Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" жовтня 2019 р. м. Житомир Справа № 906/656/19

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Сікорської Н.А.

секретар судового засідання: Макарчук В.І.,

за участю представників сторін:

від позивача: Морозова Т. В., ордер КС №494495 від 28.06.2019;

від відповідача: ОСОБА_13. - керівник;

Миколайчук П.В., ордер ЖТ №069002 від 19.07.2019.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Антонюк Антоніни Олексіївни

до Товариства з додатковою відповідальністю "Кортекс"

про визнання договору припиненим, припинення дії земельного сервітуту,скасування держаної реєстрації земельного сервітуту, зобов`язання усунути перешкоди та вчинити дії

Процесуальні дії по справі.

Фізична особа - підприємець Антонюк А.О. звернулась з позовом до ТДВ "Кортекс", згідно якого просить:

- визнати припиненим Договір на встановлення земельного сервітуту, укладений 08.11.2011 року ТДВ "Кортекс" та ФОП Антонюк Антоніною Олексіївною, реєстровий номер 7116;

- припинити дію земельного сервітуту на прохід загальною площею 0,0096 га, на використання даної земельної ділянки для проходу до доріг загального користування, та сервітут на проходження інженерних мереж відповідача, встановлений відносно земельної ділянки з кадастровим номером :01:016:0237, з цільовим призначенням: землі промисловості, що знаходиться за адресою: м. Коростишів, Житомирської області, вулиця Київська (колишня Більшовицька), буд. 68 , встановленого на підставі Договору на встановлення земельного сервітуту, укладеного 08 листопада 2011 року ТДВ "Кортекс" та ФОП Антонюк А .О. , реєстровий номер 7116;

- скасувати державну реєстрацію земельного сервітуту на прохід загальною площею 0,0096 га, на використання земельної ділянки для проходу до доріг загального користування, та сервітут на проходження інженерних мереж ТДВ "Кортекс", встановлений відносно земельної ділянки з кадастровим номером :01:016:0237, з цільовим призначенням: землі промисловості, яка знаходиться за адресою: м. Коростишів, Житомирської області, вул. Київська (колишня Більшовицька), буд. 68 .

- зобов`язати ТДВ "Кортекс", усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером :01:016:0237, з цільовим призначенням: землі промисловості, що знаходиться за адресою: м. Коростишів, Житомирська область вулиця Київська (колишня Більшовицька), буд. 68 ;

- зобов`язати ТДВ "Кортекс" демонтувати частину електромережі, що живить розподільчий щит №1 та розподільчий щит ЩР-1, які розміщені на земельній ділянці з кадастровим номером :01:016:0237 по вулиці Київській, буд. 68-А у місті Коростишеві .

Ухвалою господарського суду від 08.07.2019 суд прийняв вищевказану позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначив на 06.08.2019.

24.07.2019 відповідач, в порядку ст. 165 ГПК України, подав відзив на позовну заяву (а.с. 118-122 т.1).

31.07.2019 представник позивача, в порядку ст. 166 ГПК України, подала відповідь на відзив (а.с. 172-177 т.1).

05.08.2019 відповідач, в порядку ст. 167 ГПК України, подав письмові заперечення (а.с. 192-195 т.1).

В підготовчому засіданні від 06.08.2019 оголошено перерву до 19.09.2019.

19.09.2019 відповідач подав заяву про долучення доказів (а.с. 219-220т.1).

Позивач також 19.09.2019 подав клопотання про долучення доказів (а.с. 236-237 т.1).

Суд вище зазначені клопотання сторін задовольнив та долучив до матеріалів справи подані документи.

Ухвалою від 19.09.2019 суд закрив підготовче провадження та призначив справу № 906/656/19 до судового розгляду по суті на 24.10.2019.

В судовому засіданні від 24.10.2019 суд оголосив вступну та резолютивну частину рішення.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що являється власником земельної ділянки площею 0,0333 га з цільовим призначенням: землі промисловості, що знаходяться по вул. Київській, буд.68 в м. Коростишів .

Вказує, що 08.11.2011 з відповідачем укладено договір на встановлення земельного сервітуту, згідно якого відповідачу встановлено безстроковий сервітут на прохід загальною площею 0,0096 га на використання земельної ділянки з кадастровим номером :01:016:0237 для проходу до доріг загального користування та сервітут на проходження інженерних мереж відповідача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на день звернення до суду необхідність наявності чинного земельного сервітуту відсутня, отже вважає, що договір на встановлення земельного сервітуту слід визнати припиненим та припинити дію сервітуту.

Зазначає, що власного доступу до доріг загального користування земельна ділянка з кадастровим номером :01:016:0237 не має, й для реалізації можливості організації такого доступу, позивач використовує орендовану земельну ділянку із кадастровим номером :01:016:0132.

З часу встановлення земельного сервітуту відповідач самостійно перекрив доступ до доріг загального користування, встановивши металеву загорожу між власною та належною позивачу (суміжною) земельною ділянкою, додатково заблокувавши прохід до земельної ділянки позивача шиферними блоками.

Зауважує, що позивач за час дії земельного сервітуту здійснила реконструкцію власних інженерних мереж у такий спосіб, щоб мережі із водопостачання, каналізації, газопостачання та електрифікації не залежали від мереж, належних відповідачу.

Позивач вказує, що на обтяженій сервітутом частині земельної ділянки, що належить ФОП Антонюк А.О ., відсутні інженерні мережі, що належать ТДВ "Кортекс", окрім кабельної лінії, що живить розподільчий щит № 1 та сам щит, яку відповідач попередньо погодився перенести за кошт та власними силами позивача на належну відповідачу суміжну ділянку із кадастровим номером :01:016:0278.

Крім того позивач зазначає, що на даний час розпочато підготовчі роботи для початку будівництва магазину непродовольчих товарів на земельній ділянці із кадастровим номером :01:016:0132. Вважає, що наявність земельного сервітуту унеможливлює розпочати будівництво та перешкоджає підприємницькій діяльності позивача.

Таким чином позовні вимоги щодо припинення дії сервітуту ґрунтуються на наступному:

- відповідач станом на 08.11.2011 та до цього часу має можливість доступу до доріг загального користування без використання земельної ділянки, належної позивачу;

- станом на момент звернення до суду припинилися підстави встановлення земельного сервітуту для проходження інженерних мереж відповідача на земельній ділянці з кадастровим номером :01:016:0237;

- наявність земельного сервітуту унеможливлює використання суміжної орендованої позивачем земельної ділянки із кадастровим :01:016:0132 за її цільовим призначення - будівництво магазину непродовольчих товарів.

З огляду на викладене, оскільки припинилися підстави для встановлення земельного сервітуту, а особа, в інтересах якої він встановлений, самостійно перекрила прохід до доріг загального користування та не надала позивачу підтвердження наявності мереж, на проходження яких він встановлений договором, сервітут має бути припинено та скасовано державну реєстрацію земельного сервітуту.

Крім того позивач з посиланням на норми ст. 316, 317, 321, 391 ЦК України, вважаючи, що підстави для встановлення земельного сервітуту станом на день звернення о суду припинилися , заявила вимогу про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном, а саме земельною ділянкою з кадастровим номером :01:016:0237 шляхом зобов`язання відповідача демонтувати належну йому частину електромережі, що живить розподільчий щит №1 та розподільчий щит ЩР-1, які розміщені на земельній ділянці з кадастровим номером :01:016:0237.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач заперечив проти позовних вимог у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив (а.с. 118-112, 192-195 т. 1).

Вказує, що ТДВ "Кортекс" протягом тривалого часу здійснює господарську діяльність, зокрема, по виробництву тканин на виробничій території в м. Коростишів по вул. Київській, 68, яка на даний час має загальну площу 1,1602 га, земельна ділянка №:01:016:0278.

В ході відчуження частини виробничих приміщень, для забезпечення доступу до наявних місць здійснення господарської діяльності та для гарантування можливості обслуговування мереж електропостачання, водопостачання та водовідведення до майна товариства, при продажу майна укладалися договори земельного сервітуту, які давали можливість проїзду, проходу по відчужуваній території та доступу до інженерних мереж товариства.

Зокрема, такий договір земельного сервітуту від 08.11.2011 було укладено між відповідачем та позивачем щодо земельної ділянки в м. Коростишів по вул. Більшовицька (нині - вул. Київська ) 68, а саме: встановлено сервітут загальною площею 0,0096 га на використання даної земельної ділянки для проходу до доріг загального користування та сервітут на проходження інженерних мереж ПАТ "Коростишівське підприємство "Кортекс", згідно плану земельного сервітуту.

Зауважує, що укладючи договір від 08.11.2011 купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,0333 га, кадастровий номер №:01:016:0237, щодо придбаної ФОП Антонюк А.О. земельної ділянки зареєстровано обтяження у виді земельного сервітуту від 08.11.2011.

Оскільки ФОП Антонюк А.О. за договорами купівлі-продажу придбала у ПАТ "Коростишівське підприємство "Кортекс" частину приміщень санітарно-побутового призначення - туалети, душові тощо, тому у товариства "Кортекс" виникла потреба облаштування інших санітарно-побутових приміщень на його території, під`єднаних до діючих інженерних мереж відповідача, які проходили по земельній ділянці кадастровий номер №:01:016:0237, що належить ФОП " Антонюк А.О .

Не відповідає дійсності твердження позивача, що мережа водопостачання і водовідведення, яка проходить по сервітутній частині ділянки ФОП Антонюк А.О. , існує лише для обслуговування, проданої ФОП Антонюк А.О. , частини будівлі і не має продовження на частину, належну ТДВ " Кортекс".

Відповідач зауважує, що по ділянці ФОП Антонюк А.О. іде мережа водопостачання та водовідведення, яка далі продовжується до приміщень ТДВ "Кортекс".

Саме через необхідність користування подовженою частиною мереж електромереж, водопостачання і водовідведення і продовжує існувати потреба в сервітуті для захисту прав відповідача щодо вільного доступу з метою обслуговування цих мереж.

Відповідач вважає, що договір сервітуту захищає його права власності на інженерні мережі (водопостачання, водовідведення та електропостачання), а також, в разі необхідності, - на технічне обслуговування їх.

Відповідач наголошує, що об`єктивна потреба в праві проходу по ділянці ФОП Антонюк А.О. викликана як наявністю інженерних мереж на цій ділянці, так і її розташуванням відносно нерухомого майна відповідача на вул. Київській .

Щодо металевої решітки, яка встановлена на межі між сервітутною частиною земельної ділянки ФОП Антонюк А.О. та ТДВ "Кортекс", відповідач зазначає, що така дійсно там існує, але не носить стаціонарний характер і, в разі необхідності, демонтується.

Відповідач також не погоджується з твердженнями позивача стосовно того, що розподільчий щит № 1, що знаходиться на сервітутній частині ділянки ФОП Антонюк А.О. не потрібен, так як не несе ніякого навантаження.

Відповідач вказує, що з даного щита існує електроживлення декількох споживачів, що підтверджується наявністю кількох лічильників обліку споживання.. Крім того існує живлення обладнання відповідача.

Відповідач наголошує, що згоди на припинення договору сервітуту в зв`язку з погодженням переносу інженерних мереж ТДВ "Кортекс" позивачу не надавало.

Звертає увагу, що факт проведення ремонту та модернізації інженерних мереж ТДВ "Кортекс" здійснено позивачем в порушення умов договору про встановлення сервітуту та без відповідного дозволу відповідача. Втручання чи переробка інженерних мереж ТДВ "Кортекс" без дозволу відповідача, з огляду на приписи ч.2 ст. 322 ЦК України, не створює для позивача права власності на відремонтовану мережу.

Зауважує, що існування чинного договору сервітуту відносно невеликої частини ділянки позивача жодним чином не перешкоджає позивачу володіти, користуватися та розпоряджатися належною земельною ділянкою.

Відповідач зауважує, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження існування підстав для дострокового припинення договору сервітуту, які були б передбачені законом або самим договором сервітуту.

Зазначає, що інженерні мережі ТДВ "Кортекс" як проходили на момент укладення договору сервітуту по частині ділянки ФОП Антонюк А.О. , так і на даний час проходять по ній; потреба в проході по частині ділянки ФОП Антонюк А.О. як існувала на час укладення договору, так і існує до нині.

Зміни в інженерних мережах, які ФОП Антонюк А.О. здійснювала жодним чином не мають відношення до тих підстав, з яких укладався сервітут, та через які в цьому сервітуті нині є потреба для ТДВ "Кортекс".

Вимоги та попередження позивача про демонтаж чи знищення інженерних мереж відповідача, які проходять по частині її земельної ділянки, викладені в листуванні за 2018-2019 роки, є порушенням умов договору сервітуту та загальних вимог законодавства щодо обов`язковості господарського договору.

Враховуючи викладені вище обставини відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та просить відмовити в задоволені позову.

У відповіді на відзив (а.с. 172-177 т.1) позивач наведені відповідачем підстави невизнання позову вважає необґрунтованими та такими, що не підтверджені належними доказами. Зокрема, вважає, що відповідачем належними та допустимими доказами не доведено факту існування мереж на сервітутній частині земельної ділянки позивача.

Водночас позивач зазначає, що на сервітутній частині (по внутрішній стороні паркану земельної ділянки) дійсно проходять електричні мережі ПАТ Коростишівське підприємство "Кортекс", але прокладені такі з порушенням вимог ПТЕЕС та ПУЕ.

На неодноразові усні та письмові звернення позивача до відповідача про приведення у відповідність до ПУЕ та ПТЕЕС власних електричних мереж з метою звільнення земельної ділянки позивача та припинення дії договору сервітуту, відповідач повідомив, що не проти виконання таких робіт, однак у зв`язку з відсутністю коштів запропонував виконати такі роботи позивачу за власні кошти.

Стосовно інженерних мереж водогону, то позивач зазначила, що водогін і каналізація заведені у продану частину будівлі, закінчуються у місці входу та призначені для обслуговування проданої частини будівлі, яка з 2008 року належить позивачу та включає в себе і туалети, і душові, в місці розташування яких закінчується постачання води до приміщення головного корпусу, позначеного літ.Б.

Будь-якого продовження на територію, чи в частину будівлі ТДВ "Кортекс" дані комунікації не мають.

Позивач зазначає, що без будь-якої участі відповідача, ФОП Антонюк А.О . перенесла місце врізки у центральний водогін м.Коростишів. З вказаного моменту водопостачання ФОП Антонюк А.О. та ТДВ "Кортекс" стало повністю незалежним. Гілка водогону № 2 отримала незалежне постачання з міського водогону із запірною арматурою, що підтверджується план-схемою водопостачання та водовідведення від 21.06.2019, погодженого КП "Коростишівводоканал".

За вказаних підстав запереченя відповідача вважає безпідставними.

Відповідно до ст. 42 ГПК України, учасники справи, серед іншого, мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

В ході розгляду даної справи господарським судом Житомирської області, у відповідності до п. 4 ч. 5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

В ході розгляду даної справи судом було досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

30 жовтня 2008 року між ВАТ "Коростишівська прядильно-ткацька фабрика "Кортекс" (правонаступником якого є відповідач) та Антонюк Антоніною Олексіївною (покупець, позивач) укладено договір купівлі-продажу частини приміщення, а саме приміщення головного корпусу, що позначено літ. "Б": приміщення 1-17 пл. 51.8 кв.м., 1-18 пл. 5.1кв.м., 1-19 пл. 8,1 кв.м., 1-20 пл. 3,4 кв.м., 1-21 пл. 10,5 кв.м., 1-22 пл. 6,2 кв.м., 1-23 пл.3,6 кв.м., 1-25 пл. 1,1 кв.м., 1-26 пл. 1,2 кв.м., 1-27 пл. 1,4 кв.м., загальною площею 92,4 кв.м., що знаходиться по вул. Більшовицька, 68 в місті Коростишів, Житомирської області (а.с 25-26 т. 1).

Відповідно до Угоди про виділення майна в натурі від 30.10.2008 сторони в зв`язку з досягнутою домовленістю, співвласники вказаного приміщення встановили, що виділяють в натуральній формі Антонюк Антоніні Олексіївні приміщення з будівлі головного корпусу, що позначено літ. "Б", а саме: приміщення 1-17 пл. 51.8 кв.м., 1-18 пл. 5.1кв.м., 1-19 пл. 8,1 кв.м., 1-20 пл. 3,4 кв.м., 1-21 пл. 10,5 кв.м., 1-22 пл. 6,2 кв.м., 1-23 пл.3,6 кв.м., 1-25 пл. 1,1 кв.м., 1-26 пл. 1,2 кв.м., 1-27 пл. 1,4 кв.м., загальною площею 92,4 кв.м. (а.с. 27 т.1).

08 листопада 2011 року між ПАТ Коростишівське підприємство "Кортекс" та ФОП Антонюк Антоніною Олексіївною укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень (а.с. 33-38 т. 1), відповідно до якого ПАТ Коростишівське підприємство "Кортекс" передає у власність (продає), а ФОП Антонюк А.О. приймає у власність (купує) і сплачує ціну згідно з умовами цього договору нежитлові приміщення в будівлі літ. Б, а саме: приміщення 1-16, площею 31,9 кв.м., 1-24, площею 6,60 кв.м., 1-28, площею 1,20 кв.м., 1-29, площею 1,20 частину приміщення головного корпусу, що позначене літ. "Б", загальною площею 40,90 кв.м., та знаходиться по вул. Більшовицька, буд. 68 в м. Коростишів .

Сторони визначили, що на підставі ст.ст. 183, 319, 364, 367 ЦК України відповідно до технічної характеристики об`єкту, вказані приміщення виділяються та становлять окремий об`єкт нерухомого майна без зміни цільового призначення приміщень та без встановлення спільної часткової власності .

За умовами п. 2 вищевказаного договору купівлі-продажу нежитлових приміщень сторони погодили, що приміщення знаходяться на земельній ділянці, площею 0,0333га з кадастровим номером :01:016:0237, що продається разом з приміщеннями.

10.11.2011 Додатком до Договору № 7111 від 08.11.2011 сторони підписали «Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін (Акт розмежування електричних мереж та електроприймаючих приладів, що знаходяться на праві власності чи у користуванні на іншій законній підставі та експлуатаційної відповідальності (а.с. 39 т.1).

За даним актом межа експлуатаційної відповідальності за цим актом була встановлена в ЩР №1 (північно-східна сторона будівлі по вул. Більшовицькій , 68 ) покладено на ПАТ Коростишівське підприємство "Кортекс".

08 листопада між ПАТ Коростишівське підприємство "Кортекс" та Фізичною особою-підприємцем Антонюк А.О. укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки (а.с. 40-47 т.1).

За п. 1.1. даного договору предметом є купівля-продаж земельної ділянки, площею 0,0333 га, з кадастровим з кадастровим номером :01:016:0237, з цільовим призначенням: землі промисловості, що знаходиться за адресою: м.Коростишів, Житомирської області, вулиця Більшовицька . На вказаній земельній ділянці знаходяться нежитлові приміщення , що належать продавцю на праві власності та продаються ним покупцеві за окремим догвоором.

Згідно договору від 08.11.2011, що посвідчено приватним нотаріусом Коростишівського районного нотаріального округу Владикою І.В. за реєстром про встановлення земельного сервітуту, встановлено обмеження щодо вказаної ділянки. по вул. Більшовицька, буд. 68 в м. Коростишів .

09.11.2011 сторонами підписано акт прийому-передачі основних засобів (а.с. 49 т.1).

08.11.2011 між Публічним акціонерним товариством "Кортекс" (відповідач) та фізичною особою-підприємцем Антонюк Антоніною Олексіївною (позивач) укладено договір на встановлення земельного сервітуту (а.с. 50-52 т.1).

Відповідно до п.1 розділу 1 договору, Публічне акціонерне товариство Коростишівське підприємство "Кортекс" встановлює земельний сервітут на земельній ділянці ФОП Антонюк А.О. , а саме : сервітут на прохід, загальною площею 0,0096 га, на використання даної земельної ділянки для проходу до доріг загального користування, та сервітут на проходження інженерних мереж ПАТ Коростишівське підприємство "Кортекс", що за адресою: м. Коростишів, Житомирської області, вул . Більшовицька, 68, згідно плану земельного сервітуту, що є невід`ємною частиною даного договору.

За п.1 розділу 2 цей договір є безстроковим і вступає в силу з моменту його підписання.

Пунктом 2 розділу 2 визначено, що ФОП Антонюк А.О. в межах дії сервітут забороняється :

- розпочинати будівництво будинків і споруд без письмового узгодження з ПАТ Коростишівське підприємство "Кортекс";

- проведення земельних робіт без погодження з ПАТ Коростишівське підприємство "Кортекс";

- влаштування звалищ;

Приписами п. 4 розділу сторони погодили обов`язки ПАТ Коростишівське підприємство "Кортекс":

- дотримуватися загальних правил використання відведеної земельної смуги;

- відшкодовувати ФОП Антонюк А.О. збитки, в зв`язку з погіршенням якості земель в результаті господарської діяльності;

- не чинити дій, що можуть привести до погіршення якісних характеристик відведеної земельної смуги.

За умовами п. 6 розділу 2 ФОП Антонюк А.О . зобов`язалась:

- виконувати в повному обсязі всі умови договору;

- не втручатись в господарську діяльність ПАТ Коростишівське підприємство "Кортекс".

У пункті 8 договору сторони визначили, що зміна умов договору можлива за письмовою згодою сторін. Дострокове розірвання договору в односторонньому порядку можливе тільки за рішенням суду. За порушення умов договору сторони несуть відповідальність з діючим законодавством України.

Цей договір складено в 3-х примірниках, один з яких знаходиться на зберіганні у приватного нотаріуса Коростишівського районного нотаріального округу Владики І.В., а решту видано сторонами.

Договір посвідчено приватним нотаріусом Коростишівського районного нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 7116. Договір зареєстровано в Коростишівському районному земельному відділі, про що в книзі записів державної реєстрації зроблено запис № 03.02.2012.

Позивач вказує, що 01 листопада 2012 року отримала Технічні умови №1 на підключення належної їй будівлі до міського водопроводу та каналізації.

Листом №104 від 05.11.2012 року голова правління ПАТ Коростишівське підприємство "Кортекс" надав згоду на підключення з КТП-504 електропотужностей 40,0кВт для електропостачання проектуємого адмінприміщення-магазину, за адресою м.Коростишів вул. Більшовицька, 68 (а.с. 57 т.1)

ФОП Антонюк А . О. виготовила проект на реконструкцію зовнішнього електропостачання нежитлових приміщень за адресою: Житомирька область, місто Коростишів, вул. Більшовицька,68 (а.с. 61-65 т.1). Позивач погодила даний проект та реалізувала.

23.08.2015 між Коростишівським комунальним підприємством "Водоканал" та ФОП Антонюк А.О. укладено договір оброблення та розподілення води трубопроводами (а.с. 73-75 т.1).

Листом б/н від 23.07.2018 позивач повідомила відповідача про те, що з 22.12.2014 ФОП Антонюк припинила експлуатацію інженерних мереж, які перебували в експлуатації згідно договору № 7111. Зазначила, що ФОП Антонюк за власний рахунок утримувала інженерні мережі, які є внутрішніми мережами ТДВ "Кортекс" та не належать до об`єктів електроенергетики.

Даним листом позивач відмовилась від відповідальності за охорону, експлуатацію чи збереження вказаних інженерних мереж на межі приватної земельної ділянки ФОП Антонюк А.О. та вимагала у відповідача прибрати з приватної території небезпечні для здоров`яч та життя людей об`єкти (мережі електроенергетики) (а.с.77 т.1).

26.07.2018 комісією Коростишівського МКП "Водоканал" за присутності представника ФОП Антонюк А.О. Антонюка О.Я та ОСОБА_7 (директор ТДВ "Кортекс") складено акт про те, що виходом на територію за адресою: вул. Київська,68а , де розташовано ТДВ "Кортекс " та ТОВ " ЕлТех", було узгоджено перенесення водопроводу з точкою підключення на межу територій зазначених підприємств з облаштуванням оглядового колодязя із запірною арматурою (а.с. 78-79 т.1).

06.11.2018 позивач направила на адресу відповідача листа б/н, в якому повідомила, що з 15.11.2018 постачання води на територію ТДВ "Кортекс" через ділянку водопроводу, що належить ФОП Антонюк А.О. , буде припинено (а.с. 81).

25.02.2019 позивач направила відповідачу оферту у вигляді пропозиції щодо виконання обсягу робіт для перенесення щита ЩР №1, який розташований на земельній ділянці ФОП Антонюк А.О. з кадастровим номером :01:016:0237 та знаходиться за адресою: Житомирська область, м.Коростишів, вул. Київська, 68-А на земельну ділянку, що належить ТДВ "Кортекс" з кадастровим номером № :01: НОМЕР_1 , яка знаходиться за адресою Житомирська область, м.Коростишів, вул. Київська, 68 . (а.с. 84 т.1) .

На вказану вище оферту позивача відповідач листом № 31 від 22.03.2019 повідомив, що електричний щит № 1, про який йдеться у листі позивача, в даний час і на перспективу має і буде мати в подальшому відповідне технологічне навантаження.

Зазначив, що повернення до розгляду пропозиції позивача можливе лише виключно в разі комплексного вирішення всіх питань проходження по діючій сервітутній частині земельної ділянки позивача інженерних комунікацій ТДВ "Кортекс", а саме водогону, каналізації та електромереж (а.с. 86 т.1).

Позивач вказує, що 21.06.2019 було погоджено із головним інженером МКП "Водокананл" ОСОБА_14. План -схему водопостачання та водовідведення ФОП Антонюк А. О . по вул. Київській,68а .

З даної план-схеми, на думку позивача, вбачається, що з належної позивачу земельної ділянки не здійснюється водопостачання та водовідведення на земельну ділянку, належну відповідачу, що вказує на факт відсутності комунікацій відповідача на земельній ділянці позивача.

Позивач вважаючи, що на сервітутній частині земельної ділянки, що належить ФОП Антонюк А.О. відсутні інженерні мережі, що належать ТДВ "Кортекс", окрім кабельної лінії, що живить розподільчий щит № 1 та сам щит, який відповідач попередньо погоджується перенести на належу йому земельну ділянку, а також зважаючи на можливість відповідача доступу до доріг загального користування без використання земельної ділянки, належної позивачу, позивач звернулась до суду з вимогою про визнання договору на встановлення земельного сервітуту припиненим, скасування державної реєстрації земельного сервітуту та зобов`язання відповідача усунути перешкоди в користуванні позивачем земельною ділянкою з кадастровим номером :01:016:0237.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до частини першої ст. 4 ГПК України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Відповідно до частини першої ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.

Відповідно до статей 626, 638 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Зазначені норми кореспондуються з приписами ст. 180 Господарського кодексу України (далі ГК України).

Як визначено в ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Пункт 3 частини 1 статті 3 ЦК України визначає серед загальних засад цивільного законодавства свободу договору. Поряд з цим, частиною 3 статті 6 ЦК України передбачено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Розкриваючи зміст засади свободи договору у статтях 6 і 627 ЦК України визначає, що свобода договору полягає у праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів і погодженні умов договору.

Слід зазначити, що предметом даного судового розгляду є вимоги власника майна до користувача про припинення дії укладеного між ними договору про встановлення земельного сервітуту у зв`язку з припиненням обставини, які були підставою для встановлення земельного сервітуту та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Правовідносини сторін щодо встановлення земельного сервітуту виникли на підставі договору від 08.11.2011 на встановлення земельного сервітуту, в якому сторони поголили всі істотні його умови.

Відповідно до положень статті 395 ЦК України сервітут є речовим правом на чуже майно, яке полягає у обмеженому користуванні чужим майном для задоволення потреб, які не можуть бути задоволені іншим шляхом.

Згідно частини першої статті 401 ЦК України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Нормами статті 404 ЦК України встановлено, що право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо.

Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту.

Право користування землею (земельними ділянками) врегульовано главою 15 Земельного кодексу України.

Так, земельна ділянка передається в постійне користування, на праві оренди, суборенди, земельного сервітуту, а також на підставі договору емфітевзису або суперфіцію.

Статтею 98 ЗК України встановлено, що право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).

Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею.

Стаття 99 ЗК України визначає види права земельних сервітутів.

Власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів: а) право проходу та проїзду на велосипеді; б) право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху; в) право на розміщення тимчасових споруд (малих архітектурних форм); г) право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку; ґ) право відводу води зі своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку; д) право забору води з природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право проходу до природної водойми; е) право поїти свою худобу із природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право прогону худоби до природної водойми; є) право прогону худоби по наявному шляху; ж) право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд; з) інші земельні сервітути.

Відповідно до статті 100 ЗК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Згідно зі статтею 101 ЗК України дія земельного сервітуту зберігається у разі переходу прав на земельну ділянку, щодо якої встановлений земельний сервітут, до іншої особи.

Земельний сервітут не може бути предметом купівлі-продажу, застави та не може передаватися будь-яким способом особою, в інтересах якої цей сервітут встановлено, іншим фізичним та юридичним особам.

Власник, землекористувач земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, має право вимагати від осіб, в інтересах яких встановлено земельний сервітут, плату за його встановлення, якщо інше не передбачено законом.

Власник земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, має право на відшкодування збитків, завданих встановленням земельного сервітуту.

Як установлено судом, договір на встановлення земельного сервітуту укладено сторонами безстроково.

Одним із правових наслідків встановлення земельного сервітуту є обтяження обслуговуючої земельної ділянки, тобто певне обмеження прав її власника чи користувача. Адже об`єктивно встановлення будь-якого земельного сервітуту призводить до певного зменшення кількості можливих варіантів використання обслуговуючої земельної ділянки ЇЇ власником (користувачем). Разом з тим, встановлення земельного сервітуту не має привести до позбавлення власника обслуговуючої ділянки жодного з його правомочностей щодо користування чи розпорядження землею в повному обсязі.

Так, зі встановленням земельного сервітуту власник (користувач) обслуговуючої ділянки може бути позбавлений права володіти чи користуватися земельною ділянкою лише частково. Відповідно власник (користувач) пануючої земельної ділянки одержує право лише на обмежене користування обслуговуючою ділянкою.

Предметом укладеного між сторонами договору є встановлення земельного сервітуту на земельній ділянці ФОП Антонюк А.О. , а саме: сервітут на прохід загальною площею 0,0096 га, на використання даної земельної ділянки для проходу до доріг загального користування, та сервітут на проходження інженерних мереж ПАТ "Коростишівське підприємство "Кортекс", що за адресою м.Коростишів, Житомирської області, вул. Більшовицька, 68.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 406 Цивільного кодексу України, сервітут припиняється у разі:

1) поєднання в одній особі особи, в інтересах якої встановлений сервітут, і власника майна, обтяженого сервітутом;

2) відмови від нього особи, в інтересах якої встановлений сервітут;

3) спливу строку, на який було встановлено сервітут;

4) припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту;

5) невикористання сервітуту протягом трьох років підряд;

6) смерті особи, на користь якої було встановлено особистий сервітут.

Згідно ч. ч. 2, 3, 4, ст. 406 Цивільного кодексу України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Сервітут може бути припинений в інших випадках, встановлених законом.

Випадки припинення дії земельного сервітуту передбачені ст. 102 Земельного кодексу України.

Дія земельного сервітуту підлягає припиненню у випадках: а) поєднання в одній особі суб`єкта права земельного сервітуту, в інтересах якого він встановлений, та власника земельної ділянки; б) відмови особи, в інтересах якої встановлено земельний сервітут; в) рішення суду про скасування земельного сервітуту; г) закінчення терміну, на який було встановлено земельний сервітут; ґ) невикористання земельного сервітуту протягом трьох років; д) порушення власником сервітуту умов користування сервітутом.

На вимогу власника земельної ділянки, щодо якої встановлено земельний сервітут, дія цього сервітуту може бути припинена в судовому порядку у випадках: а) припинення підстав його встановлення; б) коли встановлення земельного сервітуту унеможливлює використання земельної ділянки, щодо якої встановлено земельний сервітут, за її цільовим призначенням.

Суд зауважує, оскільки встановлення сервітуту може бути пов`язано з певними особливими чи надзвичайними обставинами, то з припиненням цих обставин припиняється і сервітут.

Припинення підстав встановлення земельного сервітут позивач пов`язує з тим, що на сервітутній частині земельної ділянки, що належить ФОП Антонюк А.О. відсутні інженерні мережі, що належать ТДВ "Кортекс", окрім кабельної лінії, що живить розподільчий щит № 1 та сам щит, який відповідач попередньо погоджується перенести на належу йому земельну ділянку, а також зважаючи на можливість відповідача доступу до доріг загального користування без використання земельної ділянки, належної позивачу.

Суд зазначає, що мережі інженерно-технічного забезпечення (інженерні мережі, системи або комунікації) - сукупність споруд і комунікацій, що безпосередньо використовуються в процесі тепло-, газо-, водопостачання і водовідведення. Сюди відносяться трубопроводи, каналізаційні мережі, тепломережі, газопроводи і все, що забезпечує подачу ресурсів в будинок, приміщення тощо.

Слід вказати, що визначення, що таке інженерні мережі має місце, зокрема, в наказі Міністерства оборони України від 03.07.2013 № 448 "Про затвердження Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України".

Так, інженерні мережі - внутрішні та зовнішні мережі водопостачання, каналізації, теплопостачання, гарячого водопостачання, газопостачання, електропостачання (повітряні та кабельні) і споруди на цих мережах, що забезпечують казармений і житловий фонд.

Так, для встановлення підстав припинення дії сервітуту є необхідним доведення факту, зокрема, відсутності на сервітутній частині земельної ділянки інженерних мереж.

В даному випадку слід довести відсутність на сервітутній частині земельної ділянки позивача інженерних мереж відповідача для водопостачання та електропостачання. Проте в ході вирішення спору судом таких обставин не встановлено. Відповідач заперечує факт припинення підстав для встановлення земельного сервітуту та зазначає, що інженерні мережі як були так і на даний час розміщуються на земельній ділянці позивача, щодо якої встановлено земельний сервітут.

Позивач також не заперечує факту розміщення на сервітутній частині земельної ділянки інженерної мережі, пов`язаної з електропостанням, однак вважає, що розміщений щит може бути перенесено на земельну ділянку відповідача.

Вказані доводи позивача також свідчать про те, що така підстава для встановлення земельного сервітуту як розміщення інженерних мереж електропостачання станом на день звернення до суду існувала та не припинена станом на час вирішення спору, що виключає застосування норм ст. 102 ЗК України та припинення дії земельного сервітуту в судовому порядку.

Водночас суд вважає безпідставними твердження позивача щодо того, що припинилась така підстава для встановлення земельного сервітуту як розміщення інженерних мереж з водопостачання на сервітутній частині земельної ділянки.

Той факт, що позивач здійснила реконструкцію такої мережі та 26.07.2018 за участю КП "Водоканал" відбулось перенесення водопроводу з точкою підключення на межу територій відповідача та позивача, не доводять факту відсутності мереж відповідача з водопостачання на сервітутній ділянці позивача.

Крім того, відповідач стверджує та підтверджує схемою водопостачання, що по ділянці ФОП Антонюк А.О. прокладена мережа водопостачання та водовідведення, яка після укладення договору купівлі-продажу приміщень від 30.10.2008 та від 08.11.2011 була продовжена до санітарно-побутових приміщень, які були побудовані на земельній ділянці відповідача (а.с. 163-165 т.1 ).

Водночас, суд звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів, які б вказували на те, що позивач в результаті придбання частини приміщень за договорами купівлі-продажу від 30.10.2008 та від 08.11.2011 набув право власності на інженерні мережі відповідача, зокрема мережі водопостачання.

До того ж, відповідач своїм листом № 125 від 07.11.2018 на лист позивача від 06.11.2018 (щодо попередження про відключення від водопостачання) правомірно, з урахуванням норм ЦК України, ЗК України та умов укладеного між сторонами договору звертав увагу позивача, що передача на баланс позивача існуючих інженерних систем підприємства відповідача можлива лише з письмової згоди ТДВ "Кортекс", яку останній не надавав (а.с. 145 т. 1).

Таким чином зібрані у справі докази та пояснення самих учасників справи вказують на те, що підстави, за яких укладався договір на встановлення земельного сервітуту станом на день звернення до суду на момент вирішення спору не припинилися.

Доводи позивача про те, що відповідач самостійно перекрив прохід до доріг загального користування також не вказує на те, що така підстава для встановлення земельного сервітуту перестала існувати. Перекриття відповідачем проходу до доріг загального користування на сервітутній частині земельної ділянки є таким, що вчинено останнім з власної волі та не вказує на те, що такий прохід взагалі не потрібний відповідачу.

Крім того, звертаючись з даним позовом, відповідач, як на підставу для припинення дії земельного сервітуту, також зазначає неможливість використання земельної ділянки, щодо якої встановлено земельний сервітут, за її цільовим призначенням.

Неможливість використання земельної ділянки позивач пов`язує з тим, що позивачем розпочато підготовчі роботи для початку будівництва магазину непродовольчих товарів, для чого необхідно облаштувати будівельний майданчик, завести будівельні матеріали та обладнання, забезпечити цілодобову охорону матеріальних цінностей, тощо, однак наявність земельного сервітуту унеможливлює розпочати будівництво та фактично перешкоджає підприємницькій діяльності позивача.

Суд зазначає, що земельна ділянка, що належить позивачу з кадастровим номером :01:016:0237 за цільовим призначенням відноситься до земель промисловості.

Відповідно до ст. 65 ЗК України, землями промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення визнаються земельні ділянки, надані в установленому порядку підприємствам, установам та організаціям для здійснення відповідної діяльності.

Порядок використання земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення встановлюється законом.

Згідно ч.1 ст. 66 ЗК України, до земель промисловості належать землі, надані для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд промислових, гірничодобувних, транспортних та інших підприємств, їх під`їзних шляхів, інженерних мереж, адміністративно-побутових будівель, інших споруд.

Позивач жодних належних та допустимих доказів того, що встановлдений земельний сервітут унеможливлює використання земельної ділянки за цільовим призначенням до матеріалів справи не надала.

До того ж, суд звертає увагу, що укладаючи з відповідачем договір купівлі- продажу земельної ділянки від 08.11.2011 (а.с. 40-45,46 т. 1) позивач була обізнана та погодилась з умовою про встановлення земельного сервітуту та обмеження щодо земельної ділянки.

За вказаних вище обставин суд дійшов висновку, що вимоги позивача про визнання припиненим договору на встановлення земельного сервітуту, укладеного 08.11.2011 року ТДВ "Кортекс" та ФОП Антонюк Антоніною Олексіївною з підстав ст. 496 ЗЦК України та ст. 102 ЗК України є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволені позовної вимоги про визнання припиненим договору на встановлення земельного сервітуту, укладеного 08.11.2011 року ТДВ "Кортекс" та ФОП Антонюк Антоніною Олексіївною, безпідставними є також похідні вимоги про припинення дії земельного сервітуту та скасування державної реєстрації земельного сервітуту на прохід загальною площею 0,0096 га, на використання даної земельної ділянки для проходу до доріг загального користування, та сервітут на проходження інженерних мереж відповідача, встановлений відносно земельної ділянки з кадастровим номером :01:016:0237, встановленого на підставі Договору на встановлення земельного сервітуту, укладеного 08 листопада 2011 року ТДВ "Кортекс" та ФОП Антонюк А .О ., реєстровий номер 7116.

Стосовно вимог позивача про зобов`язання ТДВ "Кортекс" усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером :01:016:0237 шляхом зобов`язання ТДВ "Кортекс" демонтувати частину електромережі, що живить розподільчий щит №1 та розподільчий щит ЩР -1 , які розміщені на земельній ділянці з кадастровим номером :01:016:0237,то суд зазначає про наступне.

Так, зазначені вимогу позивач заявляє на підстав ст.391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Позивачем негаторного позову може бути власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю.

Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.

Однією з умов подання негаторного позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Другою умовою застосування негаторного позову має бути відсутність між позивачем і відповідачем договірних відносин, адже в разі наявності таких відносин власник здійснює захист порушеного права власності зобов`язально-правовими засобами.

Дослідивши матеріали справи та з огляду на підстави пред`явленої вимоги позивачем, суд дійшов висновку, що дана вимога позивача не підлягає задоволенню, оскільки відповідач користується земельною ділянкою позивача на відповідній правовій підставі - договору про встановлення земельного сервітуту, який станом на день вирішення спору в суді не припинив своєї дії, не визнаний недійсним та не розірваний сторонами.

Водночас суд звертає увагу позивача, що встановлення земельного сервітуту за своєю правовою природою є обтяженням земельної ділянки щодо якої встановлюється сервітут.

За загальним правилом, встановленим нормами ч.7 ст. 403 збитки, завдані власникові (володільцеві) земельної ділянки або іншого нерухомого майна, особою, яка користується сервітутом, підлягають відшкодуванню на загальних підставах. Тобто, власник (користувач) такої ділянки має право на отримання від особи, в інтересах якої встановлено земельний сервітут, компенсації за незручності, пов`язані з обтяженням його земельної ділянки земельним сервітутом.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно із ч. 2, 3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач позов за предметом та підставами не оспорив, своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні та подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволені позову.

Розглядаючи вимоги ТДВ "Кортекс" про розподіл судових витрат відповідача на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч. 1 ст. 16 ГПК України).

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 16 ГПК України).

Відповідно до статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Судові витрати на оплату послуг адвоката підлягають відшкодуванню лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату або адвокатському об`єднанню стороною, котрій такі послуги надавались, оплата послуг адвоката підтверджується відповідними фінансовими документами.

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Правничу допомогу відповідачу надавав адвокат Миколайчук П.В.

У матеріалах справи міститься копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, видане Миколайчуку Павлу Валерійовичу № 707 від 04.10.2012 (а.с. 168 т.1).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до частини 3 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до частин 1-4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність, згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами частини 3 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

До матеріалів справи долучено договір про надання правничої допомоги і процесуальне представництво від 18.07.2019, укладений між адвокатом Миколайчуком Павлом Валерійовичем та Товариством з додатковою відповідальністю "Кортекс" (а.с. 6-9 т.2).

Відповідно до п.1.1 даного договору, клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати правничу (юридичну) допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором, в інтересах клієнта як відповідача у господарській справі за позовом ФОП Антонюк А.О. до ТДВ " Кортекс" про визнання договору припиненим, припинення дії земельного сервітуту,скасування державної реєстрації земельного сервітуту, зобов`язання усунути перешкоди та вчинити дії, справа № 906/656/19.

У пункті 4.1 сторони договору погодили, що отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару , остаточний розрахунок якого надається клієнту після завершення дії договору. Частини гонорару можуть сплачуватися клієнтом періодично та авансово, в залежності від стадій виконання договору адвокатом (збір доказів, звернення до суду, оформлення процесуальних документів в інтересах клієнта, розгляд справи в вищих інстанціях).

При розрахунку вартості однієї години надання послуг адвокатом використовується ставка - 500 гривень/година (п. 4.3 договору).

За умовами п. 4.6 даного договору, підтвердженням сплати витрат на правничу допомогу за вказаним договором є квитанція банківської установи або квитанція до прибутково-касового ордеру з посиланням на вказану угоду. Сплата гонорару здійснюється на підставі відповідного розрахунку витрат на правничу допомогу та підписаного сторонами договору акту приймання-передачі наданих адвокатом послуг.

Згідно п. 4.7 договору, акт виконаних робіт, квитанції, розрахунок розміру гонорару за вказаним договором адвокат надає у процесуальному порядку суду на підтвердження витрат клієнта на правничу допомогу.

Частиною 8 ст. 129 ГПК України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати на оплату послуг адвоката підлягають відшкодуванню лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату або адвокатському об`єднанню стороною, котрій такі послуги надавались, оплата послуг адвоката підтверджується відповідними фінансовими документами.

Відповідач разом з відзивом подав попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат по справі, за яким відповідач вказав, що орієнтовний розмір витрат відповідача на правничу допомогу складає 11500,00 грн. (а.с. 166 т.1).

Відповідно до ч.3 ст. 124 ГПК України, попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до поданої 24.10.2019 заяви, відповідач зазначив, що розмір судових витрат на професійну правничу допомогу становить 5500,00 грн. (а.с. 4-5 т.2).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат відповідачем долучено до матеріалів справи: цивільно-правовий договір про надання правничої допомоги від 18.07.2019 (6-9 т.2); акт прийому - передачі № 1 виконаних адвокатом Миколайчуком П.В, робіт від 17.10.2019 (а.с. 10 т.2); рахунок №1 щодо сплати вартості послуг адвоката Миколайчука П.В. (а.с. 11 т.2); платіжне доручення № 197 від 18.10.2019 про сплату 5500,00 грн. юридичних послуг (а.с. 12 т.2).

Суд зазначає, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Дослідивши надані представником відповідача документи на підтвердження понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5500,00грн., суд вважає, що відповідачем належними та допустимими доказами доведено понесення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5500,00 грн.

За приписами ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки суд відмовив в задоволені позовних вимог, витрати відповідача на професійну правничу допомогу покладаються на позивача. Відшкодуванню відповідачу за рахунок позивача підлягає 5500,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Водночас суд зауважує, що відповідно до ч. 6 ст. 126 ГПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами

В порядку ст. 126 ГПК України позивач не заявляв зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в позові повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Антонюк Антоніни Олексіївни (а.с. 12501, Житомирська АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 )

на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Кортекс" (12504, Житомирська область, Коростишівський район, м. Коростишів, вул. Київська, буд.68, )

- 5500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 04.11.19

Суддя Сікорська Н.А.

Віддрукувати:

1- в справу

2- позивачу (рек. з повід.)

3- відповідачу (рек. з повід.)