ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 року Справа № 918/44/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Миханюк М.В., суддя Саврій В.А. , суддя Дужич С.П.

секретар судового засідання Полюхович І.Г.

за участю представників сторін:

позивача: Жебрової І.Г., представника за довіреністю №б/н від 27.05.2019 року,

відповідача - не з`явився,

третьої особи: Шевчука В.С., адвоката за договором про надання правничої допомоги від 08.08.2018р., №18-08/01

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" на рішення господарського суду Рівненської області, ухваленого 13.08.19р. суддею Марачем В.В. об 16:40 год. у м.Рівному, повний текст складено 20.08.19р. у справі № 918/44/18

за позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція"

до відповідача Приватного підприємства "Вестінвестбуд"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Приватна виробничо-комерційна фірма "Фіалка"

про стягнення в сумі 207 659,52 грн.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (далі по тексту позивач, ДП "НАЕК "Енергоатом", ВП "Рівненська АЕС") звернулося в господарський суд Рівненської області з позовом до Приватного підприємства "Вестінвестбуд" (далі по тексту відповідач, ПП "Вестінвестбуд") в якому просить стягнути з останнього 207 659,52 грн. штрафних санкцій.

Зокрема, позивач вказує на те, що між ним та відповідачем 25.03.2014 р. було укладено договір на виконання робіт № 528, за умовами якого відповідач зобов`язався виконати роботи, зазначені у технічних вимогах, а позивач - прийняти і оплатити такі роботи. Найменування робіт: "Поточний ремонт зовнішніх стінових панелей з ремонтом стиків та віконних блоків. ОС ЗЗС". Роботи по договору були виконані та прийняті відповідно до акту № 3 від грудня 2014 р.. В межах гарантійного строку позивач виявив дефекти робіт та повідомив відповідача про наявність дефектів та запросив останнього для складання відповідного акту, як цього вимагали умови договору. За участі представника відповідача - директора ПП "Вестінвестбуд" Шекель Л.І., був складений акт № 143-47/16 огляду технічного стану оздоблення фасаду будівлі очисних споруд замаслено - замазучених стоків. Проте, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання в частині усунення дефектів виконаних робіт. У зв`язку з вказаним, на думку позивача, у останнього виникло право на стягнення штрафних санкцій, що передбачені умовами договору, а саме 20 % вартості неякісних робіт у розмірі - 9 659,52 грн. та 20 % від суми договору у розмірі 198 000,00 грн., всього штрафних санкцій - 207 659,52 грн..

Крім того, 14 травня 2019 року до закінчення підготовчого засідання позивач подав заяву про зміну предмету позову та уточнення позовної заяви в частині розрахунку судових витрат в якій просить суд стягнути з Приватного підприємства "Вестінвестбуд" на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" штраф у розмірі 9659,52 грн., штраф у розмірі 198 000 грн., збитки у розмірі 62 706,0 грн.. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 3114,89 грн., що був сплачений у зв`язку з поданням позовної заяви; судовий збір у розмірі 940,59 грн., що сплачений за подання заяви про зміну предмета позову; витрати за проведення експертизи у розмірі 9152,0 грн..

Рішенням господарського суду Рівненської області від 13.08.2019 року у справі №918/44/18 позов задоволено частково. Стягнуто з Приватного підприємства "Вестінвестбуд" (33009, м. Рівне, вул. Князя Володимира, 112м) на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (34400, Рівненська обл., м. Вараш) 9659 (дев`ять тисяч шістсот п`ятдесят дев`ять) грн. 52 коп. штрафу, 62 706 (шістдесят дві тисячі сімсот шість) грн. 00 коп. збитків, судовий збір у сумі 1085 грн. 48 коп. та витрати за проведення експертизи у сумі 2445 грн. 00 коп. В решті позову відмовлено в задоволенні.

В обґрунтування рішення, суд з посиланням на ст. ст. 610, 612, 837, 857, 858, 859, 860, 875, 884 ЦК України, 193, 199, 216, 217, 218, 230 ГК України, умови договору №528 від 25.03.2014р., вказав, що оскільки відповідач, як виконавець за договором, порушив умови зобов`язання щодо якості робіт, а саме за свій рахунок та своїми силами не усунув недоліки та дефекти, виявлені протягом гарантійного терміну у строки, визначені у дефектному акті (п.6.3.7, п.11.6 договору), то, відповідно, вимога позивача про стягнення з відповідача штрафу у розмірі двадцять відсотків вартості неякісних робіт (9659,52 грн.) ґрунтується на договорі та законі і є правомірною.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача 20 % штрафу від суми договору у розмірі 198 000,00 грн., суд з посиланням на п. 7.3. договору, зазначив, що позивач не довів належними та допустимими доказами того, що відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання своїх зобов`язань по договору. Сам факт невиконання відповідачем зобов`язань при виконанні робіт за договором, зокрема, щодо якості робіт, не є односторонньою відмовою від виконання своїх зобов`язань по договору, а тому прийшов до висновку, що вказана вимога не підлягає до задоволення.

Щодо вимоги про стягнення збитків у розмірі 62 706,00 грн., суд з посиланням на ст.ст. 22, 611, 623, 625 ЦК України, ст.ст. 216, 217, 220, 224, 225 ГК України, висновок експерта №8346 від 17.04.2019р. прийшов до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 62 706,0 грн. збитків, які останній мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) - усунення недоліків (дефектів) у ремонті будівлі ОС ЗЗС є правомірною та підставною, а тому підлягає до задоволення.

Разом з тим, суд, з посиланням на ст.ст. 264, 863 ЦК України, п. 4.4 Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів", акт №143-47/16 від 17.03.2017р. дійшов до висновку, що позивачем не пропущено строк позовної давності щодо позовних вимог.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Рівненської області від 13.08.2019 р. по справі №918/44/18 в частині відмови у стягненні з відповідача штрафу у розмірі 198 000 грн. та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог ВП "Рівненська АЕС" ДП "НАЕК "Енергоатом".

Так, з посиланням на умови договору №528 від 25.03.2014р., акт №143-47/16 від 17.03.2017р., ст. ст. 526, 627 ЦК України, ст. ст. 193, 216, 217, 218, 230, 231 ГК України, вказує, що у договорі №528 від 25.03.2014 р. сторонами було передбачено господарсько-правову відповідальність за порушення умов договору (в тому числі і за відмову виконання гарантійного зобов`язання з усунення недоліків та дефектів, виявлених у виконаних ремонтних роботах) у вигляді сплати штрафу у розмірі 20% від суми договору. При цьому, як зазначає скаржник, зі змісту умов договору № 528 від 25.03.2014 р., сторони не передбачали необхідність документальної фіксації відмови виконавця від виконання будь-якого договірного зобов`язання, в тому числі зобов`язання з усунення недоліків у виконаних роботах. Оскільки чинне законодавство також не передбачає необхідність письмового підтвердження того, що відповідач у даній справі односторонньо відмовився виконати договірне зобов`язання, слід зазначити, що при прийнятті господарським судом оскаржуваного висновку, суд неправильно застосував вищезазначені норми матеріального права, зокрема, ст.ст. 193, 216, 218, 230, 231 ГК України, ст. 627 ЦК України.

Також, позивач вважає, що одностороння відмова виконавця від виконання своїх зобов`язань по договору (гарантійних зобов`язань) підтверджується не лише фактичним невиконанням відповідачем зобов`язань при виконанні робіт за договором, а й вимогами позивача щодо негайного виконання взятих відповідачем зобов`язань відповідно до акту №143-47/16 від 17.03.2017 р. (претензія ВП РАЕС № 001-11/10058 від 20.11.17 р.); твердженнями відповідача, що містяться у відзиві на позов.

У відзиві на апеляційну скаргу Приватне підприємство "Вестінвестбуд" наводить свої міркування на спростування доводів скаржника та вказує на законність та обґрунтованість рішення суду.

Серед іншого, з посиланням на п.п. 7.2. та 7.3. договору вказує, що у ньому передбачена однакова відповідальність у формі штрафу за невиконання умов договору, проте з однієї лише різницею, а саме визначення порядку обрахування такого штрафу. А тому, зауважує, що відповідно до ч.1 ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відтак, в спірних правовідносинах неможливо ставити питання про стягнення штрафу двічі за одне правопорушення, а саме невиконання умов договору.

Разом з тим, на думку відповідача, позивач не довів належними та допустимими доказами факт односторонньої відмови відповідача від виконання своїх зобов`язань по договору. Докази, на які посилається позивач як на докази односторонньої відмови від виконання зобов`язань за договором, а саме претензія ВП РАЕС № 001-11/10058 від 20.11.17 р., твердження відповідача у відзиві, свідчать не про односторонню відмову від виконання зобов`язань, а лише про невиконання таких зобов`язань.

Просить залишити без змін рішення господарського суду Рівненської області від 13.08.2019р. по справі № 918/44/18, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Крім того, у відзиві на апеляційну скаргу третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Приватна виробничо-комерційна фірма "Фіалка" наводить свої міркування на спростування доводів скаржника та вказує на законність та обґрунтованість рішення суду.

Зокрема, з посиланням на п. 7.3. договору №528 від 25.03.2014 р. зауважує, що відмова в односторонньому порядку від виконання своїх зобов`язань по договору не є доведеною, а саме позивачем не було надано до суду належних та допустимих доказів того, що відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання своїх зобов`язань по договору. В даному випадку ПВКФ «Фіалка» погоджується з думкою суду першої інстанції, що така відмова повинна бути зафіксована документально в офіційних документах, як то листах, повідомленнях, тощо, а не виражатись у бездіяльності відповідача виконувати свої зобов`язання згідно до договору. А тому, вимога позивача щодо стягнення 198 000, 00 грн. за відмову в односторонньому порядку виконувати зобов`язання є недоведеною та незаконною.

Просить залишити рішення господарського суду Рівненської області від 13 серпня 2019 року у справі №918/44/18 без змін.

Відповідач не скористався правом участі під час апеляційного перегляду справи та не забезпечив явку свого представника у судове засідання апеляційного господарського суду, хоча про час та місце апеляційного перегляду справи повідомлений заздалегідь та належним чином, про, що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.179, т. 2).

Таким чином, враховуючи норми ст.ст.269, 273 ГПК України про межі перегляду справ в апеляційній інстанції, строки розгляду апеляційної скарги, та той факт, що неявка в засідання суду представника відповідача, належним чином та відповідно до законодавства повідомленого про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає перегляду оскарженого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника останнього, за наявними у справі доказами.

В судовому засіданні представник скаржника підтримала доводи викладені в апеляційній скарзі та надала пояснення на обґрунтування своєї позиції. Просить скасувати рішення господарського суду Рівненської області від 13.08.2019 р. по справі № 918/44/18 в частині відмови у стягненні з відповідача штрафу у розмірі 198 000 грн. та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог ВП "Рівненська АЕС" ДП "НАЕК "Енергоатом".

Представник третьої особи заперечив проти задоволення апеляційної скарги з підстав викладених у відзиві та надав пояснення на обґрунтування свої позиції. Просить залишити рішення господарського суду Рівненської області від 13 серпня 2019 року у справі №918/44/18 без змін.

Заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених в рішенні місцевого господарського суду обставинам справи, правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при винесенні оскарженого рішення, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами справи, 25.03.2014р. між ДП "НАЕК "Енергоатом" від імені якого діє ВП "Рівненська АЕС" як замовником та Приватним підприємством "Вестінвестбуд", як виконавцем укладено договір №528 на виконання робіт (далі по тексту договір).

Відповідно до умов вказаного договору відповідач зобов`язався виконати роботи, зазначені у технічних вимогах, а позивач - прийняти і оплатити такі роботи. До договору була укладена додаткова угода №1 від 04.11.2014р..

Найменування робіт: "Поточний ремонт зовнішніх стінових панелей з ремонтом стиків та віконних блоків ОС ЗЗС". Склад та обсяг робіт, що доручаються до виконання виконавцю, визначені в технічних умовах (додаток №1), дефектних відомостях (додаток №1.1) та календарному плані (додаток №2), які є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до пункту 3.1 договору №528 (в редакції протоколу розбіжностей до податкової угоди №1 від 24.11.2014р.) ціна робіт по даному договору становить 990 000 грн. з ПДВ.

Відповідно до пункту 2.1 договору відповідач повинен виконати передбачені цим договором роботи, якість яких повинна відповідати технічним вимогам, державним стандартам, будівельним нормам, іншим нормативним документам, що регламентують питання ремонту будівель та споруд.

Відповідно до пункту 11.2 договору гарантія на виконані ремонтні роботи становить 3 роки з дня підписання акту приймання виконаних робіт.

Пункт 11.3 договору передбачає, що у разі виявлення замовником недоліків (дефектів) протягом гарантійного строку, він повідомляє виконавця про дані обставини та запрошує його для складання відповідного дефектного акту про порядок і строки усунення виявлених недоліків.

Відповідно до пункту 11.5 договору гарантійний термін продовжується на час, визначений для усунення недоліків.

Пункт 11.6 договору зобов`язує виконавця за свій рахунок та своїми силами усунути недоліки та дефекти, виявлені протягом гарантійного терміну у строки, визначені у дефектному акті.

Відповідно до п. 7.2 договору, зокрема, визначено, що у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань при виконанні робіт за договором виконавець сплачує замовнику за порушення умов зобов`язання щодо якості робіт штраф у розмірі двадцять відсотків вартості неякісних послуг.

Згідно із п. 7.3 договору, зокрема, визначено, що у разі односторонньої відмови виконавця від виконання своїх зобов`язань по договору, виконавець зобов`язаний сплатити замовнику штраф у розмірі 20% від суми договору.

Пунктом 10.1 договору сторони унормували, що договір набирає чинності з моменту підписання його обома сторонами і діє до 31.12.2014р., а в частині виконання гарантійних зобов`язань виконавця, що передбачені договором, до сплину гарантійного терміну.

Закінчені роботи по договору були прийняті відповідно до акту №3 від грудня 2014 року.

В межах гарантійного строку позивач виявив дефекти робіт, які полягали у наступному: відшарування лакофарбового антикорозійного захисного покриття, а також на окремих ділянках зовнішніх стінових конструкцій поверхня лакофарбового антикорозійного захисного покриття відрізняється по кольору різних відтінків та на локальних ділянках відремонтованих міжпанельних стиках фасаду будівлі, спостерігається відшарування та порушення цілісності примикань стиків поверхневої герметизації до поверхонь зовнішніх стін фасаду, що не відповідає вимогам, які продиктовані до ремонтних робіт пунктами ДСТУ-Н Б В.2.6-186:2013:

- 4.24 - місця вимушених порушень цілісності повинні бути опрацьовані покриттям того ж виду. Обклеювальні покриття повинні бути при цьому підсилені (при необхідності) додатковим шаром, що перекриває місця порушень цілісності не менше ніж на 100 мм кромок;

- 6.3 - лакофарбові армовані покриття повинні мати міцне зчеплення з поверхнею, що захищається. Відшарування на поверхні не допускається.

- 6.8 - лакофарбові покриття не повинні мати напливів, бульбашок, сторонніх включень, механічних ушкоджень. Не допускається порушення суцільності покриття, наявність ділянок, що не затверділи.

Також присутнє порушення пункту 3.67 ДСТУ-Н Б А.3.1 - 23:2013, яким передбачено, що поверхні пофарбовані малярними сумішами, повинні мати однотонну глянцеву або матову поверхню, не допускається просвічування нижче лежачих шарів фарби, відшарування фарби.

Відповідач був повідомлений в межах гарантійного строку про наявність дефектів та запрошений для складання відповідного акту, як цього вимагали умови договору.

За участі представника відповідача, в особі директора ПП "Вестінвестбуд", в грудні 2016 року проведено огляд об`єкту - очисних споруд замаслено-замазучених стоків (ОС ЗЗС) в осях 1-10; рядах А-Г про що складено та підписано Акт №143-47/16 огляду технічного стану оздоблення фасаду будівлі очисних споруд замаслено-замазучених стоків (ОС ЗЗС) інв. №8-18, який затверджено ВП РАЕС 17.03.2017р. Даним актом комісійно зафіксовано факт наявності недоліків та дефектів виконаних відповідачем робіт в період гарантійних зобов`язань.

Пунктом 3 розділу 8 "Рішення комісії" погоджено, що у відповідності до пункту 11.6 договору №528 від 25.03.2014р. буде здійснено усунення виявлених пошкоджень та дефектів оздоблення фасаду будівлі очисних споруд замаслено-замазучених стоків (ОС ЗЗС) за свій рахунок власними силами з дотриманням технології виконання робіт та вимог по кольоровій гамі ПП "Вестінвестбуд". Термін виконання даного зобов`язання - 31.10.2017р..

22.03.2017р. позивачем на адресу відповідача листом №174/2392 від 22.03.2017р. направлено Акт огляду технічного стану оздоблення фасаду будівлі очисних споруд замаслено-замазучених стоків та дефектну відомість. Також у даному листі міститься вимога виконання взятих зобов`язань в частині усунення виявлених дефектів.

Станом на 31.10.2017р. відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання в частині усунення дефектів виконаних робіт.

Відповідно до висновку експерта № 8346 від 17.04.19 р., що міститься у в матеріалах справи, роботи з поточного ремонту зовнішніх стінових панелей з ремонтом стиків будівлі очисних споруд замаслено-замазучених стоків ВП "Рівненська АЕС" виконані неякісно та не у відповідності з вимогами ДСТУ-Н Б В. 2.6-186-2013 "Настанова щодо захисту будівельних конструкцій будівель та споруд від корозії", а саме:

п. 4.24 - місця вимушених порушень цілісності повинні бути опрацьовані покриттям того ж виду. Обклеювальні покриття повинні бути при цьому підсилені (при необхідності) додатковим шаром, що перекриває місця порушень цілісності не менше, ніж на 100 мм кромок;

п. 6.3 - лакофарбові армовані покриття повинні мати місце зчеплення з поверхнею, що захищається, відшарування на поверхні не допускаються;

п. 6.8 - лакофарбові покриття не повинні мати напливів, бульбашок, сторонніх включень, механічних пошкоджень, не допускається порушення суцільності покриття, ділянок, що не затверділи.

Також роботи з поточного ремонту виконані не у відповідності з вимогами п. 3.67 ДСТУ-Н Б А. 3.1-23:2013 "Настанова щодо проведення робіт з улаштування ізоляційних, оздоблювальних, захисних покриттів стін, підлог і покрівель будівель і споруд", згідно якого поверхні, пофарбовані малярними сумішами, повинні мати однотонну глянцеву або матову поверхню, не допускається просвічування нижче лежачих шарів фарби, відшарування фарби.

При проведенні експертизи експертом було встановлено, що пофарбовані поверхні зовнішніх стін мають неоднотонну поверхню та місцями відшарування фарби.

В пункті 2 висновку експертом визначено обсяги та вартість неякісно виконаних робіт. При цьому загальна вартість неякісно виконаних робіт з врахуванням інших витрат та податку на додану вартість, включених підрядною організацією ПП "Вестінвестбуд" в акти приймання виконаних будівельних робіт ф. № КБ-2в станом на грудень 2014 р. становить 48297,60 грн..

Крім того, в пункті 2 висновку експерт зазначив, що кошторисна вартість усунення неякісно виконаних робіт на дату проведення експертизи становить 62 706,0 грн..

Як зазначалося вище, рішенням господарського суду Рівненської області від 13.08.2019 року у справі №918/44/18 позов задоволено частково. Стягнуто з Приватного підприємства "Вестінвестбуд" (33009, м. Рівне, вул. Князя Володимира, 112м) на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (34400, Рівненська обл., м. Вараш) 9659 (дев`ять тисяч шістсот п`ятдесят дев`ять) грн. 52 коп. штрафу, 62 706 (шістдесят дві тисячі сімсот шість) грн. 00 коп. збитків, судовий збір у сумі 1085 грн. 48 коп. та витрати за проведення експертизи у сумі 2445 грн. 00 коп. В решті позову відмовлено в задоволенні.

При цьому, скаржник не погоджується із вказаним рішенням лише в частині відмови у стягненні з відповідача штрафу у розмірі 198 000 грн..

Таким чином, в силу вимог ст. 269 ГПК України судова колегія переглядає рішення суду першої інстанції лише в частині правомірності нарахування 20 % штрафу від суми договору у розмірі 198 000,00 грн., відповідно до п. 7.3. договору.

Статтею 610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В силу статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язань настають такі правові наслідки як сплата неустойки (штрафу, пені).

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 та ч. 1 ст. 218 ГК України).

Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій, зокрема штрафні санкції.

Нормами статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Так, як убачається із позову та апеляційної скарги позивач, зокрема, просить стягнути з відповідача 20 % штрафу від суми договору у розмірі 198 000,00 грн., у зв`язку із односторонньою відмовою відповідача від виконання своїх зобов`язань по договору, а саме щодо усунення за свій рахунок та своїми силами недоліків та дефектів, виявлених протягом гарантійного терміну у строки, визначені у дефектному акті.

Дійсно, як убачається із пункту 7.3 договору №528 від 25.03.2014р., сторони передбачили, що у разі односторонньої відмови виконавця від виконання своїх зобов`язань по договору, виконавець зобов`язаний сплатити замовнику штраф у розмірі 20% від суми договору.

При цьому, в апеляційній скарзі, на підтвердження своїх доводів щодо порушення зобов`язання посилається на претензію ВП РАЕС № 001-11/10058 від 20.11.17 р. щодо негайного виконання взятих відповідачем зобов`язань відповідно до акту №143-47/16 від 17.03.2017 р. та позицію відповідача викладену у відзиві на позов.

Разом з тим, в даному випадку позивач вважає, що саме відповідач своїх зобов`язань по договору, щодо усунення за свій рахунок та своїми силами недоліків та дефектів, виявлених протягом гарантійного терміну у строки, визначені у дефектному акті не виконав, отже в односторонньому порядку відмовився від виконання умов договору. Проте, суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач, в силу приписів ст.ст. 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86 ГПК України, не довів належними та допустимими доказами того, що відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання своїх зобов`язань по договору. Разом з тим, колегія суддів зауважує, що така відмова відповідача має бути зафіксована документально в офіційних документах, як то в листах, повідомленнях, тощо, а не виражатися у бездіяльності відповідача щодо виконання своїх зобов`язань по договору.

За наведеного, судова колегія зауважує, що місцевий господарський суд дійшов до правильного висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача 198 000,00 грн. штрафу згідно з п. 7.3 договору, адже умовою для застосування до відповідача 20% штрафу згідно з вказаним пунктом договору є одностороння відмова виконавця від виконання своїх зобов`язань по договору, однак, дії відповідача свідчать не про односторонню відмову від виконання зобов`язань, а лише про невиконання таких зобов`язань.

Судова колегія не бере до уваги посилання скаржника на направлену відповідачу претензію та позицію відповідача викладену у відзиві на позов, оскільки вказані документи також, лише свідчать про неналежне виконання відповідачем умов договору, а не про односторонню відмову від виконання зобов`язань.

Щодо доводів позивача про неправильне застосування норм матеріального права, зокрема, ст.ст. 193, 216, 218, 230, 231 ГК України, ст. 627 ЦК України, то необхідно зазначити, що судом першої інстанції було правильно застосовано ті норми матеріального права, які підлягали застосуванню до цих правовідносин, а незгода позивача з рішенням господарського суду не може свідчити про неправильне застосування цим судом вказаних позивачем норм матеріального права чи умов договору.

Таким чином, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, зводяться до помилкового тлумачення позивачем норм матеріального права, ґрунтуються на його власній оцінці та спростовуються наведеними та встановленими судом обставинами справи.

Отже, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Рівненської області від 13.08.2019р. у даній справі прийняте з повним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" на рішення господарського суду Рівненської області від 13.08.19р. у справі №918/44/18 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Рівненської області від 13.08.19р. у справі № 918/44/18 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку, встановленому ст. ст. 287-291 ГПК України.

4. Справу №918/44/18 повернути до господарського суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "11" листопада 2019 р.

Головуючий суддя Миханюк М.В.

Суддя Саврій В.А.

Суддя Дужич С.П.