РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2019Справа № 910/8459/19

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Лук`янчук Д.Ю., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранат"

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1

про стягнення 7 000,00 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

від третьої особи: не з`явився

В С Т А Н О В И В:

До Господарського суду м. Києва звернулось Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" (далі - ТДВ "СК "Альфа-Гарант", позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранат" (далі - ТОВ "Гранат", відповідач) про стягнення страхового відшкодування у сумі 7 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу перейшло право вимоги до відповідача на підставі Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів", у зв`язку з відшкодуваннням потерпілій особі страхового відшкодування у сумі 7 000,00 грн., завданої працівником відповідача ( ОСОБА_1 ), визнаним винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась у місті Києві.

У позові ТДВ "СК "Альфа-Гарант" просить стягнути з ТОВ "Гранат" суму страхового відшкодування в розмірі 7 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 06.03.2019 р. за вказаним позовом було відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін відповідно до правил, визначених ст.ст. 12, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК). Цією ж ухвалою сторонам наданий строк, передбачений законом, для реалізації ними своїх процесуальних прав та обов`язків.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 16.09.2019 р. за клопотанням позивача до розгляду даної справи в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача був залучений ОСОБА_1 (далі - третя особа).

Відповідач та третя особа, належним чином повідомлені про розгляд справи, у строк, визначений законом, відзиву та письмових пояснень на відзив не надали, їх позиція щодо заявлених вимог суду невідома.

Згідно з ч. 2 ст. 178 ГПК у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Отже, розглянувши позовні вимоги та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що майнові інтереси страхувальника (ТОВ "Гранат"), пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом, а саме - автомобілем марки "Івеко", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 були застраховані відповідно до полісу № АМ/0557868 від 24.11.2017 р.

29.12.2017 р. у місті Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого у позивача автомобіля марки "Івеко", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ТОВ "Гранат", під керуванням ОСОБА_1 та інших транспортних засобів, серед яких був автомобіль марки "Део", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобіль «Део» був пошкоджений.

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 09.02.2018 р. у справі № 756/426/18, що набрала законної сили, ОСОБА_1 був визнаний винним у скоєнні вказаної ДТП, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, до винної особи застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. При цьому у вказаній постанові суд встановив, що ДТП сталась внаслідок порушення ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху, а саме - незабезпечення перевірки технічного стану автомобіля, у зв`язку із чим під час руху транспортного засобу "Івеко", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , відірвались задні ліві колеса цього автомобіля.

Відповідно до укладеної між ТДВ "СК "Альфа-Гарант" та ОСОБА_2 угоди про розмір страхового відшкодування від 14.03.2018 р. сторонами була досягнута згода щодо суми матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки "Део", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яка склала 8 000,00 грн., та розміру страхового відшкодування потерпілій особі за вказаним випадком з урахуванням франшизи - 7 000,00 грн.

Також судом встановлено, що на підставі страхового акту № ЦВ/18/0012 від 15.03.2018 р. згідно з платіжним дорученням № ID-103980 від 15.03.2018 р. позивач відшкодував ОСОБА_2 (потерпілій особі) матеріальний збиток у загальній сумі 7 000,00 грн, що був заподіяний винною у ДТП особою - ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та ч. 1 ст. 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до п. 38.1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Водночас, частиною 1 статті 1172 Цивільного кодексу України встановлено, що шкоду, завдану працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків, відшкодовує юридична особа.

Із наявної у матеріалах даної справи постанови Оболонського районного суду міста Києва від 09.02.2018 р. по справі № 756/426/18 вбачається, що винний у скоєнні ДТП водій ОСОБА_1 на час вчинення ДТП працював у ТОВ "Гранат", та даний водій у порушення вимог Правил дорожнього руху не забезпечив справність технічного стану автомобіля, "Івеко", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що спричинило настання дорожньо-транспортної пригоди.

За таких обставин, ТОВ "Гранат" є відповідальною особою за спричинену у ДТП шкоду.

19.10.2018 р. позивач (ТДВ "СК "Альфа-Гарант"), як особа, яка здійснила відшкодування потерпілому збитку, завданого внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу, звернувся до ТОВ "Гранат" із заявою про компенсацію страхового відшкодування у сумі 7 000,00 грн. Проте, указана заява була залишена відповідачем без задоволення.

Відповідно до статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Виходячи з вимог ч.ч. 2, 3 ст. 22, ст. 1166 та ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір реальних збитків не може бути меншим реальної вартості робіт виконаних або таких, які особа, яка зазнала збитків, мусить виконати з метою відновлення пошкодженої речі, що відповідає загальному правилу відшкодування збитків в повному обсязі.

За таких обставин, витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, розраховуються у порядку, встановленому законодавством, з урахуванням зносу. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах по справі № 910/6094/17 від 02.05.2018 р., по справі № 910/5001/17 від 12.03.2018 р., по справі № 910/20199/17 від 01.06.2018 р., по справі № 910/22886/16 від 01.02.2018 р., по справі № 910/171/17 від 02.10.2018 р.

Із акту страхового відшкодування № ЦВ/18/0012 від 15.03.2018 р. вбачається, що сплата страхового відшкодування потерпілій особі відбувалась з урахуванням коефіцієнту зносу деталей пошкодженого автомобіля марки "Део", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , та з виплатою суми франшизи за Полісом страхування цивільно-правової відповідальності винної особи № АМ/0557868 у розмірі 1 000,00 грн., що загалом становило суму 7 000,00 грн. (8 000,00 грн. - 1 000,00 грн.).

Отже, суд вважає доведеною позивачем належними засобами доказування вартість відновлювального ремонту автомобіля "Део", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яка склала 7 000,00 грн., натомість, відповідач іншого суду не довів.

На підставі викладеного, суд вважає, що позов ТДВ "СК "Альфа-Гарант" підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

У даному випадку судові витрати складаються з витрат по сплаті судового збору та витрат за надану професійну правничу допомогу.

Під час розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3 000, 00 грн., про що заявив позивач, суд прийняв до уваги наданий позивачем витяг з договору про надання правничої допомоги від 14.05.2019 р., укладений між Адвокатським бюро "Грідін і Партнери» та ТДВ "СК "Альфа-Гарант", завдання - доручення № 1 від 15.05.2019 р. переданого позивачем адвокатському бюро, до якого також входить справа, що є предметом даного судового розгляду, відповідний акт-прийому передачі наданої правничої допомоги № 1 від 23.05.2019 р. під час розгляду даної судової справи на суму 3 000,00 грн., докази сплати правничої допомоги позивачем на суму 44 000,00 грн. (платіжне доручення № 8047 від 21.05.2019 р.), до якої входить заявлена сума на правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн., копії ордеру на представництво інтересів позивача в суді адвокатом Грідіним В.В. (серія КС 357562 від 14.05.2019) та свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю, виданого адвокату Грідіну В.В. КС № 6203/10 від 06.10.2017 р.

Дослідивши подані докази суд вважає вимоги позивача в цій частині обгрунтованими.

У той же час, при визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), критерію розумності розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" також зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до положень Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" (п. 6.5), господарський суд враховує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

На підставі викладеного, у даному випадку суд приймає до уваги той факт, що спір у справі не є складним, не містить двозначних доказів чи обставин, які б потребували додаткового їх вивчення, розгляд спору здійснювався у спрощеному провадженні, без виклику представника позивача, а підготовка позову не зайняла великого обсягу правових знань та часу, тому виходячи з принципу співмірності та розумності суми винагороди за адвокатські послуги, суд вважає за необхідне зменшити розмір судових витрат ТДВ "СК "Альфа-Гарант" на професійну правничу допомогу з 3 000,00 грн. до 1 000,00 грн. та покласти їх на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-79, 129, 236-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранат", третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування у сумі 7 000,00 грн. задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранат" (02094, м. Київ, вул. Краківська, 18-А, ідентифікаційний код 21620913) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, ідентифікаційний код 32382598) страхове відшкодування у сумі 7 000 (сім тисяч) грн. 70 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп., витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1 000 (одна тисяча) грн. 00 коп.

Вступна та резолютивні частини рішення ухвалені в нарадчій кімнаті в судовому засіданні 21 жовтня 2019 року.

Повний текст рішення складений 4 листопада 2019 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.