УХВАЛА

м. Київ

08.11.2019Справа № 910/14677/19
Суддя Кирилюк Т.Ю., розглянувши

позовну заяву Державного підприємства "Завод імені В.О.Малишева"

до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-дослідний та технічний центр "Ротор"

про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Завод імені В.О.Малишева" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-дослідний та технічний центр "Ротор" про визнання за позивачем права власності на машину траншейну МТ.

Під час вирішення питання про відкриття провадження у справі за наведеним позовом судом було встановлено, що позивачем всупереч вимогам пункту 5 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) не було зазначено властивостей, інвентаризаційного номеру та інших ознак об`єкту спірного майна, які дають змогу його ідентифікувати.

Крім того, Державним підприємством "Завод імені В.О.Малишева" в порушення приписів пункту 2 частини 1 статті 164 ГПК України не було надано жодних доказів, які підтверджують сплату судового збору в установлених порядку і розмірі.

У зв`язку з цим ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.10.2019 позовну заяву Державного підприємства "Завод імені В.О.Малишева" на підставі статті 174 ГПК України було залишено без руху.

Цією ж ухвалою позивачу було надано п`ятиденний строк для усунення вказаних недоліків з дня вручення вказаної ухвали, а також роз`яснено спосіб їх усунення - шляхом подання доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі (після визначення розміру вартості спірного майна), а також уточнених позовних вимог із зазначенням інвентаризаційного номеру спірного майна та інших притаманних йому властивостей.

Копія вказаної ухвали суду була направлена Державному підприємству "Завод імені В.О.Малишева" рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу його місцезнаходження, зазначену в позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 61001, місто Харків, вулиця Плеханівська, 126.

Представником Державного підприємства "Завод імені В.О.Малишева" вказану ухвалу суду було отримано 28.10.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 106.

04.11.2019 через загальний відділ канцелярії суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви від 01.11.2019 № 2236/13, направлена до суду 01.11.2019, в якій останнім надано пояснення щодо ідентифікуючих ознак спірної машини траншейної МТ, а також зазначено її вартість - 1 722 546, 07 грн. Крім того, до цієї заяви Державним підприємством "Завод імені В.О.Малишева" було долучено оригінал платіжного доручення від 31.10.2019 № 7145 на суму 23 917, 19 грн., яке, на думку позивача, підтверджує сплату останнім у встановленому порядку і розмірі суми судового збору за подання даного позову до Господарського суду міста Києва.

Однак при дослідженні позовних матеріалів суд дійшов висновку про необхідність повернення позовної заяви Державного підприємства "Завод імені В.О.Малишева" з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 ГПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з положеннями статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" станом на 1 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі становить 1 921,00 грн.

За умовами пункту 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Пунктом 2 частини 1 статті 163 ГПК України встановлено, що ціна позову у позовах про визнання права власності на майно визначається вартістю майна.

Зі змісту поданої Державним підприємством "Завод імені В.О.Малишева" позовної заяви вбачається, що позивачем було заявлено вимогу майнового характеру про визнання за позивачем права власності на машину траншейну МТ, вартість якої, згідно долучених 04.11.2019 позивачем документів з метою усунення недоліків його позовної заяви, становить 1 722 546, 07 грн.

Відтак, Державне підприємство "Завод імені В.О.Малишева", з урахуванням вартості спірного майна, мало сплатити за подання до суду цієї позовної заяви судовий збір у розмірі 25 838, 19 грн.

Проте з наявного у позовних матеріалах (додаток до заяви від 01.11.2019 № 2236/13) платіжного доручення від 31.10.2019 № 7145 вбачається, що за подачу даної позовної заяви позивач перерахував до Державного бюджету України судовий збір у розмірі лише 23 917, 19 грн., недоплативши таким чином судовий збір в сумі 1 921,00 грн.

Слід також зазначити наступне.

У своїй заяві від 01.11.2019 № 2236/13 Державне підприємство "Завод імені В.О.Малишева" вказувало, що ним при поданні його позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 1 921, 00 грн., що, на думку позивача, підтверджується наявним у матеріалах справи № 910/14677/19 платіжним дорученням від 30.09.2019 № 5709.

Водночас суд звертає увагу позивача на те, що при поданні Державним підприємством "Завод імені В.О.Малишева" його позову до Господарського суду міста Києва позивачем до позовних матеріалів не було долучено жодних доказів сплати ним судового збору (зокрема платіжного доручення від 30.09.2019 № 5709 на суму 1 921, 00 грн.). Вказані обставини й були зазначені судом у якості підстави для постановлення ухвали від 23.10.2019 про залишення позову Державного підприємства "Завод імені В.О.Малишева" без руху, в якій було прямо вказано про відсутність у позовних матеріалах таких доказів.

Більше того, факт відсутності у позовних матеріалах Державного підприємства "Завод імені В.О.Малишева" платіжного доручення від 30.09.2019 № 5709 додатково підтверджується складеним уповноваженими працівниками канцелярії Господарського суду міста Києва актом від 21 жовтня 2019 року.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що подання позивачем до суду заяви від 01.11.2019 № 2236/13 не може вважатися належним виконанням вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 23.10.2019 та не може бути прийнято судом в якості належного усунення відповідних недоліків позовної заяви Державного підприємства "Завод імені В.О.Малишева" щодо надання останнім доказів сплати судового збору в установленому законом розмірі.

Разом із тим інших заяв чи документів, направлених на усунення вищенаведених недоліків позовної заяви Державного підприємства "Завод імені В.О.Малишева", від позивача до суду у встановлений ухвалою суду від 23.10.2019 строк не надходило.

Відповідно до частини 4 статті 174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи, зокрема у разі, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом. Заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Згідно з частин 6, 7 статті 174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

Враховуючи те, що позивачем у встановлений спосіб і строки не було усунуто недоліки його позовної заяви, суд дійшов висновку про повернення позовної заяви Державного підприємства "Завод імені В.О.Малишева" і доданих до неї документів позивачу.

У той же час слід зазначити, що відповідно до частини 8 статті 174 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Враховуючи викладене та керуючись статтею 164, частиною четвертою статті 174, статтями 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву з доданими до неї документами Державному підприємству "Завод імені В.О.Малишева".

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя Т.Ю.Кирилюк