ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 рокуСправа № 912/1701/18
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Тимошевської В.В. за участю секретаря судового засідання Лупенко А.І. розглянув у відкритому судовому засіданні справу №912/1701/18

за позовом: Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", 01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6

до відповідача: Дочірнього підприємства "Центргаз" Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз", 25006, м. Кропивницький, вул. Володарського, 67

про стягнення 3 758 919,41 грн,

Представники сторін:

від позивача - Остапенко В.М., довіреність № 14-201 від 17.05.19, посвідчення адвоката №1659 від 28.03.17;

від відповідача - Кропліс К.М., посвідчення адвоката №253/н від 22.09.06, ордер №02601 від 19.04.19;

від відповідача - Дробко С.Г., директор, наказ № 88/к від 13.09.2019.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", яке перейменовано на Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - АТ "НАК "Нафтогаз України", позивач) подано позовну заяву з вимогою стягнути з Дочірнього підприємства "Центргаз" Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз" (далі - ДП "Центргаз" ВАТ "Кіровоградгаз", відповідач) заборгованості у загальній сумі 3 758 919,41 грн, яка складається: 3 296 608,63 грн пені та 462 310,78 грн 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про неналежне невиконання відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу від 30.12.2015 № 16-124-Н щодо своєчасної оплати вартості поставленого природного газу.

Ухвалою господарського суду від 13.07.2018 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі №912/1701/18 за правилами загального позовного провадження, у справі призначено підготовче засідання, сторонам встановлено строк для подання заяв по суті спору.

У встановлений строк відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги заперечено повністю з тих підстав, що розрахунок за поставлений природний газ відбувся у порядку та строки, які передбачені договором (том І а.с. 48-232). За твердженням відповідача вказане слідує з того, що розрахунок за природний газ проведено як шляхом перерахування коштів із поточного рахунку зі спеціальним режимом використання покупця на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання продавця в частині суми 244 526 815,59 грн, так і шляхом перерахування коштів Головним управлінням Державної казначейської служби України в Кіровоградській області на рахунок позивача відповідно до укладених спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків в сумі 497 502 597,92 грн. Сплата коштів із рахунка зі спеціальним режимом використання залежала від обставин прийняття НКРЕКП постанови з визначення алгоритму розподілу коштів на спецрахунку, а в частині коштів, які було перераховано по спільним протокольним рішенням, змінено порядок і строки проведення розрахунків, що виключає підстави для застосування положень ст. 625 Цивільного кодексу України і для стягнення пені.

Одночасно у поданому відзиві відповідач просить, у разі задоволення позову, зменшити розмір пені на 99%.

Позивач у відповіді на відзив (том ІІ а.с. 1-6) на спростовання заперечень відповідача зазначив про те, що умовами договору сторони погодили, що укладання спільних протокольних рішень не змінює строків і порядку розрахунків, а внесення змін до договору має відбуватись лише шляхом укладення окремої додаткової угоди. Зазначено, що жодним нормативним актом не передбачено обов`язку здійснювати розрахунки виключно із застосуванням рахунків зі спеціальним режимом використанням, а також не заборонено проводити розрахунки за газ шляхом перерахування коштів з поточних рахунків на рахунки зі спеціальним режимом використання. Клопотання відповідача про зменшення пені заперечено.

В судовому засіданні 03.10.2018 господарським судом ухвалено рішення про задоволення позову частково, з ДП "Центргаз" ВАТ "Кіровоградгаз" стягнуто на користь АТ "НАК "Нафтогаз України" пеню в сумі 1 648 304,32 грн та 462 310,78 грн 3% річних, а також витрати по сплаті судового збору.

Ухвалюючи рішення, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, однак зменшив розмір пені на 50%.

За результатами апеляційного перегляду згідно поданих обома сторонами апеляційних скарг, рішення господарського суду від 03.10.2018 скасовано та в задоволені позову відмовлено повністю. Суд апеляційної інстанції в постанові від 15.01.2019 погодився з доводами ДП "Центрагаз" ВАТ "Кіровоградгаз", що підписавши спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, АК "НАК "Нафтогаз України" у такий спосіб виявив свою згоду здійснити розрахунки відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 20 від 11.05.2005, і тим самим погодився із зміною порядку та строків проведення розрахунків за наданий ним газ за договором від 30.12.2015 р. № 16-124-Н.

Згідно постанови Верховного Суду від 16.07.2019 задоволено касаційну скаргу АТ "НАК "Нафтогаз України", постанову Центрального апеляційного господарського суду від 15.01.2019 та рішення Господарського суду Кіровоградської області від 03.10.2018 у справі № 912/1701/18 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Господарського суду Кіровоградської області.

У постанові Верховного суду від 16.07.2019 зазначено, зокрема, що підписавши спільні протокольні рішення, сторони погодилися з тим, що між ними встановлюється інший (не той, що був передбачений у договорі) порядок розрахунків. Разом з тим ні судом першої інстанції, ні судом апеляційної інстанції, не встановлено термінів, в які покупець мав оплатити придбаний ним природний газ; коли фактично такі оплати були здійснені та за рахунок яких коштів, а отже судами попередніх інстанцій не встановлено всіх обставин, які входять до предмета доказування у даній справі, що в свою чергу призвело до передчасних та необґрунтованих висновків про наявність чи відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. Окрім того, встановивши, що шляхом підписання додаткових угод до договору сторонами вносились зміни та доповнення до договору, суди попередніх інстанцій разом з тим не перевірили чи розповсюджувались умови договору, змінені чи доповнені додатковими угодами, на спірні правовідносини сторін та з якого моменту.

В пункті 5.4. постанови Верховного Суду від 16.07.2019 вказано, що при новому розгляді справи суду слід врахувати наведене, встановити обставини, які входять до предмета доказування у даній справі, а саме: 1) яка частина оплати за придбаний газ була здійснена відповідачем власними коштами, а яка - шляхом проведення взаєморозрахунків через процедуру, встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій"; 2) чи було допущено відповідачем порушення зобов`язання в частині оплати власними грошовими коштами вартості придбаного газу за кожним із актів приймання-передачі природного газу у визначений позивачем спірний період. Перевірити чи розповсюджувались умови договору, змінені чи доповнені додатковими угодами, на спірні правовідносини сторін та з якого моменту. В залежності від встановленого і відповідно до вимог закону вирішити спір.

Матеріали справи № 912/1701/18 повернуто до Господарського суду Кіровоградської області.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.07.2019, справу призначено судді Тимошевській В.В.

Згідно ухвали господарського суду від 31.07.2019 справа прийнята до провадження суддею Тимошевською В.В., у справі призначено підготовче засідання на 22.08.2019, сторонам надано можливість подати письмові пояснення щодо позовної заяви з урахуванням постанови Верховного Суду від 16.07.2019 та фактичних обставин, які мають місце на час нового розгляду справи.

Згідно поданих позивачем пояснень від 16.08.2019 зазначено, що лише частина коштів в сумі 497 502 59,92 грн сплачена за спільними протокольними рішеннями, а решта коштів сплачена у звичайному порядку з порушенням строків оплат передбачених договором (том ІІІ а.с. 6-7). Позивачем також наведено пояснення щодо строку дії додаткових угод до договору та викладено клопотання надати додатковий час для подання інформації з питання прострочення оплат, здійснених власними коштами по кожному періоду.

Відповідачем згідно поданих до суду письмових пояснень від 20.08.2019 (том ІІІ а.с. 11-15) наведено відомості щодо оплат по кожному місяцю виникнення зобов`язання та вказано про те, що позивачем не було враховано зміну порядку і строків розрахунку на суму підписаних спільних протокольних рішень. За твердженням відповідача, сума заборгованості за поставлений у попередньому місяці поставки природний газ відсутня і всі оплати, здійснені з поточного рахунку зі спеціальним режимом використання відповідача на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання позивача, після дати підписання спільних протокольних рішень мають бути зараховані як оплата за природний газ, поставлений у наступному місяці поставки. Відповідач просить відмовити у задоволенні позову повністю.

22.08.2019 господарським судом розпочато підготовче засідання, в якому за усним клопотанням сторін оголошено перерву до 18.09.2019.

05.09.2019 від позивача надійшов розрахунок пені і 3% річних без нарахувань на кошти, сплачені шляхом проведення взаєморозрахунків через процедуру, встановлену постановою Кабінету Міністрів від 11.01.2005 № 20 (том ІІІ а.с. 20-28).

Враховуючи, що вказаний розрахунок подано позивачем з метою дотримання висновків і вказівок, викладених в постанові Верховного Суду від 16.07.2019, господарський суд враховує наданий розрахунок при розгляді справи.

В підготовчому засіданні 18.09.2019 господарським судом постановлено ухвалу, згідно якої надано відповідачеві можливість у строк до 26.09.2019 подати додаткові письмові пояснення щодо розрахунку заборгованості позивача від 05.09.2019. Закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.09.2019.

25.09.2019 від відповідача надійшли письмові пояснення (том ІІІ а.с. 39-41), в яких відповідач не погодився з новим розрахунком позивача з тих підстав, що кошти, на які підписано спільні протокольні рішення, зараховані позивачем на погашення сум зобов`язань, які існували станом на фактичну дату оплати таких сум (день фінансування спільних протокольних рішень). Внаслідок вказаного, на думку відповідача, позивачем здійснено неправильний розподіл коштів, які надходили зі спецрахунку відповідача, та в порушення чинного законодавства позивачем нараховано штрафні санкції на суми підписаних спільних протокольних рішень, якщо вони не профінансовані до 25-го числа місяця, наступного за місяцем поставки.

26.09.2019 господарським судом відкрито судове засідання з розгляду справи по суті.

В судовому засіданні судом оголошено перерву до 21.10.2019 та позивачеві надано можливість подати додаткові письмові пояснення щодо правомірності зарахування коштів згідно наданого 05.09.2019 розрахунку.

09.10.2019 від позивача надійшли пояснення щодо порядку зарахування грошових коштів, в яких вказано, що державою передбачений певний механізм перерахування субвенцій, однак не врегульовано питання імплементації даних відносин при здійсненні розрахунків за природний газ між постачальником і покупцем. Сторони вправі, керуючись принципом свободи договору, встановити (конкретизувати) умовами угод порядок регулювання щодо платежів, здійснених через спільні протокольні рішення договір про організацію взаєморозрахунків, строки, якими мають керуватись сторони, тощо. Позивач зазначає, що відповідно до п. 5.3 спільних протокольних рішень, вони є чинними лише у разі проведення відповідного фінансування; умовами таких спільних протокольних рішень та договорами про організацію взаєморозрахунків не встановлені чіткі строки проведення коштів в рахунок погашення заборгованості з субвенцій, тобто фінансування може відбутись у будь-який час, або взагалі не відбутися, що порушує баланс інтересів сторін.

21.10.2019 господарський суд продовжив судове засідання з розгляду справи по суті.

В судовому засіданні 21.10.2019 оголошено перерву до 23.10.2019.

23.10.2019 господарський суд продовжив судове засідання з розгляду справи по суті.

В судове засідання 23.10.2019 представник позивача не з`явився, про причини відсутності суду не повідомлено.

Представником відповідача в судовому засіданні надано письмові відомості щодо виконання наказу господарського суду про стягнення з АТ "НАК "Нафтогаз України" на користь ДП "Центргаз" ВАТ "Кіровоградгаз" судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 84 575,67 грн, виданого 28.01.2019 на виконання постанови Центрального апеляційного господарського суду від 15.01.2019. Повідомлено, що вказаний наказ до виконання не пред`являвся, грошові кошти в сумі 84 475,67 грн не стягнуто. Оригінал наказу повернуто в матеріали справи.

Враховуючи положення п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України та обмежені строки розгляду справи, господарський суд розглядає справу по суті в судовому засіданні 23.10.2019 за відсутності представника позивача.

Розглянувши наявні матеріали справи та дослідивши подані у справу докази, заслухавши пояснення представників сторін, які наведено в обґрунтування підстав позову і заперечень проти позовних вимог, врахувавши висновки та вказівки, що містяться у постанові Верховного Суду від 16.07.2019, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

30.12.2015 між АТ "НАК "Нафтогаз України" (Продавець) та ДП "Центргаз" ВАТ "Кіровоградгаз" (Покупець) укладено договір на купівлю-продаж природного газу №16-124-Н (том І а.с. 11-15, далі - Договір), за умовами якого позивач зобов`язався передати відповідачеві в період з 01.01.2016 по 31.03.2016 природний газ обсягом до 150 000,000 тис. куб.м, а відповідач зобов`язався прийняти і оплати газ на умовах Договору.

Газ, що продається за Договором, використовується Покупцем виключно для подальшої реалізації побутовим споживачам (пункт 1.2. Договору).

Згідно пунктів 3.2., 3.4. Договору, приймання-передачі газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу; корегування планових обсягів газу оформляється Покупцем у вигляді заявки.

В розділі 5 Договору встановлено ціну на природний газ.

Пунктами 6.1.-6.2. Договору передбачено, що оплата планових обсягів газу здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється Покупцем до 25-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу, на підставі підписаного сторонами акта приймання-передачі газу за розрахунковий місяць; оплата за газ здійснюється з поточного рахунка із спеціальним режимом використання Покупця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Продавця кожного банківського дня розрахункового місяця згідно з нормативами розподілу коштів, затвердженими відповідною постановою НКРЕКП. За наявності заборгованості за попередні періоди Покупець перераховує кошти з поточного рахунка на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Продавця.

Пункт 7.2. Договору передбачає відповідальність Покупця за порушення строку розрахунку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу до 31.03.2016 (включно), а в частині розрахунків до їх повного здійснення (п. 11.1 Договору).

До Договору сторонами вносились зміни та доповнення шляхом підписання додаткових угод (том І а.с. 16-23).

Згідно Додаткової угоди № 1 від 02.03.2016 до Договору, зокрема:

в пункт 6.1. Договору додано останній абзац, за змістом редакції якого передбачено, що з урахуванням п. 10.2. цього Договору укладення договору (ів) про організацію взаєморозрахунків, крім того, підписання сторонами відповідно до постанови КМУ від 11.01.2005 № 20 спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання не змінює строків, термінів та умов розрахунків за цим Договором, не звільняє Покупця від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором, включаючи, але не обмежуючись обов`язком Покупця сплатити на користь Продавця неустойку (штраф, пеню), платежі відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України";

статтю 7 Договору доповнено пунктом 7.7., за змістом якого підписання сторонами відповідно до постанови КМУ від 11.01.2005 № 20 спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ не звільняє Покупця від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором;

пункт 10.2. Договору викладено в новій редакції, зокрема, передбачено, що будь-які спільні протокольні рішення, в тому числі спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, підписані сторонами відповідно до постанови КМУ від 11.01.2005 № 20, протоколи нарад, дво- та багатосторонніх зустрічей, листування між сторонами не вносять змін до цього Договору, та не можуть бути застосовані до відносин за цим Договором без підписання сторонами окремої додаткової угоди або угоди про внесення змін до цього Договору;

Відповідно до пункту 6 Додаткова угода № 1 від 02.03.2016 набуває чинності з дати її підписання та скріплення печатками сторін, поширює свою дію на відносини сторін, що фактично склались з дати укладення цього Договору і діє протягом дії Договору.

Згідно Додаткової угоди № 2 від 31.03.2016, зокрема: змінено ціну на газ (пункти 5.1., 5.2. Договору); змінено п. 6.1. Договору та в абзацом другим наведеного пункту передбачено, що у разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється Покупцем до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем реалізації газу; змінено строк дії Договору в частині поставки до 30.04.2016 (п. 11.1. Договору). Передбачено, що Додаткова угода № 2 від 31.03.2016 поширює свою дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.04.2016. поширює свою дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.04.2016.

В Додатковій угоді № 3 від 30.04.2016 сторони змінили період постачання газу, встановивши його з 01.01.2016 по 30.09.2016 та збільшили обсяг постачання газу до 181 578,533 тис. куб. м і змінили ціну. Передбачено, що Додаткова угода № 3 від 30.04.2016 поширює свою дію на відносини, що склались між сторонами з 01.05.2016.

Додатковою угодою № 4 від 22.08.2016, зокрема, Додаткову угоду від 02.03.2016 № 1 до Договору визнано такою, що втратила чинність з 01.08.2016. Доповнено п. 6.1. Договору абзацами три і чотири у наступній редакції: "Оплата вартості придбаного газу на суму наданих побутовим споживачам пільг, субсидій та компенсацій може проводитися за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою КМУ від 11.01.2005 № 20. Сторони погодили, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ відповідно до постанови КМУ від 11.01.2015 № 20 не змінює строків та умов розрахунків за цим Договором". Пункт 7.2. Договору викладено в новій редакції, а саме: "У разі невиконання Покупцем пункту 6.1. Договору він зобов`язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пені в розмірі облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день його прострочення. Нарахування пені не здійснюється продавцем на суми оплат, проведені покупцем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20.". Додаткова угода № 4 від 22.08.2016 діє з 01.08.2016.

Відповідно до Додаткової угоди № 5 від 28.02.2016 змінено обсяг постачання газу та ціну. Передбачено, що дана Додаткова угода поширює свою дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.01.2016.

З матеріалів справи слідує, що на виконання умов Договору позивачем у період з січня 2016 року по вересень 2016 року передано, а відповідачем прийнято природний газ на загальну суму 742 029 413,51 грн, про що складено відповідні акти приймання-передачі, а саме:

від 31.01.2016 на суму 180 408 872,89 грн;

від 29.02.2016 на суму 158 654 723,23 грн;

від 31.03.2016 на суму 161 978 059,49 грн;

від 30.04.2016 на суму 86 366 550,77 грн;

від 31.05.2016 на суму 40 195 039,61 грн;

від 30.06.2016 на суму 27 741 203,78 грн;

від 31.07.2016 на суму 25 144 421,92 грн;

від 31.08.2016 на суму 25 534 589,20 грн;

від 30.09.2016 на суму 36 005 952,62 грн (том І а.с. 30-38).

Зазначені акти приймання-передачі природного газу підписані повноважними особами позивача і відповідача, скріплені печатками сторін. Спір стосовно обсягів та ціни поставленого газу відсутній.

Згідно довідки по операціях за Договором по підприємству відповідача за період з 01.01.2016 по 31.01.2018, за поставлений позивачем на підставі Договору газ відповідач розрахувався в повному обсязі (том І а.с. 40-42).

Зазначене також підтверджується наданими відповідачем у справі доказами (том І а.с. 54-207).

Разом з тим, за доводами позивача, відповідач свої зобов`язання за Договором по остаточному розрахунку за фактично переданий газ здійснював несвоєчасно, тобто з порушенням строків, визначених пунктом 6.1. Договору, що стало підставою для нарахування пені і 3% процентів річних за період прострочення оплати.

Натомість, відповідач вважає, що розрахунок за поставлений природний газ відбувся у порядку та строки, які передбачені Договором, так як частина коштів сплачувалась із рахунку зі спеціальним режимом використання та залежала від затвердження алгоритму розподілу коштів, а інша частина коштів була сплачена відповідно до укладених спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків, якими фактично змінювався порядок і строки сплати відповідних сум.

При вирішенні спору господарський суд враховує наступне.

Правові засади функціонування ринку природного газу України визначено, зокрема, Законом України "Про ринок природного газу".

Відповідно до пунктів 1, 3 ст. 12 глави 2 розділу ІІІ Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу

Згідно положень ст. 13 глави 2 розділу ІІІ Закону України "Про ринок природного газу" споживач зобов`язаний, зокрема: укласти договір про постачання природного газу; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів; не допускати несанкціонованого відбору природного газу.

В силу положень ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628); договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629).

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з положеннями ст. 611 Цивільного кодексу України та ст. 230 Господарського кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата, пені.

Окрім того, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми.

Як встановлено матеріалами справи та що визнається обома учасниками, розрахунок за природний газ, поставлений за Договором № 16-124-Н від 30.12.2015, проведено шляхом перерахування коштів із поточного рахунку зі спеціальним режимом використання Покупця на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання Продавця в загальній сумі 244 526 815,59 грн та шляхом перерахування коштів Головним управлінням Державної казначейської служби України в Кіровоградській області на рахунок позивача відповідно до укладених спільних протокольних рішень "Про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету України" в загальній сумі 497 502 597,92 грн.

Судом враховано, що згідно пункту 1.2. Договору, газ, що продається за Договором, використовується Покупцем виключно для подальшої реалізації побутовим споживачам.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 758 від 01.10.2015 Про затвердження Положення про покладання спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період), яка діяла в період постачання газу за Договором № 16-124-Н від 30.12.2015, ДП "Центргаз" ВАТ "Кіровоградгаз" визначено постачальником природного газу, на якого покладені спеціальні обов`язки з постачання природного газу побутовим споживачам Кіровоградської області.

Пунктом 6 ст. 11 Закону України "Про ринок природного газу", який діяв в період постачання та проведення розрахунку за Договором, передбачалось, що для проведення розрахунків за спожитий природний газ постачальники природного газу, на яких покладені спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, їх структурні підрозділи, а також оптові продавці, що здійснюють продаж природного газу таким постачальникам на виконання спеціальних обов`язків, покладених на таких продавців, відкривають в установах уповноважених банків поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять як плата за спожитий природний газ від споживачів.

Порядок відкриття (закриття) поточних рахунків із спеціальним режимом використання та порядок проведення розрахунків за спожитий природний газ затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 № 792 затверджено Порядок відкриття (закриття) поточних рахунків із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ (далі - Порядок відкриття (закриття) рахунків зі спеціальним режимом використання), та Порядок проведення розрахунків за спожитий природний газ.

Відповідно до пунктів 1-3 Порядку відкриття (закриття) рахунків зі спеціальним режимом використання постачальники природного газу, на яких покладено спеціальні обов`язки з постачання природного газу (газопостачальні підприємства), та їх структурні підрозділи, а також оптові продавці, що здійснюють продаж природного газу газопостачальним підприємствам для виконання їх спеціальних обов`язків (оптові продавці), відкривають в установах уповноваженого банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ від споживачів, в порядку, визначеному Національним банком.

Газопостачальні підприємства і оптові продавці відкривають поточні рахунки із спеціальним режимом використання для виконання покладених на них спеціальних обов`язків щодо постачання та продажу природного газу. При цьому якщо для певної категорії (групи) споживачів встановлено ціни, які відрізняються від звичайних чи ринкових цін, газопостачальні підприємства і оптові продавці відкривають в установах уповноваженого банку окремі поточні рахунки із спеціальним режимом використання для кожної такої категорії (групи) споживачів.

Газопостачальні підприємства і оптові продавці обумовлюють у відповідному договорі про відкриття банківського рахунка право уповноваженого банку на договірне списання (перерахування) з поточних рахунків із спеціальним режимом використання коштів, що надходять за спожитий природний газ, без застосування платіжних вимог.

Згідно Порядку проведення розрахунків за спожитий природний газ споживачі оплачують вартість спожитого ними природного газу шляхом перерахування коштів виключно на поточні рахунки із спеціальним режимом використання, відкриті в установах уповноваженого банку газопостачальними підприємствами (п. 2).

Установи уповноваженого банку згідно з умовами договору банківського рахунка здійснюють перерахування у повному обсязі коштів за спожитий природний газ з поточних рахунків із спеціальним режимом використання, відкритих структурними підрозділами газопостачальних підприємств, на поточний рахунок із спеціальним режимом використання, відкритий газопостачальними підприємствами, двічі на день (п. 4).

Кошти перераховуються з поточних рахунків із спеціальним режимом використання згідно з алгоритмом розподілу коштів, затвердженим НКРЕКП (п. 5).

Газопостачальні підприємства розраховують нормативи перерахування коштів відповідно до затвердженого НКРЕКП алгоритму розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання та подають їх щомісяця до 5 числа НКРЕКП для затвердження. Нормативи перерахування коштів доводяться НКРЕКП до відома уповноваженого банку не пізніше ніж за п`ять робочих днів до початку місяця, в якому застосовуватимуться такі нормативи. (п. 7).

Отже, як встановлено матеріалами справи, розрахунок за природний газ за Договором № 16-124-Н від 30.12.2015 в частині суми 244 526 815,59 грн був проведений у відповідності до наведених вище Порядків шляхом перерахування коштів банком із рахунку зі спеціальним режимом використання Покупця на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання Продавця відповідно до затвердженого НКРЕКП алгоритму розподілу коштів.

Інша частина вартості поставленого за Договором № 16-124-Н від 30.12.2015 газу на суму 497 502 597,92 грн сплачена за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету відповідно до підписаних спільних протокольних рішень.

Так, за наявними матеріалами справи підтверджено підписання між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Кіровоградській області, Департаментом фінансів Кіровоградської обласної державної адміністрації, ДП "Центргаз" ВАТ "Кіровоградгаз" і НАК "Нафтогаз України" спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України (том І а.с. 60-207, далі - спільні протокольні рішення).

Предметом спільних протокольних рішень є організація проведення сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" .

Господарський суд враховує, що згідно ст. 12 Господарського кодексу України держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного та соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Зокрема, засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб`єктів господарювання є регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій. Умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів державного регулювання господарської діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку. Встановлення та скасування пільг і переваг у господарській діяльності окремих категорій суб`єктів господарювання здійснюється відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Постановою Кабінету Міністрів України № 20 від 11.05.2005, з посиланням на яку підписано спільним протокольні рішення, було затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій (надалі Порядок № 20 від 11.05.2005).

Порядок № 20 від 11.05.2005 діяв в період постачання та проведення між сторонами розрахунків за Договором та втратив чинність згідно постанови Кабінету Міністрів України від 08.11.2017 N 951.

За змістом Порядку № 20 від 11.05.2005 визначено механізм перерахування субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати, тощо за рахунок надходження до загального державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується Національною акціонерною компанією Нафтогаз України та ПАТ Укртрансгаз, а також за рахунок надходження до загального державного бюджету від погашення податкового боргу, в тому числі реструктуризованого або розстроченого (відстроченого) з податку на додану вартість, що сплачується виробниками електроенергії і вуглевидобувними підприємствами.

Відшкодування коштів на пільги, субсидії здійснюється із Державного бюджету України за спеціальною процедурою. При цьому, такі кошти не є коштами суб`єкта господарювання, а безпосередньо перераховуються на рахунок газопостачальної організації.

Аналогічні положення викладено у Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256, згідно з пунктом 4 якого перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться Державною казначейською службою згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов`язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій і допомоги населенню.

Таким чином, держава взяла на себе бюджетне зобов`язання щодо відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних із газопостачанням населення, яке користується субсидіями та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.

Запроваджуючи механізм взаємних розрахунків між підприємствами паливно-енергетичного комплексу (ПЕК), визначений Порядком фінансування видатків, держава забезпечує відшкодування частини витрат підприємств ПЕК, пов`язаних із газопостачанням населення, яке користується житловими субсидіями та має пільги з оплати комунальних послуг.

Тобто, правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами у цій частині (стосовно розміру пільг та субсидій, отриманих населенням на відповідній території діяльності відповідача) зазнають імперативного регулюючого впливу держави, яка приймає законодавчі акти щодо виділення відповідних субвенцій на фінансування пільг і субсидій; соціального захисту відповідних категорій громадян та їх гарантій. Отже, на виконання таких законодавчих актів держава в особі відповідних державних органів приймає підзаконні нормативні акти.

Таким чином, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсуватиме за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства.

Сторони, підписавши спільні протокольні рішення, погодилися з тим, що між ними встановлюється інший (не той, що був передбачений у договорі) порядок розрахунків.

Зазначений правовий висновок наведено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.05.2019 у справі № 924/296/18 та у постанові палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.09.2019 у справі №908/885/18.

Отже, підписавши спільні протокольні рішення, позивач та відповідач фактично змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ щодо сум, на які підписано такі спільні протокольні рішення, та погодились, що оплата за Договором № 16-124-Н від 30.12.2015 у відповідній частині підлягає погашенню шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі спільних протокольних рішень.

З підстав викладеного є неправомірним нарахування позивачем пені та 3% річних на суми, які були сплачені згідно спільних протокольних рішень, у зв`язку з чим суд відхиляє розрахунок позивача на суму 3 296 608,63 грн пені та 462 310,78 грн 3% річних, який ним додано до позовної заяви (том І а.с. 24-29).

Під час нового розгляду справи позивачем подано інший розрахунок пені та 3% річних без нарахувань на кошти, які сплачені шляхом проведення взаєморозрахунків через процедуру, встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2015 № 20 (том ІІІ а.с. 21-28).

Відповідно до нового розрахунку позивач виключає суми підписаних спільних протокольних рішень із сум для нарахувань пені і 3% річних за зобов`язаннями, виходячи з дати фактичної оплати таких сум.

Відповідач не погодився з новим розрахунком позивача (том ІІІ а.с. 39-41), зазначаючи, що позивач безпідставно відносить кошти на погашення зобов`язань виходячи з фактичної дати оплати спільних протокольних рішень. На думку відповідача, позивач в порушення норм законодавства нараховує штрафні санкції і компенсації на суми підписаних спільних протокольних рішень у випадку, якщо вони не профінансовані до 25-го числа місяця, наступного за місяцем поставки. Відповідач підтримує свій контророзрахунок, який було подано з відзивом на позовну заяву (том І а.с. 208-216).

Згідно контррозрахунку відповідача, останній відносить суми спільних протокольних рішень в погашення відповідних зобов`язань за датами підписання спільних протокольних рішень.

При дослідженні розрахунків сторін, суд виходить з наступного нормативного регулювання.

Пункт 7 Порядку № 20 від 11.01.2005 передбачав, що розрахунки проводяться за згодою учасників на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг) і спільних протокольних рішень, підписаних всіма учасниками таких розрахунків.

Розділом ІІ Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженого наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України 03.08.2015 N 493/688 та який діяв у відповідній редакції в період підписання спільних протокольних рішень, передбачалось наступне.

Постачальники та/або транспортувальники ресурсів (товарів, послуг), які виявили бажання здійснити розрахунки відповідно до Порядку, складають щомісяця до 10 числа з розпорядниками коштів акти звіряння, а в разі проведення відповідних розрахунків з попередньої оплати ресурсів (товарів, послуг) на строк не більше одного місяця постачальники та/або транспортувальники ресурсів (товарів, послуг) визначають договірну величину споживання ресурсів (товарів, послуг), про що укладають відповідний договір з розпорядниками коштів. Один примірник акта звіряння або договору надається місцевому фінансовому органу для складання зведеного реєстру актів звіряння або договорів (п. 2.1.).

Зведені реєстри актів звіряння або договорів підписуються керівниками місцевих фінансових органів, постачальників та/або транспортувальників ресурсів (товарів, послуг) та надаються відповідним департаментам фінансів (п. 2.2.).

Відповідні департаменти фінансів узагальнюють отримані дані та подають їх щомісяця до 20 числа Державній казначейській службі України (далі - Казначейство України) та відповідним головним управлінням Державної казначейської служби України в областях, місті Києві (далі - головні управління Казначейства) у формі узгоджених з постачальниками та/або транспортувальниками ресурсів (товарів, послуг) спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків разом з відповідними зведеними реєстрами актів звіряння або реєстрами договорів за підписами керівників відповідних департаментів фінансів, постачальників та/або транспортувальників ресурсів (товарів, послуг) (п. 2.3.).

Розрахунки учасників розрахунків здійснюються як у рахунок погашення заборгованості за природний газ, так і в рахунок оплати вартості планових обсягів постачання природного газу (п. 2.7.).

Як вже встановлено вище, в період дії Договору підписано 36 спільних протокольних рішень. Відповідно до пункту 2.6. спільних протокольних рішень відповідач перераховує позивачу кошти за придбаний у 2016 році природний газ згідно договору від 30.12.2015 № 16-124-Н.

З урахуванням наведених вище вимог Порядку проведення розрахунків, до кожного спільного протокольного рішення підписано зведені реєстри, за змістом яких фіксується заборгованість станом на 1 число певного місяця та зазначається сума для розрахунку.

Так, 18.02.2016 підписано спільні протокольні рішення № № 579-582 на загальну суму 124 000 000,00 грн. Згідно зведених реєстрів, вказана сума є сумою заборгованості станом на 01.02.2016.

18.03.2016 підписано спільні протокольні рішення № № 988-990, 993-998 на загальну суму 119 000 000,00 грн. Згідно зведених реєстрів, вказана сума є сумою заборгованості станом на 01.03.2016.

15.04.2016 підписано спільні протокольні рішення №№1211-1214 на загальну суму 130 000 000,00 грн. Згідно зведених реєстрів, вказана сума є сумою заборгованості станом на 01.04.2016.

20.05.2016 підписано спільні протокольні рішення № №1590-1594 на загальну суму 47 000 000,00 грн. Згідно зведених реєстрів, вказана сума є сумою заборгованості станом на 01.05.2016.

17.06.2016 підписано спільні протокольні рішення №№1759-1764 на загальну суму 26 000 000,00 грн. Згідно зведених реєстрів, вказана сума є сумою заборгованості станом на 01.06.2016.

20.07.2016 підписано спільні протокольні рішення № №1909, 1910 на загальну суму 3 000 000,00 грн. Згідно зведених реєстрів, вказана сума є сумою заборгованості станом на 01.07.2016.

18.08.2016 підписано спільні протокольні рішення №№2182-2184 на загальну суму 8 500 000,00 грн. Згідно зведених реєстрів, вказана сума є сумою заборгованості станом на 01.08.2016.

16.09.2016 підписано спільні протокольні рішення №№ 2344-2347 на загальну суму 8 300 000,00 грн. Згідно зведених реєстрів, вказана сума є сумою заборгованості станом на 01.09.2016.

18.10.2016 підписано спільне протокольне рішення №2492 на суму 31 702 597,92 грн. Згідно зведеного реєстру вказана сума є сумою заборгованості станом на 01.10.2016.

На виконання зазначених спільних протокольних рішень згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 та Договору № 16-124-Н від 30.12.2015, відповідачем проведено розрахунки із позивачем за отриманий природний газ за рахунок наданих державою на погашення заборгованості коштів, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та не заперечується обома сторонами.

Таким чином, вказаними спільними протокольними рішеннями визначено конкретні суми для розрахунку на надання пільг та субсидій в межах обсягів фактично спожитого газу на початок місяця, в якому підписувалось такі спільні протокольні рішення. Відповідно, змінено порядок розрахунку в частині оплати за газ, який вже був поставлений на день підписання відповідних спільних протокольних рішень.

З підстав викладеного господарський суд дійшов висновку, що кошти, які сплачено на виконання конкретного спільного протокольного рішення, погашають заборгованість з оплати у відповідній частині вартості газу, який було отримано відповідачем на момент укладення такого спільного протокольного рішення.

Натомість позивачем, згідно наданого до матеріалів справи нового розрахунку від 05.09.2019, здійснено зарахування коштів, які сплачувались згідно спільних протокольних рішень, на погашення заборгованості, яка існувала на дату фактичної сплати. Тобто, позивачем зараховано кошти, які сплачувались на виконання спільних протокольних рішень, по даті їх надходження за черговістю виникнення заборгованості на дату оплати, що не відповідає розрахунку, погодженого за кожним окремо спільним протокольним рішенням.

З підстав викладеного господарський суд відхиляє розрахунок позивача, який подано до справи при новому розгляді.

Одночасно суд погоджується з розрахунком відповідача, який подався у справі разом з відзивом на позовну заяву, оскільки такий розрахунок враховує наведені вище положення.

З підстав викладеного та дослідивши розрахунки обох сторін, докази, що підтверджують перерахування коштів по спецрахунку і сплату коштів за спільними протокольними рішеннями, господарський суд наводить наступний розрахунок оплати вартості природного газу за Договором:

за січень 2016 року вартість поставленого газу 180 408 782,89 грн, що підлягала сплаті у строк до 25.02.2016: 56 408 872,89 грн сплачено в період з 15.01.2016 по 18.02.2016 шляхом перерахування коштів із рахунка зі спеціальним режимом використання; на суму 124 000 000,00 грн 18.02.2016 підписано спільні протокольні рішення № № 579-582, які оплачено 19.02.2016 та 29.03.2016 (том ІІ а.с. 63, 67, 71, 75);

за лютий 2016 року вартість поставленого природного газу 158 654 723,23 грн, що підлягала сплаті у строк до 25.03.2016: 39 654 723,23 грн сплачено в період з 18.02.2016 по 18.03.2016 із рахунка зі спеціальним режимом використання; на суму 119 000 000,00 грн 18.03.2016 підписано спільні протокольні рішення № № 988-990, 993-998, які оплачено 21.03.2016 (том ІІ а.с. 79, 83, 87, 91, 95, 99, 103, 107, 111);

за березень 2016 року вартість поставленого природного газу 161 978 059,49 грн, що підлягала сплаті у строк до 25.04.2016: 7 678 932,73 грн сплачено в період з 21.03.2016 по 01.04.2016 із рахунка зі спеціальним режимом використання; на суму 130 000 000,00 грн 15.04.2016 підписано спільні протокольні рішення № № 1211-1214, які оплачено 18.04.2016 (том ІІ а.с. 115, 119, 123, 127); 24 299 126,76 грн сплачено 27.04.2016 із рахунка зі спеціальним режимом використання;

за квітень 2016 року вартість поставленого природного газу 86 366 550,77 грн, що підлягала сплаті у строк до 25.05.2016: 39 366 550,78 сплачено в період з 27.04.2016 по 20.05.2016 із рахунка зі спеціальним режимом використання; на суму 47 000 000,00 грн від 20.05.2016 підписано спільні протокольні рішення № № 1590-1594, які оплачено 23.05.2016 (том ІІ а.с. 131, 135, 139, 143);

за травень 2016 року вартість поставленого природного газу 40 195 039,61 грн, що підлягала сплаті до 27.06.2016 (25 і 26 вихідні дні, субота, неділя): 6 870 278,25 грн сплачено в період з 20.05.2016 по 02.06.2016 із рахунка зі спеціальним режимом використання; на суму 26 000 000,00 грн 17.06.2016 підписано спільні протокольні рішення № № 1759-1764), які оплачено 21.06.2016 (том ІІ а.с. 147, 151, 155, 159, 163, 167); 7 324 761,36 грн сплачено 29.06.2016 із рахунка зі спеціальним режимом використання;

за червень 2016 року вартість поставленого природного газу 27 741 203,78 грн, що підлягала сплаті до 25.07.2016: 24 741 203,78 грн сплачено в період з 29.06.2016 по 20.07.2016 із рахунка зі спеціальним режимом використання; на суму 3 000 000,00 грн 20.07.2016 підписано спільні протокольні рішення № № 1909, 1910, як оплачено 21.07.2016 (том ІІ а.с. 171, 175);

за липень 2016 року вартість поставленого природного газу 25 144 421,92 грн, що підлягала сплаті до 25.08.2016: 16 644 421,92 грн сплачено в період з 20.07.2016 по 18.08.2016 із рахунка зі спеціальним режимом використання; на суму 8 500 000,00 грн 18.08.2016 підписано спільні протокольні рішення № № 2182-2184, які оплачено 19.08.2016 (том ІІ а.с. 179, 183, 187);

за серпень 2016 року вартість поставленого природного газу 25 534 589,20 грн, що підлягала сплаті у строк до 26.09.2016 (25.09.2016 вихідний, неділя): 17 234 589,20 грн сплачено в період з 18.08.2016 по 16.09.2016 із рахунка зі спеціальним режимом використання; на суму 8 300 000,00 грн 16.09.2016 підписано спільні протокольні рішення № № 2344-2347, які оплачено 19.09.2016 (том ІІ а.с. 191, 195, 199, 203);

за вересень 2016 року вартість поставленого природного газу 36 005 952,62 грн, що підлягала сплаті у строк до 25.10.2016: 4 303 354,70 грн сплачено в період з 16.09.2016 по 26.09.2016 із рахунка зі спеціальним режимом використання; на суму 31 702 597,92 грн підписано спільне протокольне рішення № 2492, яке оплачено 19.10.2016 (том ІІ а.с. 207).

З наведеного розрахунку слідує, що наявне прострочення виконання зобов`язання з оплати газу за березень 2016 року в частині суми 24 299 126,76 грн - прострочення 1 день 26.04.2016 (строк оплати до 25.04.2016, оплачено 27.04.2016) та з оплати газу за травень 2016 року в частині суми 7 324 761,36 грн - прострочення 1 день 28.06.2016 (строк оплати до 27.06.2016, так як 25 і 26.06.2016 вихідні дні, субота, неділя, оплачено 29.06.2016.

Вказане прострочення оплати відповідач пояснює тим, що постанова НКРЕКП № 666 від 26.04.2016, якою визначався алгоритм розподілу коштів на спецрахунку у квітні 2016 року набрала чинності лише 27.04.2016, з підстав чого відповідач через незалежні від нього обставини не мав змоги виконати зобов`язання по оплаті за отриманий у березні 2016 року газ в строк до 25.04.2016. Аналогічна ситуація маж місце відносно розрахунку за період постачання травень 2016 року.

Суд зазначає, що так, дійсно постанова НКРЕКП № 666 від 26.04.2016, якою змінювався норматив перерахування коштів з поточних рахунків зі спеціальним режимом використання на квітень 2016 року набирала чинності з 27.04.2016, а постанова НКРЕКП №1175 від 24.06.2016, якою затверджувався відповідний норматив на червень 2016 року, набрала чинності з 29.06.2016.

Разом з цим, абзацом другим пункту 6.2. Договору сторони передбачили, що за наявності заборгованості за попередні періоди Покупець перераховує кошти з поточного рахунку на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Продавця.

Таким чином, умови Договору передбачають можливість сплати коштів за газ без застосування режиму автоматичного розподілу коштів відповідно до алгоритму розподілу.

Окрім того, жодним нормативним актом не передбачено обов`язку здійснювати розрахунки між продавцем та постачальником природного газу виключно із застосуванням рахунків зі спеціальним режимом використання та не встановлено заборони відповідачеві сплачувати кошти з поточного рахунку на рахунок зі спеціальним режимом використання. Законодавством встановлено обов`язок здійснювати розрахунки виключно через рахунки зі спеціальним режимом використання лише для споживачів природного газу.

З підстав викладеного є обґрунтованим нарахування відповідачеві пені, в розмірі, яка встановлена пунктом 7.2. Договору, та 3% річних на суму:

24 299 126,76 грн за період прострочення 26.04.2016 пеня становить 25 228,60 грн та 3% річних - 1 991,73 грн;

7 324 761,36 грн за період прострочення 28.06.2016 пеня становить 6 604,29 грн та 3% річних - 600,39 грн.

Вказане нарахування здійснено судом в межах періоду розрахунку позивача.

Враховуючи вищенаведене, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача 31 832,89 грн пені та 2 592,12 грн 3% річних. Правові підстави для стягнення пені і 3% річних в іншій частині відсутні з підстав, наведених вище.

Поряд з цим, у відзиві на позовну заяву відповідач просив, у разі прийняття судом рішення про задоволення позову, в порядку ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України та ст. 233 Господарського кодексу України, зменшити розмір пені на 99% від суми, заявленої до стягнення позивачем.

При цьому, відповідач просить суд врахувати, що ДП "Центргаз" ВАТ "Кіровоградгаз" жодним чином не намагається уникнути зобов`язань за Договором чи порушити права або охоронювані законом інтереси позивача, а порушення строків оплати вартості природного газу за Договором виникло через незалежні від відповідача обставини.

Відповідач вказує також на те, що позивач не поніс значних збитків від порушення відповідачем строків оплати газу, а суми пені та 3% річних виникли у зв`язку з великою вартістю природного газу.

ДП "Центргаз" ВАТ "Кіровоградгаз" просить врахувати, що підприємство на сьогоднішній день має скрутний майновий стан: дебіторська заборгованість відповідача станом на 31.07.2018 складає 192842904,00 грн, з яких заборгованість населення - 187321068,81 грн (том І а.с. 217), а заборгованість держави по пільгам та субсидіям для населення станом на 31.07.2018 складає 145601147,48 грн (том І а.с. 218).

Відповідач акцентує увагу також на тому, що на момент подання позову та судового розгляду даної справи заборгованість за отриманий газ повністю погашена.

Позивач у відповіді на відзив заперечив проти задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру пені, вказуючи на те, що АТ "НАК "Нафтогаз України" є об`єктом стратегічного значення для економіки країни, суспільства та безпеки держави, тоді як значний обсяг несплаченої заборгованості підприємств спричиняє нестачу коштів для здійснення поточної діяльності підприємства позивача, у тому числі - для забезпечення підприємств необхідним обсягом природного газу протягом опалювального сезону 2017/2018 років. Таким чином, за доводами позивача, несвоєчасність оплати за поставлений газ контрагентами позивача прямо перешкоджає виконанню покладених на АТ "НАК "Нафтогаз України" державою обов`язків, погіршує фінансове становище, впливає на якість та своєчасність надання послуг з постачання газу.

Доводи відповідача, викладені у клопотанні про зменшення пені, позивач вважає необґрунтованими та не підтвердженими належними доказами. Так, позивач зазначає, що відповідач має належним чином та в повному обсязі виконувати взяті на себе за Договором зобов`язання та нести відповідальність у разі їх невиконання та/або неналежного виконання; відповідачем не надано до суду доказів проведення останнім роботи щодо стягнення з його боржників заборгованості, а з держави - недоотриманих субвенцій; на підтвердження доводів, викладених у клопотанні, відповідачем надано до суду одноособово складені документи, які не є належними доказами в розумінні процесуального закону; відповідачем не доведено неправомірності дій позивача, що в силу ч. 3 ст. 219 Господарського кодексу України, є підставою для звільнення від відповідальності або її зменшення.

Таким чином, стверджує позивач, здійснюючи підприємницьку діяльність відповідач повинен самостійно нести всі ризики як щодо дотримання норм чинного законодавства України, та і щодо належного виконання добровільно взятих на себе договірних зобов`язань, а також самостійно нести юридичну відповідальність за допущені у своїй діяльності правопорушення.

Вирішуючи клопотання відповідача про зменшення розміру пені, господарський суд враховує наступне.

У відповідності до ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Правовий аналіз зазначених правових норм свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду, а тому вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Тобто, зменшення розміру пред`явленої до стягнення суми неустойки є правом суду, яке може бути використане за наявності певних умов.

Господарський суд враховує, що закупівля газу відповідачем на підставі Договору здійснена виключно для подальшої реалізації побутовим споживачам. Розрахунок відповідача перед позивачем залежить від своєчасності та повноти розрахунку за поставлений газ його споживачами. При цьому, відповідач не має можливості вплинути на своєчасність проведення населенням розрахунку, а також на своєчасність вирішення компетентними особами питань, пов`язаних із забезпеченням проведення розрахунку згідно з нормативно визначеного порядку, зокрема через спецрахунки відповідно до алгоритму розподілу коштів. Однак, несвоєчасне затвердження алгоритму розподілу коштів, що було встановлено вище, мало наслідком прострочення розрахунку перед позивачем, оскільки з дня набрання чинності відповідних постанов НКРЕКП банком було здійснено перерахування коштів, розподілених згідно з нормативами їх перерахування. Вказане надає підстави для висновку, що від споживачів своєчасно надійшла певна сума коштів для оплати за природний газ, однак такі кошти були акумулюванні банком на відповідних поточних рахунках із спеціальним режимом використання до отримання затверджених НКРЕКП нормативів перерахування коштів.

Одночасно суд враховує, що як встановлено вище, відповідач у зазначені судом періоди прострочення мав обов`язок сплатити заборгованість власними коштами через поточний рахунок. Проте, вже наступного дня після першого дня прострочення було відновлено автоматичне перерахування коштів банком через спецрахунки і такий незначний період прострочення (по одному дню за два періоди) не призвів до істотних порушень умов Договору.

Господарський суд також приймає до уваги і заперечення та пояснення АТ "НАК "Нафтогаз України" в частині зменшення пені. Однак враховує, що позивач не доводить наявність збитків у зв`язку із простроченням виконання, яке встановлено судом.

Слід наголосити, що пеня є лише санкціями за невиконання грошового зобов`язання, а не основним боргом, а тому будувати на цих платежах свої доходи та видатки позивач не може. Окрім стягнення пені позивач нараховує та стягує також проценти річних, які в певній мірі компенсують знецінення несплачених коштів відповідачем. Тому при зменшенні розміру пені позивач не несе значного негативного наслідку в своєму фінансовому стані.

Одночасно господарський суд вважає, що зменшення пені на 99% є значним та нівелює суть відповідальності за порушення зобов`язання.

З метою дотримання балансу майнових інтересів сторін та з огляду на всі фактичні обставини справи, приймаючи до уваги ступінь виконання зобов`язання, відсутність доказів понесення позивачем збитків в результаті дій відповідача, господарський суд вважає доцільним зменшити розмір пені на 50% .

Як зазначено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.11.2018 р. у справі № 913/89/18, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки, у розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України, є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Таким чином, стягненню з відповідача підлягає пеня в сумі 15 916,45 грн грн. (50% від 31 832,89 грн) та 2 592,12 грн 3% річних.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково в загальній сумі 18 508,57 грн, з якої 15 916,45 грн пені та 2 592,12 грн 3% річних. В задоволенні позовних вимог в іншій частині господарський суд відмовляє за наведених вище підстав.

Згідно з частиною першою ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судові витрати, понесені сторонами у зв`язку з розглядом справи в суді першої, апеляційної та касаційної інстанції, підлягають такому розподілу.

При цьому враховано, що судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки ( п. 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Як встановлено вище, господарський суд встановив обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для стягнення 31 832,89 грн пені і 2 592,12 грн 3% річних, що складає 0,92% від заявленої до стягнення сум (34 425,01 х100%:3 758 919,41).

А тому судовий збір покладається:

на відповідача ДП "Центрагаз" ВАТ "Кіровоградгаз" - за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 518,73 грн (56 383,79 грн х 0,92%:100); за розгляд справи в суді апеляційної інстанції згідно поданої АТ "НАК "Нафтогаз України" апеляційної скарги (том ІІ а.с.є 37) у розмірі 778,10 грн (84 575,68 грн х 0,92%:100); за розгляд справи в суді касаційної інстанції згідно поданої АТ "НАК "Нафтогаз України" касаційної скарги (том ІІ а.с. 136) у розмірі 1 037,46 грн (112 767,58 грн х 0,92%:100);

на позивача АТ "НАК "Нафтогаз України" - за розгляд справи в суді апеляційної інстанції згідно поданої, оплаченої судовим збором та прийнятої апеляційної скарги ДП "Центрагаз" ВАТ "Кіровоградгаз" (том ІІ а.с. 55) у розмірі 83 797,57 грн (84 575,67 грн х 99,08%:100);

У зв`язку з тим, що при розподілі судових витрат на АТ "НАК "Нафтогаз України" покладено більшу суму судових витрат, різниця судових витрат в порядку ч. 11 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України в розмірі 81 463,28 грн підлягає стягненню з АТ "НАК "Нафтогаз України" на користь ДП "Центргаз" ВАТ "Кіровоградгаз".

При цьому, сплачений АТ "НАК "Нафтогаз України" судовий збір за подання апеляційної скарги в більшому розмірі, ніж передбачено законом (том ІІ а.с. 37), підлягає поверненню згідно Закону України "Про судовий збір" після подання позивачем відповідного клопотання.

Керуючись ст. ст. 73-80, 129, 233, 236-242, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Центргаз" відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз" (25006, м. Кропивницький, вул. Володарського, 67, ідентифікаційний код 31146068) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б Хмельницького, буд. 6, ідентифікаційний код 20077720) 15 916,45 грн пені та 2 592,12 грн 3% річних.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

У задоволені позову в іншій частині відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б Хмельницького, буд. 6, ідентифікаційний код 20077720) на користь Дочірнього підприємства "Центргаз" відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз" (25006, м. Кропивницький, вул. Володарського, 67, ідентифікаційний код 31146068) 81 463,28 грн витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Належним чином засвідчені копії рішення направити Публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за адресою: 01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6; Дочірньому підприємству "Центргаз" відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз" за адресою: 25006, м. Кропивницький, вул. Володарського, 67.

Повне рішення складено 01.11.2019.

Суддя В.В.Тимошевська