ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07.11.2019 Справа № 905/1434/19

Господарський суд Донецької області у складі судді Величко Н.В.,

при секретарі судового засідання Пузіковій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбаська індустріальна компанія" (, адреса: 85303, Донецька область, м. Покровськ, вул. Дніпропетровська (Захисників України), буд. 130 а, кім. 204)

до відповідача: Державного підприємства "Вугільна компанія "Краснолиманська" (, адреса: 85310, Донецька область, м. Покровськ, м. Родинське, вул. Перемоги, буд. 9)

про: стягнення 1.312.482,56 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явились;

від відповідача: не з`явились;

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Донбаська індустріальна компанія" звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою б/н від 29.07.2019 про стягнення з Державного підприємства "Вугільна компанія "Краснолиманська" заборгованості у розмірі 1.365.336,42 грн. (вх.№ 15557/19 від 05.08.2019).

Позовні вимоги мотивовані тим, що між позивачем та відповідачем укладені договір поставки № 05/01-2 від 05.01.2017 та договір підряду № 20/01-13 від 20.01.2015, за якими Державне підприємство "Вугільна компанія "Краснолиманська" має заборгованість. Позивач вказує, що пред`явлені претензії про сплату заборгованості з боку відповідача залишились без відповіді та задоволення, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Нормативно вимоги обґрунтовано положеннями ст. ст. 193, 198, 220, 222, 231, 265 Господарського кодексу України, ст. ст. 510, 526, 625 Цивільного кодексу України, ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасну виконання грошових зобов`язань".

Ухвалою від 07.08.2019 відкрито провадження у справі № 905/1434/19; постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 22.08.2019; визначено сторонам строк для вчинення дій процесуального характеру; явка представників сторін в судове засідання визнана не обов`язковою.

Ухвалою суду від 22.08.2019 роз`єднано позовні вимоги у справі №905/1434/19, шляхом їх виділення у два окремих позовних провадження, виходячи з підстав виникнення таких позовних вимог (за договором підряду № 20/01-13 від 20.01.2015 та за договором поставки № 05/01-2 від 05.01.2017).

Постановлено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбаська індустріальна компанія" до Державного підприємства "Вугільна компанія "Краснолиманська" про стягнення 1.312.482,56 грн. за договором поставки № 05/01-2 від 05.01.2017 (у тому числі за специфікацією № 1: основний борг - 203402,00 грн., пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання - 90194,52 грн., інфляційні втрати - 62602,19 грн., 3% річних - 17561,84 грн.; за специфікацією № 2: основний борг - 592780,00 грн., пеню за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання - 194464,33 грн., інфляційні втрати - 116008,32 грн. та 3% річних - 35469,36 грн.), розглядати в межах справи № 905/1434/19.

Ухвалою від 22.08.2019 відкладено підготовче засідання по справі на 19.09.2019 року; запропоновано позивачу та відповідачу виконати вимоги ухвали від 07.08.2019 про відкриття провадження у справі; сторонам (за ініціативою позивача) звірити розрахунки за спірними зобов`язаннями (за договором поставки № 05/01-2 від 05.01.2017) станом на дату відкриття провадження у справі № 905/1434/19, детальний акт звірки розрахунків за підписом керівників обох підприємств надати суду.

Ухвалою від 19.09.19 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів - до 07.11.19; підготовче засідання відкладено на 15.10.19; запропоновано позивачу та відповідачу виконати вимоги суду, викладені в ухвалі від 22.08.19; явка представників сторін в судове засідання визнана не обов`язковою.

Ухвалою від 15.10.2019 закрито підготовче провадження у справі №905/1434/19; призначено розгляд справи по суті на 07.11.2019, явка сторін визначена не обов`язковою.

В судове засідання, що відбулось 07.11.19, позивач та відповідач своїх представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому порядку, про що свідчать наявні у справі рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відзив на позовну заяву відповідачем у встановлений судом строк не подавався.

Враховуючи, що явка представників сторін в судове засідання обов`язковою визнана не була, позивач та відповідач про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, тому справа розглядається за наявними матеріалами без присутності представників позивача та відповідача.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд, -

ВСТАНОВИВ:

05.01.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю Донбаська індустріальна компанія (далі підрядник, позивач) та Державним підприємством "Вугільна компанія "Краснолиманська" (далі замовник, відповідач) укладено договір поставки № 05/01-2 (надалі Договір).

Відповідно до п. 1.1.- 1.2. Договору, Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та сплатити за Товар, на умовах, викладених в цьому договорі. Найменування Товару, його номенклатура, технічні характеристики зазначаються в специфікаціях. Кожна специфікація з моменту її підписання є частиною цього договору.

Поставка Товару здійснюється в терміни і на умовах, визначених у специфікаціях. Сторони встановлюють, що право власності на Товар переходить до Покупця після підписання накладної (акту прийому-передачі), після чого «Товар» вважається поставленим Постачальником і прийнятий Покупцем. ( п.2.1., 2.3. Договору).

Згідно умов 3.1.-3.2. ціни на Товар визначаються відповідно до специфікацій. Розрахунки за поставлений за цим Договором Товар здійснюються в національній валюті України шляхом перерахування безготівкових грошових коштів на поточний банківський рахунок Постачальника в терміни, обумовлені в специфікаціях.

За порушення термінів поставки Товару Постачальник сплачує пеню в розмірі 0,1% вартості Товар за яким допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а при простроченні понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від зазначеної вартості. За прострочення оплати вартості Товару Покупець сплачує пеню в розмірі облікової ставки НБУ, що діє на момент прострочення, від вартості неоплаченого Товару за кожен день прострочення. (п.п.6.1., 6.3. Договору).

Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до 31.12.2017.

Договір поставки № 05/01-2 від 05.01.2017 підписано обома сторонами без зауважень та скріплено печатками підприємств.

05.01.2017 між покупцем та постачальником підписано та скріплено печатками без зауважень специфікацію до Договору №05/01-2 від 05.01.2017 (надалі специфікація №1). У специфікації №1 були узгоджені наступні умови.

Постачальник передає, а покупець приймає і оплачує наступний Товар на загальну суму 1.388.712,00 грн. з урахування ПДВ.

Відповідно до п.3 Специфікації , строк оплати Товару: 50% - попередня оплата, 50% - за фактом повідомлення про готовність до відвантаження.

Строк поставки протягом 75 календарних днів з моменту отримання передоплати за Товар у розмірі 50%. (п.4. Специфікації).

Факт поставки Товару за Специфікацією №1 підтверджується письмовими документами, наявними у справі, а саме: видатковою накладною №15021 від 15.02.2017 на загальну суму 344.232,00 грн. з ПДВ; видатковою накладною №15022 від 15.02.2107 на загальну суму 1.044.480,00 грн., з ПДВ; довіреністю № 84 від 15.02.2017 року на отримання ТМЦ.

06.01.2017 між покупцем та постачальником підписано та скріплено печатками без зауважень специфікацію до Договору №05/01-2 від 05.01.2017 (надалі специфікація №2). У специфікації №2 були узгоджені наступні умови.

Постачальник передає, а покупець приймає і оплачує наступний Товар на загальну суму 2.648.880,00 грн. з урахування ПДВ.

Відповідно до п.3 Специфікації , строк оплати Товару: 50% - попередня оплата, 50% - за фактом повідомлення про готовність до відвантаження.

Строк поставки протягом 90 календарних днів з моменту отримання передоплати за Товар у розмірі 50%. (п.4. Специфікації).

Факт поставки Товару за Специфікацією №2 підтверджується наступними письмовими документами: Видаткова накладна № 16061 від 16.06.2017 на суму 916.920,00 грн. з ПДВ; довіреність № 278 від 16.06.2017; видатковою накладною № 7071 від 07.07.2017 року на суму 509.400,00 грн. з ПДВ; товарно транспортною накладною № ТНД07071 від 07.07.2017 року; довіреністю № 311 від 07.07.2017 року; видатковою накладною № 12071 від 12.07.2017 на суму 611.280,00 грн. з ПДВ; видатковою накладною № 12072 від 12.07.2017 на суму 509.400,00 грн. з ПДВ.

Таким чином позивач виконав свої зобов`язання поставки продукції відповідачеві в повному обсязі.

У відповідності до ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків (господарських зобов`язань).

За умовами ст. 193 Господарського процесуального кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог і Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За своїм змістом та правовою природою укладений між сторонами договір № 05/01-2 від 05.01.2017 є договором поставки.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. У разі прострочення сплати за товар продавець має право вимагати сплати товару.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Вказана норма передбачає як безпосереднє встановлення у зобов`язанні строку (терміну) його виконання, так і визначення цього строку вказівкою на певну подію, яка неминуче має настати. В іншому ж випадку кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до матеріалів справи факт отримання від позивача товару згідно специфікацій №1, 2 до договору №05/01-2 від 05.01.2017 з боку відповідача не спростований.

Відповідач від поставленого товару не відмовився, при отриманні товару відповідачем жодних заперечень щодо неналежності виконання постачальником прийнятих за договором зобов`язань з поставки товару, в тому числі щодо неналежної якості та неналежної комплектності не подавалось.

Тобто, товар був поставлений постачальником та прийнятий належним чином відповідачем без застережень щодо недоліків та відсутності необхідних товаросупровідних документів.

Отже, згідно умовам п.3 специфікації №1, 2, покупець повинен був розрахуватися в наступному порядку: 50% - попередня оплата та 50% - за фактом повідомлення про готовність відвантаження товару.

Відповідач як покупець мав розрахуватися з позивачем як постачальником за товар у повному обсязі за специфікацією №1 до 15.02.2017. (з дати складання видаткових накладних №15021, №15022 від 15.02.2017), за специфікацією №2 до 12.07.2017 (з дати складання видаткової накладної №12072 від 12.07.2017).

З наявних у справі банківських виписок вбачається, що відповідачем було здійснено часткову оплату товару, зазначеного у специфікації №1, в сумі 1.044.480,00 грн. в наступному порядку: 05.01.2017 200.000,00 грн.; 19.01.2017 300.000,00 грн.; 09.02.2017 400.000,00 грн.

Згідно банківських виписок відповідачем здійснено часткову оплату товару, зазначеного у спеціфікації №2 в сумі 2.056.100,00 грн., в наступному порядку: 06.04.2017 171.500,00 грн.; 21.04.2017 500.000,00 грн.; 11.05.2017 400.000,00 грн.; 01.06.2017 100.000,00 грн.; 15.06.2017 200.000,00 грн.; 05.07.2017 130.000,00 грн.; 21.07.2017 300.000,00 грн.; 26.07.2017 150.000,00 грн.; 31.07.2017 104.600,00 грн.

Відповідно до заяви № 01/11-174/9 від 29.09.17 відповідач частково погасив заборгованість у розмірі 285.310,00 грн. шляхом заліку однорідних вимог.

Згідно наявного в матеріалах справи акту звіряння взаємних розрахунків станом на 31.12.2018, за відповідачем рахується заборгованість за договором 05/01-2 від 05.01.2017 у розмірі 796.182,00 грн. Даний акт звіряння підписаний без зауважень з боку обох підприємств.

Також з матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідача з претензією б/н від 05.07.2019, в якій вимагав погасити існуючу заборгованість.

Вказана претензія отримана відповідачем 09.07.2019, про що свідчать відомості відстеження поштових відправлень офіційного веб-сайту Укрпошта за штрих-кодовим ідентифікатором 403.

Доказів реагування на цю претензію матеріали справи не містять.

Неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо проведення розрахунків є порушенням прав позивача, які підлягають захисту в судовому порядку.

Матеріалами справи підтверджено і відповідачем не спростовано факту наявності заборгованості за поставлений товар у загальному розмірі 796.182,00 грн. (у тому числі: за специфікацією № 1 - 203.402,00 грн., за специфікацією № 2 - 592.780,00 грн.). На час прийняття рішення відповідачем не надано доказів повного чи часткового погашення цього боргу.

Отже, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбаська індустріальна компанія" про стягнення з Державного підприємства "Вугільна компанія "Краснолиманська" основного боргу за договором поставки №05/01-2 від 05.01.2017 є обґрунтованими та підлягають задоволенню у пред`явленому до стягнення розмірі 796.182,00 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача нарахованих на борг пені в загальному розмірі 296.749,88 грн.

За змістом положень ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У пункті 6.3 договору сторони обумовили, що замовник несе відповідальність за порушення грошових зобов`язань, а саме сплачує пеню у розмірі облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплачених сум за кожний день прострочення.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як роз`яснено пунктом 2.5. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Як встановлено судом, договір поставки №05/01-2 від 05.01.2017 не містить умов, якими б сторони встановили строк нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання (більшу або меншу тривалість цього періоду).

З розрахунку позивача вбачається, що останнім не враховано обмеження частини шостої статті 232 Господарського кодексу України, якою визначено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане.

Господарський суд самостійно, із врахуванням вказаних приписів чинного законодавства, за допомогою програмного комплексу "ЛІГА: Закон" здійснив розрахунок пені, згідно з яким, виходячи з суми основного боргу за специфікацією №1 у розмірі 344.232,00 грн., пеня за період з 16.02.2017 по 16.08.2017 становить 22.459,96 грн.; виходячи з суми основного боргу за специфікацією №2 у розмірі 592.780,00 грн., пеня за період з 01.08.2017 по 01.02.2018 становить 40.114,16 грн.

Отже, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені підлягають задоволенню частково в загальному розмірі 62.574,12 грн. (22.459,96 грн. + 40.114,16 грн.)

Стаття 625 Цивільного кодексу України встановлює, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в цій частині. Так, за підрахунком суду за допомогою програмного комплексу ЛІГА: Закон, виходячи з суми боргу за специфікацією №1 у розмірі 344.232,00 грн. та визначеного позивачем періоду 1 розрахунку, розмір 3% річних (з 16.02.2017 по 29.09.2017) склав 6394,23 грн., з суми боргу 203.402,00 грн. та визначеного позивачем періоду 2 (з 30.09.2017 по 29.07.2019) склав 11167,61 грн., виходячи з суми боргу за специфікацією №2 у розмірі 592.780,00 (з 01.08.2017 по 29.07.2019) склав 35.469,36 грн., інфляційні втрати за специфікацією №1 (за період 1 з березня 2017 по вересень 2017) 27.326,09 грн. , (за період 2 з жовтня 2017 по червень 2019) - 35.276,10 грн., за специфікацією №2 (за період з серпня 2017 по червень 2019) 116.008,32 грн.

Правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин: рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак: рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин (ст.7 ГПК України).

Відповідно до ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Тягар доказування (доведення обставин справи) покладається законом на сторону, яка висуває певні вимоги або заявляє заперечення. В даному випадку цей обов`язок позивачем виконаний частково, у той же час, відповідач доводів позивача належними та допустимими доказами не спростував, що зумовлює часткове задоволення позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, судові витрати, пов`язані з розглядом цієї справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, згідно положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 73-86, 91, 123, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Вугільна компанія "Краснолиманська" (, адреса: 85310, Донецька область, м. Покровськ, м. Родинське, вул. Перемоги, буд. 9) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбаська індустріальна компанія" (, адреса: 85303, Донецька область, м. Покровськ, вул. Дніпропетровська (Захисників України), буд. 130 а, кім. 204) основний борг 796.182,00 грн. (сімсот дев`яносто шість тисяч сто вісімдесят дві грн., 00 коп.), пеню 62.574,12 грн. (шістдесят дві тисячі п`ятсот сімдесят чотири грн., 12 коп.), інфляційні втрати 178.610,51 грн. (сто сімдесят вісім шістсот десять грн., 10 коп.), три проценти річних у розмірі 46.636,97 грн. (сорок шість тисяч шістсот тридцять шість грн., 97 коп.) та судовий збір у розмірі 15.850,17 грн. (п`ятнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят грн., 17 коп.).

3. В іншій частині вимог відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

5. Рішення може бути оскаржено до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня підписання повного тексту у порядку, передбаченому Розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

6. Повний текст рішення підписано 07.11.2019.

Суддя Н.В. Величко