який надійшов на адресу ТОВ "МЛ-АГРО" вже після порушення провадження у справі №908/1150/19.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до положень ст.ст. 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З матеріалів справи встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл" (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "МЛ-АГРО" (Постачальник) укладений договір поставки №26/09-2018 від 26.09.2018 (далі - Договір, а.с.12-17), за умовами якого Постачальник зобов`язався поставляти, а Покупець - приймати та оплачувати товар, далі "товар", на умовах цього Договору (п. 1.1. Договору).

Відповідно до п. 1.2. Договору, найменування, асортимент і ціна товару, що постачається, вказується в Додатку №1 "Специфікація", який є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до п. 2.1. Договору товар поставляється Постачальником окремими партіями згідно з замовленнями на поставку. Постачальник зобов`язується приймати від Покупця замовлення на поставку товару та здійснювати поставку товару за адресами, у кількості та на дату, що зазначені в замовленні, своїми транспортними засобами та за власний рахунок. У випадку підписання сторонами додатку №5 "Графік поставок", графік поставок та строки поставки визначаються відповідно до підписаного додатку №5. Покупець має право зробити замовлення поза графіком і дане замовлення буде мати обов`язкову силу для Постачальника при направленні замовлення Постачальнику не менш ніж за 12 годин до моменту поставки.

Сторони погодили у п. 2.2. Договору, що замовлення передаються Покупцем електронним зв`язком.

Пунктом 2.6. Договору встановлено, що зобов`язання з поставки вважаються виконаними з моменту передачі товару та повного пакету належним чином оформлених товаросупровідних документів покупцю згідно умов даного договору та діючого законодавства України. Замовлення вважається виконаним, а Постачальник вважається таким, що виконав свої зобов`язання з поставки, якщо він здійснив поставку товарів:

- у погоджені з Покупцем день та час;

- в асортименті та кількості, згідно замовлення;

- за цінами, затвердженими сторонами у специфікації;

- з повним пакетом правильно заповненої супровідної документації;

- у повній відповідності до діючого законодавства України та умов договору.

За визначенням п. 3.7. Договору, разом із товаром Постачальник зобов`язаний надати наступні товаросупровідні документи:

- товарно-транспортну накладну;

- видаткову накладну;

- посвідчення якості товару;

- інші документи на товар, надання яких передбачено законодавством України.

Відповідно до п. 6.6. Договору вимоги про оплату товару зазначаються в додатку №6 до даного договору.

Згідно з п. 3 додатку №6 до Договору оплата товару здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 21 календарного дня з дня поставки товару. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця.

Пунктом 11.1 Договору встановлено, що цей Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2018. У випадку, якщо за 30 календарних днів до дати закінчення строку дії даного договору жодна зі сторін в письмовій формі не заявить про його розірвання, Договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік.

На виконання умов Договору позивачем за заявлений період з 31.10.2018 по 15.01.2019 поставлено відповідачу товар на загальну суму 1043873,81 грн., що підтверджується видатковими накладними, а також актами розбіжностей, копії яких надані позивачем та залучені до матеріалів справи:

- видаткова накладна №РН-0000075 від 31.10.2018 на суму 172599,43 грн. з ПДВ (а.с.28);

- видаткова накладна №РН-0000077 від 19.11.2018 на суму 171600,00 грн. з ПДВ, з урахуванням акту розбіжностей № від 19.11.2018 узгоджена сума поставки за накладною складає 161799,30 грн. (а.с.31-32);

- видаткова накладна №РН-0000081 від 22.11.2018 на суму 180180,00 грн. з ПДВ, з урахуванням акту розбіжностей № від 23.11.2018 узгоджена сума поставки за накладною складає 177938,05 грн. (а.с.34-35);

- видаткова накладна №РН-0000082 від 23.11.2018 на суму 185328,00 грн. з ПДВ, з урахуванням акту розбіжностей № від 24.11.2018 узгоджена сума поставки за накладною складає 163830,35 грн. (а.с.37-38);

- видаткова накладна №РН-0000085 від 21.12.2018 на суму 116856,00 грн. з ПДВ, з урахуванням акту розбіжностей № від 21.12.2018 узгоджена сума поставки за накладною складає 90395,90 грн. (а.с.39-40);

- видаткова накладна №РН-0000086 від 23.12.2018 на суму 116856,00 грн. з ПДВ, з урахуванням акту розбіжностей № від 23.12.2018 узгоджена сума поставки за накладною складає 91746,53 грн. (а.с.43-44);

- видаткова накладна №РН-0000087 від 25.12.2018 на суму 116856,00 грн. з ПДВ, з урахуванням акту розбіжностей № від 25.12.2018 узгоджена сума поставки за накладною складає 81318,40 грн. (а.с.46-47);

- видаткова накладна №РН-0000088 від 26.12.2018 на суму 116856,00 грн. з ПДВ, з урахуванням акту розбіжностей № від 26.12.2018 узгоджена сума поставки за накладною складає 76711,80 грн. (а.с.48-49);

- видаткова накладна №РН-0000001 від 15.01.2019 на суму 137261,38 грн. з ПДВ, з урахуванням акту розбіжностей № від 16.01.2019 узгоджена сума поставки за накладною складає 27534,06 грн. (а.с.50-51).

Товар був доставлений на адресу відповідача автомобільним транспортом, що підтверджується товарно-транспортними накладними №076/1018 від 31.10.2018, №85/1218 від 21.12.2018, №86/1218 від 23.12.2018, №87/1218 від 25.12.2018, №88/1218 від 26.12.2018, №01/0119 від 15.01.2019 (а.с.94-99).

Вказані видаткові та товарно-транспортні накладні підписані сторонами та скріплені печатками їх підприємств без зауважень.

Заявою-повідомленням про зарахування зустрічних однорідних вимог вих.№249 від 25.01.2019 відповідач повідомив позивача, що станом на 24.01.2019 за Договором поставки ТОВ "Український Рітейл" є боржником, а ТОВ "МЛ-АГРО" є кредитором на суму 313873,81 грн. за документами, зазначеними в Акті звірки з постачання. Даною заявою відповідач здійснив зарахування зустрічних однорідних вимог сторін на суму 30615,54 грн. (а.с.54).

В підписаному акті звірки взаємних розрахунків станом за січень 2019 року сторони засвідчили факт проведення взаємозаліку на суму 30615,54 грн. та суму заборгованості після проведення взаємозаліку в розмірі 283258,27 грн. станом на 31.01.2019 (а.с.52).

Відповідно до заяви-повідомлення про зарахування зустрічних однорідних вимог вих. №471 від 26.02.2019 відповідач визнав заборгованість перед позивачем за договором поставки станом на 25.02.2019 в розмірі 283258,27 грн. та заявив про зарахування зустрічних однорідних вимог до позивача на суму 2478,06 грн. (а.с.53).

У період з 03.12.2018 по 27.02.2019 відповідач розрахувався за поставлений товар на загальну суму 1043873,81 грн. частково в сумі 913093,60 грн., таким чином сальдо на кінець періоду становить 130780,21 грн., що підтверджується копіями банківських виписок (а.с.29, 30, 33, 36, 39, 42, 45) та копією оборотно-сальдової відомості по рахунку відповідача (а.с.27).

Неналежне виконання відповідачем зобов`язання щодо оплати отриманого товару у визначений договором строк слугувало підставою для звернення позивача до господарського суду з позовом у цій справі про стягнення з відповідача заборгованості за договором поставки №26/09-2018 від 26.09.2018 в розмірі 130780,21 грн., а також пені в сумі 25277,26 грн. та трьох процентів річних в сумі 2106,44 грн.

Спірні правовідносини виникли з приводу виконання договору поставки товару.

Згідно з частиною другою статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частина перша статті 265 Господарського кодексу України визначає, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до положень частини шостої статті 265 Господарського кодексу України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України встановлено якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України та статтею 193 Господарського кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За вимогами частин першої та другої статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідач не заперечує факт поставки товару, але стверджує, що позивачем не було доведено, що поставка товару, зазначеного у видаткових накладних, була здійснена в рамках укладеного між позивачем та відповідачем Договору поставки, оскільки товар у вказаних відповідачем накладних не відповідає найменуванню товару, зазначеному у специфікації. Видаткові накладні не відповідають вимогам статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, не містять усіх обов`язкових реквізитів. У графі "отримав" видаткових накладних міститься підпис та печатка ТОВ "Український Рітейл", проте не зазначено посаду та дані особи, яка вчинила підпис.

За приписами частини першої статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Частиною першою статті 334 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з частиною другою статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Вказаний перелік обов`язкових реквізитів документа кореспондується з п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджений наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995, згідно з яким первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

При цьому, за приписами абзацу 9 частини другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Cудом встановлено, що всі наявні в матеріалах справи копії видаткових накладних містять назву підприємств Постачальника і Покупця, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; прізвища, особисті підписи уповноважених осіб сторін, засвідчені відтиском печатки товариств, що спростовує доводи апелянта щодо відсутності належних доказів прийняття товару уповноваженою особою відповідача.

Як убачається з означених накладних в цих документах міститься розшифрування підпису (прізвище) осіб, що отримали товар зі сторони Покупця, які виконані рукописом.

При цьому відтиск печатки на видаткових накладних підтверджує участь ТОВ "Український Рітейл", як юридичної особи, у здійсненні господарської операції. Відповідач не заперечував проти автентичності відтиску печатки, здійсненого на видаткових накладних, а матеріали справи не містять документів, які б свідчили про втрату печатки, її підробку чи інше незаконне використання третіми особами.

На підтвердження отримання товару, який відпускався відповідачеві позивачем надано товарно-транспортні накладні, дати яких збігаються з датами видаткових накладних. В товарно-транспортних накладних містяться дані, які дозволяють ідентифікувати за необхідності відповідальних осіб відповідача, які безпосередньо здійснювали прийом товару за видатковими накладними.

Крім того, часткове погашення заборгованості за спірний період, зарахування зустрічних однорідних вимог та підписання акту звірки взаємних розрахунків між сторонами станом на 31.01.2019 підтверджує наявність заборгованості за договором поставки перед позивачем, чим також спростовуються доводи апелянта щодо відсутності доказів прийняття товару уповноваженими особами покупця.

Також, пунктом 3.3. Договору сторони погодили, що Покупець вправі відмовитись від приймання товару, поставленого Постачальником, оформивши акт розбіжностей (в порядку п. 3.6. даного договору), якщо при передачі товару буде виявлено невідповідність товару вимогам даного Договору.

Пунктом 3.5. Договору також передбачено, якщо при прийманні товару виявиться невідповідність супровідних документів товару, що поставляється, умовам договору або вимогам законодавства (кількість, якість, інші обов`язкові реквізити первинних документів), Покупець вправі відмовитися від приймання товару, оформивши акт розбіжностей, в порядку п. 3.6. даного договору, або відстрочити дату розрахунку з Постачальником на строк затримки оформлення (надання) необхідних документів.

За приписами статті 666 Цивільного кодексу України якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

В матеріалах справи відсутні докази щодо здійснення відповідачем дій, направлених на відмову у прийманні товару, встановлення строку для відстрочення дати розрахунків на строк оформлення супровідних та/або первинних документів тощо. Також у матеріалах справи відсутнє інформування з боку відповідача на адресу позивача стосовно виправлення будь-яких невідповідностей у супровідних та/або первинних документах, відсутності супровідних документів на товар тощо. Натомість відповідачем складались акти розбіжностей.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позовна вимога про стягнення з ТОВ "Український Рітейл" 130780,21 грн. суми основного боргу за договором поставки є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунками позивача, відповідач повинен сплатити суму 2106,44 грн. трьох процентів річних за період з 21.11.2018 по 22.04.2019.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд правильно визнав його обґрунтованим, а вимогу про сплату суми трьох процентів річних такою, що підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд першої інстанції не встановив підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача суми 25277,26 грн. пені.

Так згідно з приписами ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання, або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом положень ст. 231 Господарського кодексу України розмір штрафних санкцій щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений законом, а у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції за порушення зобов`язання застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Разом із цим ст. 3 цього ж Закону встановлює, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який пеня сплачується. Аналогічна норма міститься в ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України.

Тобто, з наведених норм права випливає, що порушення суб`єктом господарювання своїх договірних грошових зобов`язань дійсно передбачає можливість притягнення його до відповідальності шляхом застосування штрафних санкцій у вигляді пені, проте розмір пені встановлюється за згодою сторін (тобто, має бути узгоджений ними в Договорі), за винятком випадків, коли розмір пені визначений безпосередньо в законі.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, в даному випадку безпосередньо законом не визначено розмір штрафних санкцій за допущене відповідачем порушення, при цьому в Договорі сторони теж не узгодили відповідальності покупця у вигляді пені за прострочення виконання зобов`язання по оплаті отриманого товару. Отже, сторони при укладенні договору не досягли згоди щодо розміру пені.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що у позовній заяві позивач, посилаючись на п. 8.12. Договору, нараховує відповідачу пеню за несвоєчасне перерахування платежів, що передбачені договором, за поставлений товар у розмірі 25277,26 грн.

Разом з тим, сторонами в пункті 8.12 Договору узгоджено, що за прострочку оплати послуг, які надаються згідно Додатку № 6, постачальник (ТОВ "МЛ-АГРО") зобов`язаний сплатити покупцю (ТОВ "Український Рітейл") пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочки.

Тобто у даному випадку мова йде про послуги, які покупець (відповідач у справі) надає постачальнику (позивачу) щодо обробки документів, введення до торгових точок покупця товарів, логістичні послуги, тощо.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позовна вимога про стягнення пені задоволенню не підлягає, як заявлена безпідставно.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме: в частині стягнення з відповідача 130780,21 грн. основного боргу та 2106,44 грн. 3% річних, а в решті заявлених вимог (25277,26 грн. пені) відмовив у позові через необґрунтованість. Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують зазначених судом обставин та правових висновків.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції всебічно, повно й об`єктивно розглянув всі обставини справи в їх сукупності і керуючись законом, який регулює спірні правовідносини, дійшов обґрунтованого та правомірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у даній справі судового рішення немає.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати на оплату судового збору, понесені відповідачем у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 06.08.2019 у справі №908/1150/19 - залишити без змін.

Судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту з підстав, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 08.11.2019.

Головуючий суддя І.М. Подобєд

Суддя О.Г. Іванов

Суддя І.М. Кощеєв