ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року Справа № 903/346/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Тимошенко О.М. , суддя Юрчук М.І.

секретар судового засідання Кравчук О.В.

за участю представників сторін:

позивача: Шимін О.П., адвокат

відповідача: представник не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Пакко Холдинг" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Тропік" на рішення господарського суду Волинської області, ухвалене 22.07.2019р., повне рішення складено 26.07.2019р.

у справі № 903/346/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Тропік

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Пакко Холдинг

про стягнення 417 725,19 грн.

В травні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Тропік» звернулось до господарського суду Волинської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пакко Холдинг» про стягнення 417 725,19 грн., з яких 254 060,29 грн. - пені, 142 752,81 грн. - інфляційних, 20 912,09 грн. - 3 відсотків річних.

Позовні вимоги обґрунтовані не належним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором поставки від 06.02.2018 року № 060218-02/1П зі змінами, внесеними Договором № 2 від 06.02.2018 року щодо оплати поставлених позивачем овочів та фруктів імпортного походження. У зв`язку з чим за порушення строків проведення розрахунків позивачем на підставі п.8.2.1 Договору нараховано пеню в сумі 254 060,29 грн., на підставі ст.625 ЦК України інфляційні втрати в сумі 142 752,81 грн. та 3 % річних в сумі 20 912,09 грн. Просить покласти на відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 34 376,40 грн. та витрати на сплату судового збору за подання позову.

Рішенням господарського суду Волинської області від 22.07.2019 року у справі № 903/346/19, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Тропік» до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Пакко Холдинг» про стягнення 417 725,19 грн., з яких 254 060,29 грн. - пені, 142 752,81 грн. - інфляційних, 20 912,09 грн. - 3% відсотків річних - задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пакко Холдинг» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тропік» 163 664,90 грн., з яких 142 752,81 грн. - інфляційних, 20 912,09 грн. - 3 % річних, а також 2 454,97 грн. витрат по судовому збору та 16 022,80 грн. витрат на правову допомогу.

В стягненні пені на суму 254 060,29 грн. - відмовлено.

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Пакко Холдинг», не погоджуючись з ухваленим рішенням, звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Волинської області від 22.07.2019 року у справі № 903/346/19 скасувати в частині стягнення 16 022,80 грн. витрат на правову допомогу та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ТОВ «Пакко Холдинг» на користь ТОВ «Тропік» 5 000,00 грн. витрат на правову допомогу, у стягненні 11 022,80 грн. витрат на правову допомогу - відмовити. В іншій частині рішення господарського суду Волинської області від 22.07.2019 року у справі № 903/346/19 залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає:

- задоволена судом вартість послуг за надання правової в розмірі 16 022,29 грн. залишається і далі не співмірною із складністю справи, обсягом наданих послуг та ціною позову. Сума витрат на правничу допомогу є завищеною та становить надмірний тягар для ТОВ «Пакко Холдинг», яке і так перебуває в скрутному матеріальному становищі;

- суд першої інстанції не надав належної оцінки та не проаналізував видів робіт, здійснених адвокатом у процесі надання правничої допомоги, час, витрачений на кожен з видів цієї допомоги, вартість годин роботи адвоката. В акті наданих послуг адвокатом завищений час, який був витрачений на підготовку позовної заяви відповіді на відзив;

- крім детального опису наданих послуг адвокат повинен був окремо обґрунтовувати час витрачений адвокатом на певний вид правничої допомоги, чого адвокатом Шиміним О.П. не було зроблено;

- враховуючи той факт, що в стягненні більшої частини суми відмовлено в задоволені позивачу, справедливим розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката в даній справі є сума в розмірі 5 000,00 грн.

Таким чином, на думку скаржника, наявні усі правові підстави для скасування оскаржуваного рішення суду від 22.07.2019 року у справі № 903/346/19 в частині стягнення 16 022,80 грн., адже при ухваленні рішення в цій частині було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи /т.2 а.с. 103-105/.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.08.2019 року, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Пакко Холдинг» на рішення господарського суду Волинської області від 22.07.2019 року у справі № 903/346/19, розгляд справи призначено на 10.10.2019 року /т.2 а.с. 99-100/.

03.09.2019 року ТОВ «Тропік» подано до суду відзив на апеляційну скаргу (вх. № 30705/19 від 03.09.2019 року), в якому позивач заперечує проти апеляційної скарги ТОВ «Пакко Холдинг» /т.1 а.с.116-118/.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Тропік», не погоджуючись з ухваленим рішенням, звернулось до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Волинської області від 22.07.2019 року у справі № 903/346/19 скасувати в частині відмови у задоволенні позову про стягнення 254 060,29 грн. пені та постановити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог про стягнення пені; вирішити питання про перерозподіл судових витрат.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає наступне:

- беручи до уваги, що відзив на позовну заяву не містить заперечень зі сторони відповідача того, що сторони у договорі поставки домовились застосовувати пеню за порушення строків розрахунків, а клопотання від 10.07.2019 року та від 22.07.2019 року подані з грубим порушенням ст.ст.165, 167 ГПК України, відповідач позбавлений можливості заперечувати ці обставини, а сул першої інстанції не мав права приймати ці клопотання та викладені в них доводи до уваги;

- у п.5.5 Договору, який передбачає визначення можливого ліміту заборгованості, сторони поставили прочерк, що свідчить про те, що розмір такого ліміту дорівнює « 0», що фактично відповідач визнав у відзиві на позовну заяву, яка підписана директором ТОВ «Пакко Холдинг»;

- отже, проставивши у пункті 5.5 Договору поставки прочерку не свідчить про те, що сторони не домовились про застосування пені, а свідчить про те, що товар, який поставлений по цьому договору підлягає оплаті протягом 25 календарних днів, без обмеження та застосування будь-яких лімітів заборгованості. Доводи, які викладені у клопотанні від 10.07.2019 року, є нічим іншим, як намагання відповідача уникнути відповідальності за істотне порушення строків розрахунків по договору, шляхом перекручування умов договору та тлумачення його на свій розсуд.

- в той же час, 06.06.2018 року сторонами підписано договори про внесення змін № 1 та № 2, якими договір поставки доповнено підпунктами 5.4.1 і 5.4.2 та визначено, що оплата за поставку акційного та імпортного товару шляхом безготівкового перерахунку на банківський рахунок постачальника (позивача).

Таким чином, на думку скаржника, висновки суду першої інстанції про відсутність між сторонами домовленостей про застосування штрафних санкцій у вигляді пені не відповідають фактичним обставинам справи та зроблені внаслідок невірного застосування норм матеріального і процесуального права /т.2 а.с. 131-137/.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.08.2019 року, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Тропік» на рішення господарського суду Волинської області від 22.07.2019 року у справі № 903/346/19, розгляд справи призначено на 10.10.2019 року у режимі відеоконференції із Галицьким районним судом м. Львова /т.2 а.с. 125-126/.

17.09.2019 року на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від ТОВ «Тропік» надійшла заява (вх. № 2242/19) про розподіл судових витрат понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, у якій позивач просить стягнути з ТОВ «Пакко Холдинг» на його користь судові витрати понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції в сумі 29 085,30 грн., у тому числі: судовий збір у розмірі 5 716,50 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 23 368,80 грн. /т.2 а.с. 147-148/.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.10.2019 року розгляд справи № 903/346/19 відкладено на 23.10.2019 року, доручено забезпечення проведення відеоконференції Галицькому районному суду м.Львова, де братиме участь представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Тропік» /т.2 а.с. 157-158/.

21.10.2019 року на електронну адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від ТОВ «Пакко Холдинг» надійшов відзив на апеляційну скаргу ТОВ «Тропік» (вх.№ 34939/19), в якому відповідач просить рішення господарського суду Волинської області від 22.07.2019 року у справі № 903/346/19 в частині відмови у задоволенні позову про стягнення пені в сумі 254 060,29 грн. залишити без змін.

В судових засіданнях 10.10.2019р. та 23.10.2019р., представник ТОВ «Тропік» підтримав доводи та вимоги поданої ним апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції від 22.07.2019 року у справі № 903/346/19 скасувати лише в частині відмови у стягненні пені, а решту рішення суду залишити без змін.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Пакко Холдинг» явку повноважного представника в призначене судове засідання не забезпечило, про причини неявки суд не повідомило, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлено належним чином.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що ухвалою суду від 10.10.2019 року явка представників сторін в судове засідання 23.10.2019 року обов`язковою не визнавалась, колегія суддів визнала за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності представника відповідача, оскільки його не явка не перешкоджає перегляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

06.02.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Тропік» (надалі - постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Пакко Холдинг» (надалі - покупець, відповідач) укладено Договір поставки № 060218-02/1П, з протоколом розбіжностей, у відповідності до п.1.1 якого постачальник зобов`язується передати товар у власність покупця у відповідності до замовлень покупця, а покупець зобов`язується приймати його та проводити оплату за товар на умовах даного договору.

Відповідно до п.3.1 Договору, асортимент та кількість товару погоджується сторонами в замовленні і зазначаються в накладних у відповідності до погодженого сторонами замовлення.

Згідно з п.5.4 Договору, оплата за поставлений товар сум у розмірах, понад ліміт встановлений п.5.5 даного договору здійснюється покупцем в українській національній валюті - гривні в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника кожні 25 календарних днів після його реалізації.

Згідно з п.5.5 Договору, сторони погодили, що заборгованість покупця за поставлений постачальником товар, яка зберігається за покупцем без застосування до нього відповідальності за невиконання зобов`язань по договору та складає суму (ліміт заборгованості) в розмірі ------ (--------) грн. у т. ч. ПДВ. Вказаний ліміт заборгованості повинен бути погашений (сплачений) у випадку розірвання або закінчення терміну дії даного договору після підписання сторонами акту звірки.

Відповідно до п.9.1 Договору, даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2018 року, але в будь-якому випадку до моменту його остаточного виконання. Дія договору продовжується на один рік, якщо жодна із сторін не заявить письмово про його розірвання не пізніше, ніж за 5 днів до закінчення дії договору /т.1 а.с 92-95/.

06.02.2018 року між ТОВ «Тропік» та ТОВ «Пакко Холдинг» укладено Договір про внесення змін № 1 до Договору поставки № 060218-02/1П, у якому сторони дійшли згоди доповнити договір пунктом 5.4.1, виклавши його в наступній редакції:

« 5.4.1. Оплата за поставку акційного товару здійснюється покупцем протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з дати поставки товару шляхом безготівкового перерахунку на банківський рахунокп постачальника» /т.1 а.с. 97/.

06.02.2018 року між ТОВ «Тропік» та ТОВ «Пакко Холдинг» укладено Договір про внесення змін № 2 до Договору поставки № 060218-02/1П, у якому сторони дійшли згоди доповнити договір пунктом 5.4.2, виклавши його в наступній редакції:

« 5.4.2. Оплата за поставку імпортного товару здійснюється покупцем протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з дати поставки товару шляхом безготівкового перерахунку на банківський рахунокп постачальника» /т.1 а.с. 98/.

На виконання умов Договору поставки № 060218-02/1П від 06.02.2018 року позивачем у період з 01.09.2018 року по 24.12.2018 року поставлено відповідачу імпортний товар на загальну суму 6 834 461,64 грн., що підтверджується видатковими накладними, підписаними між сторонами без заперечень і скріпленими їх печатками.

Оплата отриманого товару відповідачем проводилась з порушенням строків, визначених п.5.4.2 Договору № 2 про внесення змін до Договору поставки № 060218-02/1П від 06.02.2018 року, що визначено у додатках № 1 та № 2 до позовної заяви, встановлено судом першої інстанції та не оспорюється сторонами /т.1 а.с. 8-11, 59-61/.

Таким чином, у зв`язку з несвоєчасно проведеними розрахунками за поставлений товар позивач посилаючись на умови Договору поставки, норми ст.625 ЦК України, просив стягнути з відповідача 254 060,29 грн. - пені, 142 752,81 грн. - інфляційних втрат, 20 912,09 грн. - 3 відсотків річних.

Враховуючи встановлені обставини та умови укладених між сторонами Договорів, місцевий господарський суд приймаючи оскаржуване рішення від 22.07.2019 року у справі № 903/346/19 дійшов висновку про те, що оскільки між сторонами відсутня домовленість щодо застосування штрафних санкцій у вигляді пені за порушення строків оплати, визначених договором про внесення змін № 2 від 06.02.2018 року (на підставі якого було здійснено розрахунок), то вимоги позивача в частині стягнення пені в сумі 254 060,29 грн. є безпідставними.

Разом з тим, місцевим судом встановлено, що інфляційні втрати в сумі 142 752,81 грн. та 3% річних в сумі 20 912,09 грн. позивачем нараховані правомірно з урахуванням строків оплати товару 14 календарних днів з дати поставки товару, визначеного п.5.4.2 договору № 2 про внесення змін до договору поставки від 06.02.2018 року № 060218-02/1П.

При цьому, щодо заявленого клопотання позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, місцевим судом встановлено, що вказані витрати останнім підтверджені на суму 32 045,60 грн., а тому враховуючи часткове задоволення позову, керуючись ст.126 ГПК України судом першої інстанції зменшено вказані витрати на 50 % - до розміру 16 022,80 грн.

Відповідно ст. 269 ГПК України, переглядаючи в апеляційному порядку судові рішення, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Враховуючи вищевикладене, а також доводи та вимоги апеляційних скарг, Північно-західний апеляційний господарський суд в даному випадку переглядає рішення господарського суду Волинської області від 22.07.2019 року у справі № 903/346/19 лише в частині стягнення пені та вирішення питання про стягнення з ТОВ «Пакко Холдинг» витрат на правничу допомогу, понесених позивачем при зверненні із даним позовом до суду.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Апеляційним судом встановлено, що правовідносини сторін між сторонами виникли на підставі Договору № 060218-02/1П від 06.02.2018 року та відповідних Договорів про внесення змін до Договору від 06.02.2018 року, який за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст.692 ЦК України, покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно з ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Так, доказами наявними в матеріалах справи, а саме видатковими накладними підписаними між сторонами підтверджується факт поставки відповідачу товару на загальну суму 6 834 461,64 грн., однак в порушення умов Договору поставки, платежі у строки, визначені Договором, відповідачем не здійснювались, що підтверджується банківською випискою по рахунку позивача у період з 01.09.2018 року до 03.05.2019 року та актами звірки взаєморозрахунків /т.1 а.с. 99-113/. Будь-яких доказів протилежного ТОВ «Пакко Холдинг» до суду не надано.

Таким чином, за несвоєчасне проведення розрахунків за поставлений товар, в порядку п.8.2.1 Договору поставки, відповідачу нараховано пеню в розмірі 254 060,29 грн.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 611 ЦК України визначає правові наслідки порушення зобов`язання, зокрема, сплату неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Згідно з ст.547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно з ч.1 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).

Відповідно до п.8.2.1 Договору поставки № 060218-02/1п від 06.02.2018 року, за порушення термінів розрахунків, передбачених п.5.4 даного Договору, покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день протермінування.

Згідно з п.5.4 Договору поставки № 060218-02/1п від 06.02.2018 року, оплата за поставлений товар сум у розмірах, понад ліміт, встановлений п.5.5 даного Договору здійснюється покупцем в українській національній валюті гривні в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника кожні 25 календарних днів з дати поставки товару.

Проте, як вірно встановлено місцевим господарським судом пунктом 5.5 Договору поставки № 060218-02/1п від 06.02.2018 року не визначено жодного ліміту.

В свою чергу, відповідно до наявних в матеріалах справи накладних, позивачем було поставлено відповідачу товар імпортного походження, а саме: ананас, авокадо, банан, груша, виноград (білий, рожевий), ківі, мандарини, помело, помідор, огірок, хурма.

Отже, строк оплати зазначених вище конкретних товарів сторонами погоджено п.5.4.2 Договору поставки № 060218-02/1п від 06.02.2018 року, який доповнено Договором про внесення змін № 2 від 06.02.2018 року, та згідно з яким оплата за поставку імпортного товару здійснюється покупцем протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з дати поставки товару шляхом безготівкового перерахунку на банківський рахунок постачальника.

Одночасно, судом встановлено, що Договором про внесення змін № 2 від 06.02.2018 року до Договору поставки № 060218-02/1п від 06.02.2018 року не передбачено домовленостей щодо застосування штрафних санкцій у вигляді пені за порушення строків оплати за конкретний (імпортний) товар, який був визначений цим договором.

За таких обставин, беручи до уваги, що Договором про внесення змін № 2 сторонами фактично змінено строки оплати конкретного (імпортного) товару, а зміни в п.8.2.1 Договору, який передбачає відповідальність у вигляді пені за порушення відповідних строків оплати не вносились, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком місцевого господарського суду щодо відсутності правових підстав для стягнення заявленої позивачем пені.

Таким чином, заперечення позивача ТОВ «Тропік», викладені ним у апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, адже не спростовують наведених судових висновків, а тому відхиляються як необґрунтовані.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача вартості наданих адвокатських послуг, апеляційний суд враховує наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, у позовній заяві позивач заявив клопотання про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 34 376,40 грн., проте у відповіді на відзив підтверджує витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 32 045,60 грн.

Відповідно до ст.123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Частиною 2-4 ст.126 ГПК України передбачено, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно зі ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Колегія суддів зазначає, що необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи (постанова Верховного Суду від 05.02.2019 у справі № 906/194/18).

ТОВ «Тропік» на підтвердження понесених судових витрат на правничу допомогу надано наступні документи:

- Договір № 2504/19 від 25.04.2019 року про надання правничої допомоги, укладений між адвокатом Шиміним О.П. та клієнтом ТОВ «Тропік», відповідно до умов якого адвокат за дорученням клієнта приймає на себе зобов`язання в якості правової допомоги здійснювати захист, представництво та надавати інші види правової допомоги у справі про стягнення з ТОВ «Пакко Холдинг» на користь ТОВ «Тропік» пені, інфляційних втрат та 3% річних за порушення строків оплати товару, поставленого по Договору поставки від 06.02.2018 року № 060218-02/1П згідно видаткових накладних за період з 01.09.2018 року по 24.12.2018 року згідно умов цього Договору, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору /т.1 а.с. 119-123/;

- платіжне дорученням № від 18.06.2019 року з призначенням платежу: «оплата юридичних послуг, договір № 2504/19 від 25.04.2019 року, рахунок № 2504/19-1 від 18.06.2019 року» /т.1 а.с.197-198/;

- акт надання послуг від 18.06.2019 року на суму 32 045,60 грн., в якому міститься перелік послуг, виконаних адвокатом в процесі надання правової допомоги позивачу / т.1 а.с.195-196/.

Зі змісту зазначених документів слідує, що послуги, надані позивачу адвокатом, складаються з:

- усних консультацій клієнта 04.05.2019 року з кількістю затрачених понад 2 (двох) годин, вартість послуги за годину 1 669,20 грн.;

- підготовки у період з 04-05.05.2019 року і подання до господарського суду позовної заяви з кількістю затрачених 5 (п`яти) годин, вартість послуги за годину складає 3 338,40 грн.;

- участі у судовому засіданні господарського суду Волинської області 11.06.2019 року, вартість даної послуги складає 2 000,00 грн.;

- підготовки у період з 15-16.06.2019 року і подання до місцевого суду відповіді на відзив у даній справі з кількістю затрачених понад 3 (трьох) годин, вартість послуги за годину 3 338,40 грн.

Таким чином, доводи ТОВ «Пакко Холдинг» про відсутність в акті надання послуг від 18.06.2019 року видів робіт, здійснених адвокатом у процесі надання правничої допомоги, часу, витраченого на кожен з видів цієї допомоги, вартості годин роботи адвоката, судом апеляційної інстанції визнаються необґрунтованими.

Той факт, що ТОВ «Пакко Холдинг» перебуває у скрутному матеріальному становищі не може бути підставою для відмови у задоволенні клопотання ТОВ «Тропік» про відшкодування понесених судових витрат на правничу допомогу в порядку ст.126 ГПК України. При цьому, кожне підприємство здійснює свою господарську діяльність на власний ризик, а тому доводячи з власної вини розгляд відповідної справи до суду, відповідач повинен був усвідомлювати про настання відповідних наслідків з відшкодуванням ним судових витрат понесених позивачем.

Враховуючи викладене, надані позивачем документи в їх сукупності є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для відшкодування за рахунок відповідача витрат позивача на професійну правничу допомогу, оскільки розмір понесених позивачем витрат доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

Разом з тим, у відповідності до п.3 ч.4 ст.129 ГПК України, у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що позивачем заявлено про стягнення з відповідача в загалом 417 725,19 грн., а задоволенню підлягає сума розміром 163 664,90 грн., тобто 39,18 % від заявленої, з огляду на приписи ч.2 ст.126 ГПК України та ч.4 ст.129 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку про те, що з ТОВ «Пакко Холдинг» на користь ТОВ «Тропік» підлягає стягненню 12 555,47 грн. витрат на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.275 ГПК України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Згідно з ч.1 ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга ТОВ «Пакко Холдинг» є такою, що підлягає задоволенню частково, рішення господарського суду Волинської області від 22.07.2019 року у справі № 903/346/19 підлягає зміні в частині стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у зв`язку з порушенням норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Тропік" на рішення господарського суду області Волинської області від 22 липня 2019 року у справі № 903/346/19 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Пакко Холдинг" на рішення господарського суду Волинської області від 22 липня 2019 року у справі № 903/346/19 задоволити частково.

Рішення господарського суду області Волинської області від 22 липня 2019 року у справі № 903/346/19 змінити в частині стягнутої суми витрат на правничу допомогу, виклавши п.2 резолютивної частини даного рішення в такій редакції:

« 2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Пакко Холдинг (43005, м.Луцьк, вул.Клима Савури, 21а, ) в користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тропік" (79008, м.Львів, вул.Пекарська, 5/4, ) 163664,90 грн., з них 142752,81 грн. інфляційних, 20912,09 грн. 3 % річних, а також 2454,97 грн. витрат по судовому збору та 12 555,47 грн. витрат на правничу допомогу.»

Доручити господарському суду Волинської області видати наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу № 903/346/19 повернути господарському суду Волинської області.

Повний текст постанови складений "29" жовтня 2019 р.

Головуючий суддя Крейбух О.Г.

Суддя Тимошенко О.М.

Суддя Юрчук М.І.