ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"31" жовтня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2572/19

Господарський суд Одеської області у складі:

Суддя Гут С.Ф.

При секретарі судового засідання Борисовій Н.В.

За участю представників сторін:

Від позивача: не з`явився;

Від відповідача: не з`явився;

розглянувши справу за позовом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Ренійської філії державного підприємства«Адміністрація морських портів України» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДСЛ Україна» про стягнення 7005,77 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

30.08.2019 року позивач Державне підприємство Адміністрація морських портів України в особі Ренійської філії державного підприємства Адміністрація морських портів України звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою (вх. ГСОО №2626/19) до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю ДСЛ Україна про стягнення 7005,77 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.09.2019р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначення справи до розгляду по суті на "01" жовтня 2019 р. о 10:00 год.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.10.2019р. було відкладено судове засідання на "17" жовтня 2019 р. о 10:00 год.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.10.2019р. було відкладено судове засідання на "31" жовтня 2019 р. о 10:15 год.

23.10.2019р. на адресу Господарського суду Одеської області від Ренійської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Ренійського морського порту) надійшло клопотання за вх.ГСОО№21872/19 про розгляд справи №916/2572/19 за відсутності представника позивача.

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ДСЛ Україна» в судові засідання по справі не з`явився, правом на відзив в порядку ст. 165 ГПК України не скористався. Ухвали господарського суду Одеської області були направлені за належною адресою відповідача, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, а тому за приписами ч.7 ст.120ГПК України відповідач вважається повідомленим належним чином про відкриття провадження у справі.

За приписами ч.9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

31.10.2019р. судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані позивачем докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

28.11.2016р. між Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» в особі Ренійської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Ренійського морського порту) (далі за текстом - Ренійська філія ДП «АМПУ» або Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДСЛ Україна» (надалі - ТОВ «ДСЛ Україна» або Відповідач) було укладено договір про допуск до об`єктів портової інфраструктури №101-008 (реєстраційний номер Позивача 20-П-РЕФ- 17) (далі - Договір №101-008).

Відповідно до п.1.1. Договору , предметом Договору є надання Користувачу послуг з користування об`єктом портової інфраструктури ( надалі Послуги), який закріплений за Адміністрацією та знаходиться на її балансі, з метою можливості забезпечення максимально ефективного виробничого процесу, та який зазначений в Додатку (надалі об`єкт інфраструктури), які є невід`ємною частиною Договору.

Згідно умов Договору №101-008, Користувач сплачує Адміністрації за надання йому послуги з користування об`єктами портової інфраструктури, які закріплені за Позивачем та знаходяться на його балансі, та які наведені у додатках до вказаного Договору.

Умовами пункту 2.1. Договору №101-008 передбачено, що вартість послуг, особливості порядку розрахунків визначено в Додатках, які є невід`ємною частиною цього Договору.

Тому, відповідно до Додатку №1 до Договору №101-008 Позивач надає послуги Відповідачу з надання права експлуатації об`єкту інфраструктури, а саме під`їзної залізничної колії №21 (120м.) ІІ-го вантажного району порту (в т.ч. стрілочних переводів, розташованих на цих шляхах), які примикають до залізничних колій припортової станції «Рені».

Відповідно до п.2.1. Додатку 1 в редакції додаткової угоди №2 від 01.03.2017 року до Договору №101-008, вартість послуг, що надаються становить 7,92 грн./тона (без ПДВ).

Рахунки на оплату послуг складаються на підставі звіту відповідача про кількість оброблених тон/вагонів, по вантажних фронтах напрямкам перевезення (імпорт, експорт, транзит, внутрішньогосподарський).

Позивач зазначає, що згідно Додатку №2 до Договору №101-008 сторони дійшли згоди про те, що Позивач надає Відповідачу послуги з забезпечення права експлуатації об`єктів інфраструктури позивача, а саме автомобільних доріг (технологічних проїздів тощо) з метою можливості забезпечення відповідачу максимально ефективного виробничого процесу.

Також позивач вказує, що вартість послуг, що надаються відповідно до п.2.1. Додатку 2 в редакції додаткової угоди №3 від 01.09.2017 року становить 84,89 грн. на рік на одну одиницю автотранспорту (вантажний, легковий, спецтехніка) без урахування ПДВ. Нарахування плати за послуги здійснюються за вільними цінами (тарифами) РФ ДП «АМПУ» на балансі якої перебуває об`єкт(и) інфраструктури, що діють на момент надання відповідних послуг та які затверджені Ренійською філією ДП «АМПУ».

Згідно Додатку №3 до Договору, позивач надає а відповідач отримує право експлуатації об`єкту (ів) інфраструктури, а саме право на здійснення проходу або проїзду територією, яка закріплена за позивачем на праві господарчого відання та знаходиться на її балансі, з метою можливості забезпечення максимально ефективного виробничого процесу.

Вартість послуг визначена пунктом 2.1. Додатку 3 до Договору №101-008, в редакції додаткової угоди №4 від 29.12.2017 року.

Крім того, шляхом підписання Додатку №4 до Договору Сторони встановили, що при здійсненні відповідачем перевантаження небезпечних вантажів, або інших небезпечних робіт, Службою пожежної техногенної безпеки та мобілізаційної роботи і цивільного захисту позивача, по заявці Відповідача надаються визначені у Додатку послуги.

Відповідно до пункту 4.1. Договору оформлення перепусток для доступу на режимну територію персоналу Відповідача здійснюється Ренійською філією ДП «АМПУ» відповідно до вимог діючого Положення про забезпечення пропускного та внутрішньо об`єктового режиму на території Ренійського морського порту за додаткову оплату у відповідності до затверджених і діючих тарифів.

Пунктом 2.3. Договору №101-008 встановлено, що оплата за користування об`єктами інфраструктури здійснюється на підставі рахунку та акту наданих послуг.

Нарахування плати за послуги здійснюється за вільними цінами (тарифами) Ренійської філії ДП «АМПУ», що діють на момент надання відповідних послуг, якщо інше не передбачено чинним законодавством (п. 2.4. Договору).

Відповідно до п. 2.7. Договору №101-008 датою надання послуг вважається дата підписання Адміністрацією Акту наданих послуг.

Факт надання та отримання (споживання) послуг за Договором №101-008 підтверджується підписаними між сторонами актами виконання робіт (надання послуг): від 04.11.2018, від 11.11.2018, від 18.11.2018, від 25.11.2018, від 30.11.2018, 05.12.2018, від 12.12,2018, які підписані Відповідачем без жодних зауважень.

Згідно із пунктом 2.5. Договору №101-008 Відповідачу були виставлені у тому числі рахунки: №СМБ-1296 від 04.11.2018р.; №СМБ-1333 від 11.11.2018р.; №СМБ-1362 від 18.11.2018р.; №СМБ-1386 від 25.11.2018р.; №СМБ-1403 від 30.11.2018р.; №СМБ-1427 від 05.12.2018р. та №СМБ-1463 від 12.12.2018р. всього на загальну суму 5 211,05грн.

Відповідно до п.2.7. вказаного Договору №101-008 Користувач оплачує рахунки протягом 15 (п`ятнадцяти) банківських днів з дати виставлення рахунку, шляхом банківського переказу грошових коштів на поточний рахунок Ренійської філії, згідно з Актом наданих послуг.

Як вказує позивач, зазначені рахунки не були сплачені Відповідачем, у зв`язку з чим, Ренійською філією ДП «АМПУ» на адресу Відповідача була направлена претензія від 09.01.2019 року №49/21-03-04/вих/21, яка відповідачем була залишена без жодного реагування.

Крім того, у зв`язку із тим, що Відповідачем не дотримані умови Договору №101-008 щодо оплати виставлених рахунків, у відповідності з пунктами 5.1. та 5.4. договору Відповідач має сплатити на користь Позивача пеню у вигляді подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення до повної сплати заборгованості, включаючи день сплати, яка складає 1322,25 грн. згідно рахунку № пеня СМБ-101 від 23.08.2019 року.

Відповідно до п.8.1. зазначений Договір №101-008 набув чинність з 01.01.2017 року та діє до 31.12.2017р., але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Дія договору вважається продовженою на наступний календарний рік, якщо не пізніше ніж за 30 календарних днів до останнього дня терміну дії договору жодна з сторін письмово не повідомила іншу сторону про припинення даного договору.

З урахуванням чого, позивач зазначає у позові, що дія Договору №101-008 була припинена, та 28.12.2018 року між сторонами укладений новий договір про допуск до об`єктів портової інфраструктури №38-П-РЕФ-18, але це не звільняє Відповідача від обов`язку виконати свої зобов`язання щодо оплати за надані послуги за договором №101-008 від 28.11.2016 року.

Згідно зазначено Договору про допуск до об`єктів портової інфраструктури №38-П-РЕФ-18 від 28.12.2018 року (далі - Договір №38-П-РЕФ-18) Ренійська філія ДП «АМПУ» надає ТОВ «ДСЛ Україна» послуги з користування об`єктами портової інфраструктури, які закріплені за Позивачем та знаходяться на його балансі, з метою можливості забезпечення максимально ефективного виробничого процесу, та які зазначені в додатках до цього Договору.

Умовами пункту 2.1. Договору №38-П-РЕФ-18 передбачено, що вартість послуг, особливості порядку розрахунків визначено в Додатках, які є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно Додатку №1 до Договору №38-П-РЕФ-18 Позивач надає послуги Відповідачу з надання права експлуатації об`єкту інфраструктури, а саме під`їзної залізничної колії №21 (120м.), ІІ-го вантажного району порту (в т.ч. стрілочних переводів, розташованих на цих шляхах), які примикають до залізничних колій припортової станції «Рені».

Згідно п. 2.1. Додатку 1 в редакції додаткової угоди №3 від 01.07.2019 року до Договору №38-П-РЕФ-18 вартість послуг, що надаються становить 9,37 грн./тона (без ПДВ).

Рахунки на оплату послуг складаються на підставі звіту відповідача про кількість оброблених тон/вагонів, по вантажних фронтах напрямкам перевезення (імпорт, експорт, транзит, внутрішньогосподарський).

Відповідно до Додатку №2 до Договору №38-П-РЕФ-18 сторони Договору дійшли згоди про те, що Позивач надає Відповідачу послуги з забезпечення права експлуатації об`єктів інфраструктури позивача, а саме автомобільних доріг (технологічних проїздів тощо) з метою можливості забезпечення відповідачу максимально ефективного виробничого процесу.

Вартість послуг, що надаються, відповідно до п.2.1. Додатку 2 в редакції додаткової угоди №4 від 04.07.2019 року становить 220,75 грн. в рік на одну одиницю автотранспорту (вантажний, легковий, спецтехніка) без ПДВ.

Відповідно до Додатку №3 до Договору №38-П-РЕФ-18 Позивач надає а Відповідач отримує право експлуатації об`єкту (ів) інфраструктури, а саме право на здійснення проходу або проїзду територією, яка закріплена за позивачем на праві господарчого відання та знаходиться на її балансі, з метою можливості забезпечення максимально ефективного виробничого процесу.

Вартість послуг визначена пунктом 2.1. Додатку 3 до Договору №38-П-РЕФ-18 в редакції додаткової угоди № 2 від 28.04.2019 року.

Підписанням Додатку №4 до Договору №38-П-РЕФ-18 Сторони встановили, що при здійсненні відповідачем перевантаження небезпечних вантажів, або інших небезпечних робіт, відділом пожежної та техногенної безпеки служби виробничої та морської безпеки позивача, по заявці Відповідача надаються визначені у Додатку 4 послуги.

Згідно із п.4.1. Договору №38-П-РЕФ-18 оформлення перепусток для доступу на режимну територію персоналу ТОВ «ДСЛ Україна» здійснюється Ренійською філією ДП «АМПУ» відповідно до вимог діючого Положення про забезпечення пропускного та внутрішньо об`єктового режиму на території Ренійського морського порту за додаткову оплату у відповідності до затверджених і діючих тарифів.

Пунктом 2.3. Договору №38-П-РЕФ-18 встановлено, що оплата за користування об`єктами інфраструктури здійснюється на підставі рахунку та акту наданих послуг.

Нарахування плати за послуги здійснюється за вільними цінами (тарифами) Ренійської філії ДП «АМПУ», що діють на момент надання відповідних послуг, якщо інше не передбачено чинним законодавством (п. 2.4. Договору №38-П-РЕФ-18).

Відповідно до п. 2.7. Договору №38-П-РЕФ-18 датою надання послуг вважається дата підписання Адміністрацією Акту наданих послуг.

Факт надання та отримання (споживання) послуг підтверджується підписаними між сторонами актами виконання робіт (надання послуг): від 20.02.2019, від 17.03.2019, які підписані Відповідачем без жодних зауважень.

У відповідності з пунктом 2.5. Договору №38-П-РЕФ-18 Відповідачу були виставлені у тому числі рахунки: №СМБ-284 від 20.02.2019р. та №СМБ-387 від 17.03.2019р. всього на загальну суму 472,47грн.

Відповідно до п.2.7. вказаного Договору №38-П-РЕФ-18 Користувач оплачує рахунки протягом 15 (п`ятнадцяти) банківських днів з дати виставлення рахунку, шляхом банківського переказу грошових коштів на поточний рахунок Ренійської філії ДП «АМПУ», згідно з Актом наданих послуг.

Проте, зазначені рахунки не були сплачені Відповідачем, у зв`язку з чим, за відповідачем рахується заборгованість за Договором №38-П-РЕФ-18 від 28.12.2018 у розмірі 472,47 грн.

У відповідності до пункту 5.4. Договору №101-008, у випадку несвоєчасної сплати Послуг, Адміністрація має право вимагати від Користувача сплати на користь Адміністрації пеню у вигляді подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення до повної сплати заборгованості, включаючи день сплати.

За приписами ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Крім того, позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача суму пені у розмірі 1 322,25 грн.

Неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «ДСЛ Україна» своїх зобов`язань за Договорами №101-008 від 28.11.2016р. та №38-П-РЕФ-18 від 28.12.2018р. перед Державним підприємством Адміністрація морських портів України в особі Ренійської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (Адміністрація Ренійського морського порту) і стало підставою для позивача звернутись до господарського суду Одеської області із даним позовом за захистом порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані сторонами докази, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Частиною 1 ст.15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Приписами ч.ч.1, 2 ст. 20 ГК України встановлено, що держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів.

Згідно з ст. 173 ГК України зазначено, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Приписами статті 222 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду. У разі необхідності відшкодування збитків або застосування інших санкцій суб`єкт господарювання чи інша юридична особа - учасник господарських відносин, чиї права або законні інтереси порушено, з метою безпосереднього врегулювання спору з порушником цих прав або інтересів має право звернутися до нього з письмовою претензією, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що правовідносини сторін склалися на підставі укладених між ними Договорів №101-008 від 28.11.2016р. та №38-П-РЕФ-18 від 28.12.2018р. про допуск до об`єктів портової інфраструктури.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов`язання, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін в силу положень ч.2 ст.598 цього Кодексу допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статтей 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 901 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Як вже було встановлено господарським судом, факт надання та отримання (споживання) послуг за Договором №101-008 підтверджується підписаними без зауважень між сторонами Актами виконання робіт (надання послуг): від 04.11.2018, від 11.11.2018, від 18.11.2018, від 25.11.2018, від 30.11.2018, 05.12.2018, від 20.02.2019, від 17.03.2019.

Крім того, позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача суму пені у розмірі 1 322,25 грн.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання.

Частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У відповідності до пункту 5.4. Договору №101-008, у випадку несвоєчасної сплати Послуг, Адміністрація має право вимагати від Користувача сплати на користь Адміністрації пеню у вигляді подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення до повної сплати заборгованості, включаючи день сплати.

Вимогами п.3 ч.1 ст.611 ЦК України також передбачено, що одним із наслідків порушення зобов`язання є сплата неустойки, а в силу вимог ч.2 ст.551 ЦК України, якщо предметом неустойки (пені) є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Перевіривши розрахунок суми пені наданий позивачем, суд встановив, що такий розрахунок відповідає вимогам чинного законодавства, здійснений належним чином, у зв`язку з чим позовні вимоги в даній частині підлягають судом задоволенню в повній мірі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідачем у встановленому законом порядку позовні вимоги позивача не спростовано, в судові засідання відповідач не з`являвся хоча заздалегідь був повідомлений про дату час та місце судового засідання.

Відповідно до приписів ст.129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.13, 20 73, 74, 76, 86, 126, 129, 165, 232, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Ренійської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (Адміністрація Ренійського морського порту) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДСЛ Україна» про стягнення 7005,77 грн. задовольнити.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДСЛ Україна» (68800, Одеська область, Ренійський район, м. Рені, вул. Дунайська, будинок 188-В; ) на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (01135, м. Київ, проспект Перемоги, буд. 14, ) в особі Ренійської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Ренійського морського порту) (68802, Одеська область, м. Рені, вул. Дунайська, будинок 188, ) заборгованість у розмірі 5 683/п`ять тисяч шістсот вісімдесят три/ грн. 52 коп., пеню у розмірі 1 322/одна тисяча триста двадцять два/ грн. 25 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921 /одна тисяча дев`ятсот двадцять одну/грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Наказ видати в порядку ст.327 ГПК України

Повне рішення складено 05 листопада 2019 р.

Суддя С.Ф. Гут