РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.11.2019Справа № 910/17532/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. за участю секретаря судового засідання Шнайдер К.Б., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Київське центральне конструкторське бюро арматуробудування"

до Акціонерного товариства "Единые технологии в энергетике" ("Єдині технології в енергетиці")

про стягнення 21 350 312,00 російських рублів

за участю представників:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Київське центральне конструкторське бюро авматуробудування" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Единые технологии в энергетике" про стягнення 21 350 312,00 російських рублів.

Позовна заява обґрунтована неналежним виконанням відповідачем зобов`язання за контрактом № 071-15М від 24.07.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.12.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/17532/18, розгляд справи постановлено здійснювати у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 16.04.2019, зобов`язано позивача в строк до 18.01.2019 подати до суду належним чином нотаріально завірені копії перекладу позовної заяви з додатками та ухвали про відкриття провадження у справі від 29.12.2018 на російську мову у двох примірниках, постановлено направити копію позовної заяви з додатками та ухвали Господарського суду міста Києва від 29.12.2018 про відкриття провадження у справі № 910/17532/18, перекладені на російську мову для вручення відповідачу в порядку, передбаченому Угодою про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності через Арбітражний суд міста Москви та зупинено провадження у справі № 910/17532/18.

18.01.2019 через відділ діловодства суду від позивача надійшли нотаріально завірені копії перекладу ухвали від 29.12.2019.

21.01.2019 Господарський суд міста Києва направив до Арбітражного суду міста Москви доручення про вручення документів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.04.2019 поновлено провадження у справі № 910/17532/18.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.04.2019 відкладено підготовче засідання у справі № 910/17532/18 на 23.07.2019, зобов`язано позивача в строк до 13.05.2019 подати до суду належним чином нотаріально завірені копії перекладу на російську мову даної ухвали для вручення відповідачу в порядку, передбаченому Угодою про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності через Арбітражний суд міста Москва.

17.04.2019 через відділ діловодства суду від Арбітражного суду міста Москви надійшли відомості стосовно направленого Господарським судом міста Києва судового доручення.

08.05.2019 через відділ діловодства суду від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 16.04.2019.

16.05.2019 Господарський суд міста Києва направив до Арбітражного суду міста Москви доручення про вручення документів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.07.2019 поновлено провадження у справі № 910/17532/18.

У судове засідання 23.07.2019 з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився.

Дослідивши матеріали справи № 910/17532/18, заслухавши пояснення представника позивача з приводу можливості закриття підготовчого засіданні та призначення справи до розгляду по суті, приймаючи до уваги, що судом вирішені питання, зазначені частиною другою статті 182 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження та призначив справу № 910/17532/18 до судового розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.07.2019, закрито підготовче провадження та призначено справу № 910/17532/18 до судового розгляду по суті, розгляд справи № 910/17532/18 по суті призначено на 22.10.2019; постановлено направити копію ухвали суду від 23.07.2019 у справі № 910/17532/18, перекладену на російську мову для вручення відповідачу в порядку, передбаченому Угодою про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності через Арбітражний суд міста Москви; провадження у справі № 910/17532/18 зупинено до надходження відповіді від іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави на судове доручення про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів.

05.08.2019 через відділ діловодства суду від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 16.04.2019.

06.08.2019 Господарський суд міста Києва направив до Арбітражного суду міста Москви доручення про вручення документів.

23.08.2019 та 15.10.2019 через канцелярію суду від Арбітражного суду міста Москви надійшов лист про неможливість виконання судового доручення, у зв`язку із неявкою у судові засідання представника Акціонерного товариства "Единые технологии в энергетике".

21.10.2019 через канцелярію суду від позивача надійшли документи по справі та клопотання, у якому позивач просить суд відкласти розгляд справи або у разі невизнання судом причин неявки представника позивача у судове засідання поважними - здійснювати розгляд справи №910/17532/18 у судовому засіданні, що призначене на 22.10.2019, без участі представника позивача.

З урахуванням приписів ст. 230 ГПК України, з огляду на те, що сплив термін, який суддя визначив як достатній для повідомлення учасників судового процесу - нерезидентів України про розгляд даної справи, суд поновлює провадження у цій справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.10.2019 поновлено провадження у справі № 910/17532/18.

Представник позивача у судове засідання 22.10.2019 не з`явився, проте подав до суду клопотання, у якому позивач просить суд відкласти розгляд справи або у разі невизнання судом причин неявки представника позивача у судове засідання поважними - здійснювати розгляд справи №910/17532/18 у судовому засіданні, що призначене на 22.10.2019, без участі представника позивача.

У відповідності до ч. 1, ч. 2 ст. 216 Господарського процесуального кодексу України, суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу. Якщо спір, розгляд якого по суті розпочато, не може бути вирішено в даному судовому засіданні, судом може бути оголошено перерву в межах встановлених цим Кодексом строків розгляду справи, тривалість якої визначається відповідно до обставин, що її викликали, з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі.

Згідно із ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Частина 2 статті 202 Господарського процесуального кодексу України визначає, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, з підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Також відповідно до ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин.

Разом з тим, неможливість представника позивача, у зв`язку із необхідністю бути присутнім у судовому засіданні з розгляду іншої справи, не перешкоджає реалізації права учасника судового процесу на участь у судовому засіданні його іншого представника, в тому числі прийняття ПрАТ "Київське центральне конструкторське бюро арматуробудування" участі у справі через свого керівника, у розумінні норм процесуального законодавства, не вважається поважною причиною неявки в судове засідання учасника справи (його представника).

За таких обставин, оскільки обставини наведені позивачем у клопотанні не є достатньою підставою для відкладення розгляду справи по суті, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги встановлені статтею 195 Господарського процесуального кодексу України строки розгляду справи по суті, суд прийшов до висновку про відсутність обґрунтованих підстав для відкладення розгляду справи по суті.

Судом враховано, що позивачем у своєму клопотанні заявлено про здійснення розгляду справи №910/17532/18 у судовому засіданні, що призначене на 22.10.2019, без участі представника позивача.

У судове засідання 22.10.2019 представник відповідача, також не з`явився, письмовий відзив на позовну заяву не подав.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд приходить до висновку, що наявних в матеріалах справи документів достатньо для вирішення справи по суті без участі представника відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

24.07.2015 між Приватним акціонерним товариством "Київське центральне конструкторське бюро арматуробудування" (постачальник, позивач) та Акціонерним товариством "Единые технологии в энергетике" (покупець, відповідач) було укладено контракт № 071-15М (далі - контракт).

Відповідно до п. 1.1 контракту постачальник зобов`язується: виготовити продукцію, визначену в специфікаціях, які є невід`ємною частиною даного контракту; разом з продукцією передати покупцю товаросупровідну та технічну документацію в об`ємі та на умовах, передбачених даним контрактом; виконати дії щодо забезпечення якості продукції, здійснити його випробування, консервацію, упаковку, маркировку.

Згідно з п. 1.2 контракту покупець зобов`язується прийняти та сплатити виготовлену продукцію постачальника у відповідності до умов даного договору.

Пунктом 3.1. контракту передбачено, що загальна ціна продукції становить 1 000 000 000,00 (один мільярд) рублів РФ і складається з сум підписаних Специфікацій до Контракту, в яких відображаються всі істотні умови, ПДВ - 0% згідно з законодавством України та Росії.

Порядок та строк оплати за обладнання, поставлене на виконання додаткової угоди № 8 викладено у п. 2.2. угоди - оплата поставленої постачальником продукції за додатком № 1.1. і додатком № 1.2. до додаткової угоди № 8 до даного контракту здійснюється в наступному порядку: розрахунок в розмірі 100% за поставлене постачальником обладнання за додатком № 1.1. і додатком № 1.2. до додаткової угоди № 8 до даного контракту здійснюється протягом 60 (шістдесяти) банківських днів з моменту підписання міжнародної товарно-транспортної накладної (СМR), акту вхідного контролю без зауважень, відповідно до наданого постачальником рахунку.

Пунктом 3.4 контракту визначено, що платежі здійснюються в російських рублях банківським переводом на розрахунковий рахунок постачальника, зазначений в даному контракті. Валюта контракту - російський рубль.

Згідно з п. 6.4 контракту покупець зобов`язався провести оплату постачальнику в порядку та на умовах, передбачених даним контрактом та узгодженими до нього специфікаціями.

Позивач стверджує, що відповідно до Додаткової угоди № 8 від 23.06.2016 позивачем було виготовлено та поставлено відповідачеві обладнання загальною вартістю 21350312,00 руб. відповідно до переліку обладнання, що зазначений у рахунках-фактури №26 від 27.06.2018 та рахунку-фактури № 27 від 27.06.2018.

На підтвердження поставки обладнання загальною вартістю 21350312,00 руб. позивачем надані митні декларації №UA100010/2018/003096, №UA100010/ та міжнародні товарно-транспортні накладні (CMR) № 557844 на суму 14268176,00 руб. та №001868 на суму 7082136,00 руб.

В обґрунтування поданого позову позивач посилається на те, що відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за контрактом оплату отриманої продукції не здійснив, у зв`язку з чим заборгованість відповідача становить 21350312,00 російських рублів.

Згідно зі ст. 5 Закону України "Про міжнародне приватне право" учасники правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону.

Пунктом 11.1. контракту в редакції додаткової угоди № 44 від 15.05.2017 визначено, що всі спори, розбіжності або вимоги, що виникають з даного контракту або у зв`язку з ним, у тому числі, які стосуються його виконання, порушення, припинення або недійсності, підлягають вирішенню в Господарському суді міста Києва відповідно до його процесуального права.

Згідно з ч. 5 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Також додатковою угодою № 44 від 15.05.2017 пункт 15.4. контракту викладено у новій редакції, яка передбачає, що у всьому іншому, що не передбачено умовами контракту, сторони будуть керуватися чинним законодавством Російської Федерації.

Відповідно до ст. 43 Закону України "Про міжнародне приватне право" сторони договору згідно із статтями 5 та 10 цього Закону можуть обирати право, що застосовується до договору, крім випадків, коли вибір права прямо заборонено законами України.

З урахуванням наведеного вказаний спір підлягає розгляду Господарським судом міста Києва із застосуванням норм права Російської Федерації.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Статтею 420 Цивільного кодексу Російської Федерації договором є домовленість двох або декількох осіб про встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 454 Цивільного кодексу Російської Федерації за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) зобов`язується передати річ (товар) у власність другої сторони (покупцю), а покупець зобов`язується прийняти цей товар та сплатити за нього відповідну грошову суму (ціну).

Згідно з ч. 2 ст. 455 Цивільного кодексу Російської Федерації договір може бути укладено на купівлю-продаж товару, який є в наявності у продавця в момент укладення договору, а також товару, який буде створений чи придбаний продавцем в майбутньому, якщо інше не встановлено законом або не витікає з характеру товару.

Так, пунктом 3.1. контракту сторони погодили, що загальна ціна продукції становить 1 000 000 000,00 (один мільярд) рублів РФ і складається з сум підписаних Специфікацій до Контракту, в яких відображаються всі істотні умови, ПДВ - 0% згідно з законодавством України та Росії.

На виконання умов договору, між позивачем та відповідачем укладено Додаткову угоду № 8 від 23.06.2016 до Контракту.

У відповідності до Додаткової угоди № 8 від 23.06.2016 позивачем було виготовлено та поставлено відповідачеві обладнання загальною вартістю 21350312,00 руб. відповідно до переліку обладнання, що зазначений у рахунку-фактурі №26 від 27.06.2018 та рахунку-фактурі № 27 від 27.06.2018.

Поставка обладнання загальною вартістю 21350312,00 руб. підтверджується митними деклараціями №UA100010/2018/003096, №UA100010/ та міжнародними товарно-транспортними накладними (CMR) № 557844 на суму 14268176,00 руб. та №001868 на суму 7082136,00 руб.

Відповідно до ч. 1 ст. 486 Цивільного кодексу Російської Федерації покупець зобов`язаний сплатити товар безпосередньо до або після передачі йому товару, якщо інше не передбачено даним Кодексом, іншим законом, іншими правовими актами або договором купівлі-продажу та не витікає із суті зобов`язання.

Порядок та строк оплати за обладнання, поставлене на виконання додаткової угоди №8 викладено у п. 2.2. цієї угоди, відповідно до якого оплата поставленої постачальником продукції за додатком № 1.1. і додатком № 1.2. до додаткової угоди № 8 до даного контракту здійснюється в наступному порядку: розрахунок в розмірі 100% за поставлене постачальником обладнання за додатком № 1.1. і додатком № 1.2. до додаткової угоди № 8 до даного контракту здійснюється протягом 60 (шістдесяти) банківських днів з моменту підписання міжнародної товарно-транспортної накладної (СМR), акту вхідного контролю без зауважень, відповідно до наданого постачальником рахунку.

Отже, відповідач за поставлене обладнання мав здійснити оплату з поставлений товар у строк до 28.09.2018.

Відповідач у порушення взятих на себе зобов`язань, оплату поставленого позивачем товару на загальну суму 21350312,00 руб. не здійснив.

Відповідно до ст. 309 Цивільного кодексу Російської Федерації зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов зобов`язання і вимог закону, інших правових актів, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв чи інших вимог, які зазвичай висуваються.

У частині 1 ст. 310 Цивільного кодексу Російської Федерації закріплено, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна його умов не допускаються, за виключенням випадків, передбачених даним Кодексом, іншими законами чи іншими правовими актами.

Матеріалами справи підтверджується невиконане зобов`язання за договором у сумі 21350312,00 руб., доказів оплати вказаної суми заборгованості відповідачем не надано, у зв`язку із чим задовольняє позовні вимоги про стягнення заборгованості у розмірі 21350312,00 руб.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем належними та достатніми доказами не спростовано неналежного виконання контракту № 071-15М та факту наявності заборгованості за вказаним контрактом у сумі 21350312,00 руб.

Окрім того, згідно із наявним у матеріалах справи актом звірки взаємних розрахунків станом на 03.06.2019 заборгованість відповідача перед позивачем за додатковою угодою №8 контракту № 071-15М становить у загальному розмірі 21350312,00 руб.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, суд задовольняє позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Київське центральне конструкторське бюро арматуробудування" про стягнення про стягнення з Акціонерного товариства "Единые технологии в энергетике" ("Єдині технології в енергетиці") 21 350 312,00 російських рублів.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства "Единые технологии в энергетике" ("Єдині технології в енергетиці") (107113, Російська Федерація, м. Москва, вул. Маленківська, буд 14, корпус 3, приміщення 4; державний реєстраційний номер: 380 ) на користь Приватного акціонерного товариства "Київське центральне конструкторське бюро арматуробудування" (03113, м. Київ, вул. Полковника Шутова, 9; ідентифікаційний номер 33096208) 21 350 312,00 російських рублів та судовий збір у розмірі 129 187,54 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано: 04.11.2019.

Суддя О.В. Гулевець