РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.10.2019Справа № 910/7720/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., за участю секретаря судового засідання Зарудньої О.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегагаз Постач" (61022, м. Харків, вул. Сумська, 39, офіс 125; ідентифікаційний код 40292876)

до Головного управління Національної поліції в Київській області (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15; ідентифікаційний код 40108616)

про стягнення 228 601, 78 грн,

Представники сторін:

від позивача: Борисов Д . О.

від відповідача: Лащів О.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Мегагаз Постач" з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області про стягнення 228 601, 78 грн., з яким 222 242, 37 грн. - основного боргу, 5 333, 82 грн. - інфляційних втрат, 1 025, 59 грн. - 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що на виконання умов договору № 499 від 02.07.2018 постачальником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Мегагаз Постач" було передано, а споживачем - Головним управлінням Національної поліції в Київській області було прийнято природний газ. Однак, позивач вказує, що відповідач не в повному обсязі здійснив оплату вартості послуг з постачання газу, внаслідок чого в останнього й утворилась заборгованість.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.06.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 12.07.2019.

Також, суд в даній ухвалі зазначив, що клопотання позивача, яке було подано разом з позовом, про залучення до участі у справі третьої особи та витребування доказів, розглядатиметься у підготовчому засіданні.

09.07.2019 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.07.2019 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегагаз Постач" про залучення до участі у розгляді справи третьої особи та витребування доказів задоволено частково та відповідно витребувано у Акціонерного товариства "Укртрансгаз" інформацію про обсяги постачання природного газу Товариством з обмеженою відповідальністю "Мегагаз Постач" Головному управлінню Національної поліції в Київській області протягом листопада та грудня 2018 року за кожний місяць окремо. В іншій частині клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегагаз Постач" відмовлено.

Також даною ухвалою у підготовчому засіданні оголошено перерву до 31.07.2019.

30.07.2019 до Господарського суду міста Києва надійшли письмові пояснення від Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на виконання вимог ухвали суду від 12.07.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.07.2019 продовжено строк розгляду справи у підготовчому провадженні на 30 днів за клопотанням позивача, повторно витребувано у Акціонерного товариства "Укртрансгаз" інформацію про обсяги постачання природного газу Товариством з обмеженою відповідальністю "Мегагаз Постач" Головному управлінню Національної поліції в Київській області протягом грудня 2018 року у зв`язку з чим оголошено перерву до 04.09.2019.

21.08.2019 до Господарського суду міста Києва надійшли письмові пояснення від Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на виконання вимог ухвали суду від 31.07.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.09.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Судове засідання у справі призначено на 02.10.2019.

У судовому засіданні 02.10.2019 оголошено перерву до 23.10.2019.

23.10.2019 до Господарського суду міста Києва надійшли пояснення позивача.

У судовому засіданні 23.10.2019 оголошено перерву до 30.10.2019

29.10.2019 до Господарського суду міста Києва надійшли пояснення позивача та клопотання про залучення документів.

У судовому засіданні 30.10.2019 представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд про їх задоволення.

Представник відповідача заперечив щодо заявлених позовних вимог та просив суд відмовити в задоволенні позову.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи у судовому засіданні 30.10.2019 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

02.07.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мегагаз Постач" (далі - постачальник) та Головним управлінням Національної поліції в Київській області (далі - споживач) був укладений договір постачання природного газу № 499 за умовам якого постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2018 році газове паливо за кодом ДК021:2015-09120000-6, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором.

Річний плановий обсяг постачання газу - до 65150 куб.м (п. 1.2. договору).

Згідно п. 2.1. договору передача газу за цим договором здійснюється на межах балансової належності об`єктів споживача відповідно до актів розмежування ділянок обслуговування.

Відповідно до п. 2.2. постачання газу здійснюється за умовами:

наявності діючого між споживачем та оператором ГРМ договору розподілу газу, відсутності заборгованості у споживача за минулі періоди перед постачальником (або оплати відповідно до графіка погашення заборгованості) та оплати поточних платежів, підтвердження в установленому порядку оператором ГТС місячного обсягу постачання газу, виділеного для забезпечення споживача (об`єктів споживача).

Місячний обсяг відбору (споживання) газу споживачем не повинен перевищувати підтверджений обсяг газу більш ніж на +-5%

Коригування (перегляд) планових місячних обсягів природного газу на 01 число розрахункового місяця здійснюється за письмовою заявою споживача постачальником у разі, якщо споживач повідомив постачальника про зміну планових обсягів газу не менше ніж за 15 календарних днів до початку розрахункового місяця.

Коригування (перегляд) планових місячних обсягів природного газу на 15 число розрахункового місяця здійснюється за письмовою заявою споживача постачальником у разі, якщо споживач повідомив постачальника про зміну планових обсягів газу не менше ніж за 6 (шість) робочих днів відповідно до 15 числа розрахункового місяця.

Коригування (перегляд) планових місячних обсягів природного газу на 25 число розрахункового місяця здійснюється за письмовою заявою споживача постачальником у разі, якщо споживач повідомив постачальника про зміну планових обсягів газу не менше між за 6 (шість) робочих днів відповідно до 25 числа розрахункового місяця.

Умовами п. 2.3. договору передбачено, що постачання та споживання підтверджених обсягів газу протягом місяця здійснюється, як правило, в рівномірному режимі, виходячи із середньодобової норми (далі - добова норма), яка визначається шляхом ділення місячного підтвердженого обсягу газу на кількість днів протягом цього місяця, або згідно узгодженого сторонами графіку у випадку, якщо споживання здійснюється протягом місяця нерівномірно. Визначення (звіряння) фактичного обсягу поставленого (спожитого) природного газу між сторонами здійснюється в наступному порядку:

За підсумками розрахункового періоду споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати постачальнику копію відповідного акта про фактичний обсяг розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між оператором ГРМ та споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГРМ (п. 2.4. договору).

На підставі отриманих від споживача даних та/або даних оператора ГРМ постачальник протягом трьох робочих днів готує два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписаних уповноваженим представником постачальника.

Відповідно до п. 2.5. договору споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі газу зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником споживача та скріплений печаткою споживача, або надати в письмовій формі мотивовану та обґрунтовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу.

У випадку відмови від підписання акта приймання-передачі газу споживачем, обсяг постачання (споживання) газу встановлюється постачальником в односторонньому порядку, на підставі даних оператора ГРМ. Споживач в такому разі не позбавлений права звернутись до суду за вирішенням спору з приводу обсягів спожитого газу. До прийняття рішення судом та набрання таким рішенням законної сили, обсяг спожитого газу та вартість послуг з його постачання встановлюється відповідно до даних постачальника.

У випадку не повернення споживачем підписаного оригіналу акту приймання-передачі газу, або ненадання письмової обґрунтованої відмови від його підписання до 10 числа місяця, наступного за звітним, такий акт вважається підписаним. Споживачем, а обсяг спожитого газу встановлюється, відповідно до даних оператора ГРМ (п. 2.6. договору).

Пункт 2.7. договору передбачає, що споживач самостійно контролює власне газопостачання та для недопущення перевищення підтверджуваного обсягу природного газу в розрахунковому періоді має самостійно і завчасно обмежити (припинити) власне газопостачання.

Положеннями пунктів 3.1. та 3.2. договору встановлено, що розрахунки за поставлений споживачеві газ здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем. Ціна газу становить 7 915,50 грн на 1000 куб.м, крім того ПДВ 1 583, 10 грн, всього ПДВ - 9 498, 60 грн. Постачальник зобов`язаний не змінювати ціну за одиницю товару на підставі п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" впродовж, 90 днів, з дня укладення договору про закупівлю.

Ціна, зазначена в п. 3.2. договору, може змінюватись протягом дії договору. Зміна ціни узгоджується шляхом підписання додаткової угоди до цього договору.

Сторони домовились, що ціна газу, розрахована відповідно до пунктів 3.2. та 3.3. цього договору, застосовується сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за цим договором. Місячна вартість газу визначається як результат ціни газу та загального обсягу фактично поставленого (спожитого) газу, визначеного згідно з розділом ІІ цього договору (п. 3.3. договору).

Згідно пунктів 4.1.-4.4. договору розрахунковий період за договором становить один календарний місяць - з 09.00 години першого дня місяця до 09.00 години першого дня наступного місяця включно. Оплата газу здійснюється споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника в розмірі 100% місячної вартості фактично спожитого газу після складання акту приймання-передачі газу та розрахунку за поставлений газ. Оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем до 15 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу. У разі виникнення у споживача заборгованості з оплати вартості газу, сторони за взаємною згодою можуть укласти графік погашення заборгованості, який оформлюється додатком до цього договору. Укладення сторонами та дотримання споживачем узгодженого графіка погашення заборгованості не звільняє споживача від виконання поточних зобов`язань за договором.

За умовами п. 6.1. договору у випадку порушення своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та чинним в Україні законодавством. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Сторона, яка належно виконала свої зобов`язання, вправі вимагати від іншої сторони виконання умов даного договору, а у випадку, якщо інша сторона відмовляється без поважних причин від виконання договору - вимагати його розірвання з відшкодуванням всіх понесених витрат та збитків (п. 6.4. договору).

Положеннями п. 6.5. унормовано, що за порушення зобов`язань за договором є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених Господарським кодексом України та іншими законами.

Цей договір набуває чинності з дати його підписання та скріплення їх підписів печатками (за наявності) сторін і діє протягом строку, який починається з 02.07.2018 року і закінчується 31 грудня 2018 року або ж до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань (п. 11.1. договору).

23.10.2018 до договору була укладена додаткова угоду № 1, якою внесено зміни до п. 1.2., 1.3. договору, а саме - зменшено обсяг постачання газу до 59 227,273 куб.м, та до п. 3.2. договору, а саме - встановлено ціну за 1000 куб.м газу на рівні 8707,05 грн без ПДВ, ПДВ - 1741,41 грн, разом з ПДВ 10 448,46 грн. Дана додаткова угода вступила в силу з 15.10.2018.

23.10.2018 до договору була укладена додаткова угоду № 2, якою внесено зміни до п. 1.2., 1.3. договору, а саме - зменшено обсяг постачання газу до 53 842,957 куб.м, та до п. 3.2. договору, а саме - встановлено ціну за 1000 куб.м газу на рівні 9577,76 грн без ПДВ - 1915,55 грн, разом з ПДВ 11493,31 грн. Дана додаткова угода вступила в сил 22.10.2018.

23.10.2018 до договору була укладена додаткова угоду № 3, якою внесено зміни до п. 1.2., 1.3. договору, а саме - зменшено обсяг постачання газу до 48 948,146 куб.м, та до п. 3.2. договору, а саме - встановлено ціну за 1000 куб.м газу на рівні 10535,53 грн без ПДВ, ПДВ - 2107,11 грн, разом з ПДВ 12642,64 грн. Дана додаткова угода вступила в силу з 29.10.2018.

06.12.2018 до договору була укладена додаткова угоду № 4, якою внесено зміни до п. 1.2., 1.3. договору, а саме - зменшено обсяг постачання газу до 44 498,3274 куб.м, та до п. 3.2. договору, а саме - встановлено ціну за 1000 куб.м газу на рівні 11589,08 грн без ПДВ, ПДВ - 2317,82 грн, разом з ПДВ 13906,90 грн. Дана додаткова угода вступила в силу 01.11.2018.

Як про це вказує позивач, на виконання умов договору постачальник у листопаді 2018 передав, а споживач прийняв природний газ в обсязі 9,595 тис.куб.м на загальну суму 133 436,66 грн, разом ПДВ, що підтверджується актом приймання-передачі природного газу № 258.

За переданий у листопаді 2018 природний газ споживач розрахувався з постачальником в повному обсязі.

У грудні 2018 постачальник передав споживачу природний газ в обсязі 38,173 тис.куб.м на загальну суму 530 867,94 грн, разом з ПДВ.

За переданий у грудні 2018 природний газ споживач розрахувався частково, перерахував постачальнику кошти в розмірі 308 625,57 грн, разом з ПДВ, за обсяг 22,192 тис.куб.м.

Звертаючись до суду з позовом позивач мотивуючи позовні вимоги вказуючи, що споживачем були порушені договірні зобов`язання в частині повної оплати за спожитий природний газ, внаслідок чого у Головного управління Національної поліції в Київській області утворилась заборгованість в сумі 222 242, 37 грн. Крім того, на суму основного боргу позивачем здійснено нарахування 5 333, 82 грн - інфляційних втрат та 1 025, 59 грн - 3% річних.

Із поданого відповідачем відзиву вбачається, що останній заперечує щодо задоволення позовних вимог, вказуючи, що Головним управлінням Національної поліції в Київській області, як споживачем природного газу, виконано свої зобов`язання по оплаті вартості газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором та додатковими угодами до нього.

Відповідно ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № 499 від 02.07.2018, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором купівлі-продажу.

Так, згідно статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 655 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно частини 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, на виконання умов договору, постачальник у листопаді 2018 передав, а споживач прийняв природний газ в обсязі 9,595 тис.куб.м на загальну суму 133 436,66 грн, разом ПДВ, що підтверджується актом приймання-передачі природного газу № 258.

За переданий у листопаді 2018 природний газ споживач розрахувався з постачальником в повному обсязі.

Вказані факти сторонами не заперечуються та не спростовуються.

Як про це вказується позивачем, у грудні 2018 постачальник передав споживачу природний газ в обсязі 38,173 тис.куб.м на загальну суму 530 867,94 грн, разом з ПДВ.

При тому судом встановлено, що факт передачі Товариством з обмеженою відповідальністю "Мегагаз Постач" Головному управлінню Національної поліції в Київській області природного газу в обсязі 38,173 тис.куб.м підтверджується наявними в матеріалах справи поясненнями Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" до яких додано копію витягу зі звіту Публічного акціонерного товариства "Київоблгаз" щодо фактичних обсягів природного газу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегагаз Постач" за грудень 2018 року. Із даного звіту вбачається: назва замовника послуг - ТОВ "Мегагаз Постач"; ЕІС код віртуальної точки - 56ZG-DSO-180000C; назва віртуальної точки - Київоблгаз; ЕІС код споживача - 56XS0001430H400P; назва споживача газу - Головне управління Національної поліції в Київській області; обсяг підтвердженої номінації - 27,000; фактичний обсяг - 38,173.

Крім того повідомлено, що інформація щодо використання природного газу для газопостачання Головного управління Національної поліції в Київській області та відповідні первинні документи наявні у Публічного акціонерного товариства "Київоблгаз".

Як про це зазначає позивач, за постачання природного газу у грудні 2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Мегагаз Постач" було направлено простою кореспонденцією акт приймання-передачі природного газу за грудень 2018 року, але даний акт споживачем не був підписаний та неповернутий.

В подальшому, 15.07.2019 позивачем повторно було направлено з описом вкладення в цінний лист акт приймання-передачі природного газу за грудень 2018 року, але даний акт споживачем знову ж таки не був підписаний та неповернутий. Докази надіслання містяться в матеріалах справи.

Разом з тим суд вказує, що факт надіслання, отримання, однак, непідписання та відповідно неповернення акту приймання-передачі природного газу за грудень 2018 року відповідачем не заперечується.

Таким чином, з огляду на положення пунктів 2.5. та 2.6. договору, факт неповернення протягом двох днів акту приймання-передачі природного газу за грудень 2018 року, що був надісланий 15.07.2019 та враховуючи відсутності обґрунтованої відмови від його підписання, означуваний акт вважається підписаним.

Відповідно до ст. 691 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Згідно ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною другою статті 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

В той час суд вказує, що доводи відповідача щодо здійснення ним, як споживачем природного газу оплати вартості газу у розмірах, строки та порядку, визначеному договором та додатковими угодами до нього, не відповідає дійсності, оскільки спростовується викладеними вище обставинами.

Так, положеннями пунктів 4.1.-4.3. договору закріплено, що розрахунковий період за договором становить один календарний місяць - з 09.00 години першого дня місяця до 09.00 години першого дня наступного місяця включно. Оплата газу здійснюється споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника в розмірі 100% місячної вартості фактично спожитого газу після складання акту приймання-передачі газу та розрахунку за поставлений газ. Оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем до 15 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Так, відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відтак, зважаючи на вищевикладене та те, що постачальником був поставлений у грудні 2018 та переданий споживачу природний газ саме в обсязі 38,173 тис.куб.м на загальну суму 530 867,94 грн, разом з ПДВ, однак, відповідачем всупереч обумовлених договірних зобов`язань було здійснено лише часткову оплату, при тому, доводів позивача щодо обсягів поставленого газу не спростовано, то за таких підстав суд дійшов висновку, що відповідачем були порушені умови договору № 499 від 02.07.2018 щодо здійснення оплати поставленого газу та положення ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому, вимога позивача про стягнення заборгованості в розмірі 222 242, 37 грн підлягає задоволенню.

Що стосується нарахування позивачем 5 333, 82 грн - інфляційних втрат в період січень-березень 2019 року та 1 025, 59 грн - 3% річних, в період з 16 лютого-22 квітня 2019 року, то суд вказує слідуюче.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідний висновок Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду викладено в постанові від 05.07.2019 у справі № 905/600/18.

Згідно з імперативними вимогами статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та статті 236 Господарського процесуального кодексу України, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так враховуючи, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт надіслання відповідачу акту приймання-передачі природного газу за грудень 2018 року, саме 15.07.2019, то за таких обставин, суд дійшов висновку, що прострочення виконання грошового зобов`язання за означений позивачем час нарахування інфляційних втрат в сумі 5 333, 82 грн в період січень-березень 2019 року та 3% річних в сумі 1 025, 59 грн в період з 16 лютого-22 квітня 2019 року відсутнє.

А відтак й відсутні підстави для нарахування та відповідно стягненні інфляційних втрат та 3% річних.

У зв`язку з чим вимога позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 5 333, 82 грн та 3% річних в сумі 1 025, 59 грн визнається судом безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Витрати по сплаті судового збору відповідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегагаз Постач" - задовольнити частково.

2. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15; ідентифікаційний код 40108616) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегагаз Постач" (61022, м. Харків, вул. Сумська, 39, офіс 125; ідентифікаційний код 40292876) заборгованість в розмірі 222 242 (двісті двадцять дві тисячі двісті сорок дві) грн 37 коп. та витрати по сплаті судовий збір в розмірі 3 336 (три тисячі триста тридцять шість) грн 26 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 08.11.2019

Суддя Д.О. Баранов