ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.19 Справа № 917/1501/19

за позовом Квартирно-експлуатаційний відділ м. Полтава Міністерства оборони України, 36039, м. Полтава, вул. Сінна. 36

до Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2

про стягнення 155452,39 грн.

Суддя Киричук О.А.

Представники сторін:

представник позивача: Лутченко Я.О., дов. від 10.04.19

представник відповідача: Пономаренко О.В. довіреність № 1891 від 23.09.19

Квартирно-експлуатаційний відділ м. Полтава Міністерства оборони України звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИРОБНИЧА БАЗА «ЛЕВАДНИК» про стягнення 155452,39 грн. заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що зустрічною перевіркою, яка проведена 23 березня 2018 року Управлінням північно-східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області з метою документального та фактичного підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків для з`ясування їх реальності та повноти відображення в обліку Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтави, встановлено, що військовою частиною НОМЕР_1 Квартирно-експлуатаційним відділом м. Полтави кошти по відшкодуванню за спожити житлово-комунальні послуги та енергоносії під час надання установою медичних послуг населенню та військовослужбовцям іншими військовими формуваннями за час їх перебування на лікуванні протягом періоду, що підлягав зустрічній звірці не перераховувався. За даними бухгалтерського обліку військової частини НОМЕР_1 заборгованість перед Квартирно-експлуатаційним відділом м. Полтави станом на 14 березня 2018 року в сумі фактичного споживання комунальних послуг за час перебування на лікуванні в установі населення та військовослужбовців іншими військових формувань не відображена. Відповідно до реєстру надходження коштів до військової частини НОМЕР_1 за надання нею платних медичних послуг населенню за період 2016-2017 p.p. та станом на 14 березня 2018 року складає 72005,74 грн., а відповідно до реєстру надходження коштів до військової частини НОМЕР_1 надання нею платних медичних послуг населенню за період 2016-2017 p.p. та станом на 14 березня 2018 року складає 83446, 65 грн. а всього сума заборгованості за вказаний період складає 155452,39 грн. Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 Між Квартирно-експлуатаційним відділом м. Полтави та військовою частиною НОМЕР_1 протягом періоду, що підлягав зустрічній перевірці, угоди на відшкодування вартості комунальних послуг використаних під час надання військовою частиною медичних послуг не укладалось.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 03.09.2019р. позовну заяву залишено без руху, визначено позивачу усунути встановлені при поданні позовної заяви недоліки протягом 5 днів з моменту вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Зокрема, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху суд вказав. що позивачем у позовній заяві, яка надійшла до суду 28.09.2019 року, не вказано виклад обставин, які б свідчили про підстави зазначення в позовній вимозі вимог саме про стягнення 155452,39 грн. заборгованості. Так, в позовній заяві позивачем зазначаються обставини по відшкодуванню коштів за спожиті житлово-комунальні послуги з посиланням на норми, які регулюють правовідносини щодо стягнення збитків. При цьому, позовна заява містить вимогу не про стягнення збитків, а про стягнення заборгованості.

13.09.19 від позивача надійшла заява про доповнення до позову, в якій позивач повідомив, що ціна позову складає 1555452,39 грн. - сума відшкодування збитків, у зв"язку з чим просив приєднати заяву до матеріалів справи; змінити предмет позову по справі № 917/1501/19 на відшкодування коштів за спожиті житлово-комунальні послуги у сумі 155452,39 грн.

Суд розглядає позовні вимоги, вказані у позовній заяві, на підставі якої позивач звернувся з позовом з урахуванням заяви позивача від 13.09.2019.

Ухвалою від 17.09.2019 суд прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі, постановив справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні, призначити справу для розгляду по суті у судовому засіданні на 10.10.19, викликати учасників справи у судове засідання, запропонував відповідачу протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду надати суду відзив на позов.

07.10.19 від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити повністю. посилаючись на відсутність підстав для визначених позивачем збитків (вх. № 10837 від 07.10.19).

Ухвалою від 10.10.2019 суд постановив відкласти розгляд справи на 29.10.19, викликати учасників справи в судове засідання.

28.10.19 від позивача надійшла відповідь на відзив з клопотанням про поновлення строку для її подання (вх. № 11706 від 28.10.19).

У судове засідання 29.10.2019 з`явилися представники позивача та відповідача.

У судовому засіданні 29.10.2019 суд дослідив докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, заслухав усні пояснення учасників справи.

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача проти позову заперечив.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами по справі.

У судовому засіданні 29.10.2019р. відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

23 березня 2018 року Управлінням північно-східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області проведена зустрічна звірка в військовій частині НОМЕР_1 з метою документального та фактичного підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків для з`ясування їх реальності та повноти відображення в обліку Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтави, про що складено довідку від 23.03.2018 № 08-23/69з (далі - Довідка).

У вказаній довідці зазначено наступне:

" Відповідно до Атестатів військової частини АЗІ 14 дана військова частина перебуває на поточному забезпеченні в КЕВ м. Полтави.

По даних бухгалтерського обліку військової частини протягом перевіряємого періоду та станом на 01.03.2018 будівлі, споруди та земельні ділянки не обліковуються.

Крім того, за даними бухгалтерського обліку військової частини та фінансової звітності кошти на оплату комунальних послуг установи протягом періоду з 01.01.2016 по 31.03.2018 року не затверджувались, касові та фактичні видатки не проводились.

За даними бухгалтерського обліку В/ч А 3114 розрахунки з КЕВ м. Полтави проводяться за кредитом субрахунків 5111 «Внесений капітал у розпорядників бюджетних коштів» та 6611 «Зобов`язання за внутрішніми розрахунками розпорядників бюджетних коштів».

Згідно даних бухгалтерського обліку установи протягом періоду, що підлягав зустрічній звірці, загальна сума коштів, що надійшла до спеціального фонду військової частини АЗІ 14 від хворих та інших військових формувань по оплаті наданих медичних послуг цим хворим та військовослужбовцям цих формувань за час їх перебування на лікуванні в установі складає 867260,54 грн. (2016 рік - 348024,12 грн., 2017 рік - 464670,79 грн., станом на 14.03.2018 - 54565,63 грн.).

Крім того, до спеціального фонду військової частини АЗ 114 надходили кошти по оплаті населенням консультативних медичних послуг.

Із загальної суми коштів, сплачених хворими та іншими військовими формуваннями за час їх та військовослужбовцями цих формувань перебування на лікуванні в установі, вартість наданих комунальних послуг (водопостачання та водовідведення, теплопостачання, газопостачання, електроенергію) становить 155452,39 грн. (2016 - 52255,69 грн., 2017 - 95304,60 грн., станом на 14.03.2018 - 7892,10 грн.).

Зустрічною звіркою встановлено, що військовою частиною НОМЕР_1 Квартирно-експлуатаційним відділом м. Полтави кошти по відшкодуванню за спожити житлово-комунальні послуги та енергоносії під час надання установою медичних послуг населенню та військовослужбовцям іншими військовими формуваннями за час їх перебування на лікуванні протягом періоду, що підлягав зустрічній звірці не перераховувався. За даними бухгалтерського обліку військової частини НОМЕР_1 заборгованість перед Квартирно-експлуатаційним відділом м. Полтави станом на 14 березня 2018 року в сумі фактичного споживання комунальних послуг за час перебування на лікуванні в установі населення та військовослужбовців іншими військових формувань не відображена.

Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 «Між Квартирно-експлуатаційним відділом м. Полтави та військовою частиною НОМЕР_1 протягом періоду, що підлягав зустрічній перевірці, угоди на відшкодування вартості комунальних послуг використаних під час надання військовою частиною медичних послуг не укладалось».

Позивач вказує, що кошти за надані комунальні послуги у розмірі 155452,39 грн. повинна відшкодувати військова частина НОМЕР_3 на користь КЕВ м. Полтава, оскільки:

КЕВ м. Полтава укладала договори на користь військової частини НОМЕР_1 ,

виникло зобов`язання між сторонами про відшкодування коштів за надані комунальні послуги,

це призвело до збитків, які поніс Позивач.

Відповідач, заперечуючи проти позову, вказав на наступні обставини:

- Військова частина НОМЕР_4 госпіталь є військово-лікувальним закладом Міністерства оборони України, який обслуговує хворих, як військовослужбовців та ветеранів військової служби, так і інших хворих.

- Аналізуючи норми наказів Міністерства оборони України, а саме №689 від 10.10.2013 року та №400 від 03.08.2016 року, вбачається, що пункт 12 вказаних Положень не містить жодних посилань, що саме військові госпіталі повинні укладати договори та перераховувати кошти, як плата або відшкодування за спожиті житлово-комунальні послуги та енергоносії.

- кошти, які військова частина АЗІ 14 отримала за оплату медичних послуг були використані на підставі затверджених кошторисних призначень для закупівлі медикаментів для хворих військовослужбовців строкової та контрактної служби, учасників АТО (ООС) та інших категорій.

- позивачем до розрахунку суми було включено розрахунковий період з 01.01.2016 року по 22.09.2016 року, коли діяли норми саме наказу МО України №689 від 10.10.2013 року, згідно яких бюджетні установи перераховують у повному обсязі не рідше одного разу на місяць на спеціальний реєстраційний рахунок Міністерства оборони України, а отже у військовій частині АЗ 114 ніяких боргових зобов`язань перед КЕВ м. Полтава за вказаний період не може виникати, а тому і борг відсутній. Телеграм з Міністерства оборони України щодо перерахування коштів на адресу військової частини НОМЕР_3 не надходили.

- між військовою частиною АЗІ 14 та Квартирно-експлуатаційним відділом м. Полтави договори по відшкодуванню вартості комунальних послуг використаних під час надання військовою частиною медичних послуг за період з 01.01.2016 року по березень 2018 року не укладалося.

При вирішенні позову суд виходить з наступного.

Згідно розділу IX Декларації про Державний суверенітет України, ст. 17 Конституції України, як незалежна держава Україна для захисту свого суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості будує свої власні Збройні Сили.

Квартирно-експлуатаційний відділ м. Полтава є органом військового управління в системі Збройних Сил України, має самостійний баланс та печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням та є юридичною особою. Він здійснює свою діяльність на підставі «Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України», введеного в дію наказом МО України № 215 від 21.04.2011 р.

Згідно даного Положення, всі квартирно-експлуатаційні служби (частини) відають забезпеченням військових частин (установ, підприємств та організацій) казармено-житловим фондом і комунальними спорудами, їх технічною експлуатацією.

КЕВ м. Полтава є складовою частиною Збройних Сил України, підпорядкований Міністерству оборони України.

КЕВ м. Полтава володіє, користується, розпоряджається закріпленим за ним майном відповідно до мети своєї діяльності та чинного законодавства.

Начальник КЕВ несе повну відповідальність перед Органом управління майном - Міністерством оборони України за стан та діяльність переданих йому споруд і територій військових містечок, де дислокуються частини (установи, підприємства, організації), їх схоронність, ефективність використання закріпленого за установою державного майна.

Таким чином, для захисту порушеного права Міністерство оборони України та його структурний підрозділ - квартирно-експлуатаційний відділ м. Полтава, уповноважений виступати стороною в суді, оскільки згідно вимог ст.ст. 58,59 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, затвердженого Законом України «Про затвердження Статуту внутрішньої служби ЗС України» від 24.03.1999р., керівники військових частин (установ, організацій) є єдиноначальниками і несуть повну відповідальність перед державою за бойову та мобілізаційну готовність, стан та діяльність ввіреної йому частини (установи, організації), ефективне використання закріпленого за ним державного майна та грошових коштів, а також зобов`язані вживати заходів щодо відшкодування збитків, заподіяних військовій частині (установі, організації), для чого діяти у відповідності із законом.

Згідно ч. 2 ст. 10 Закону України «Про Збройні Сили України», Міністерство оборони України здійснює управління переданим військовим майном і майном підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління.

Органом державної військової та виконавчої влади на місцях у системі ЗС України є командири (начальники) військових частин (установ, організацій), яким Статутом внутрішньої служби ЗС України надано повноваження органу виконавчої влади.

Військова частина А 3114-військовий госпіталь є військово-лікувальним закладом Міністерства оборони України, який обслуговує хворих, як військовослужбовців та ветеранів військової служби, так і інших хворих.

Відповідно до п. 12 Положення про облік та використання коштів спеціального фонду державного бюджету в Міністерстві оборони України, затвердженого наказом Міністерства оборони України №689 від 10.10.2013 року визначено, що бюджетні установи, які не є платниками житлово-комунальних послуг, кошти, одержані від споживачів (гуртожитки, готелі, комендантські дільниці тощо) як плата за житлово-комунальні послуги, обліковують за видом 1.2.23 "Діяльність гуртожитків, готелів, надання місць для короткотермінового проживання" та перераховують у повному обсязі не рідше одного разу на місяць на спеціальний реєстраційний рахунок Міністерства оборони України за бюджетною програмою "Забезпечення діяльності Збройних Сил України та підготовка військ", (наказ втратив чинність 23.09.2016 року).

Згідно п. 12 Положення про облік та використання коштів спеціального фонду державного бюджету в Міністерстві оборони України, затвердженого наказом Міністерства оборони України №400 від 03.08.2016 року, визначено, що бюджетні установи, які не є платниками житлово-комунальних послуг, кошти, одержані від споживачів (діяльність гуртожитків, готелів, комендантських дільниць, засобів тимчасового розміщення і проживання тощо) як плата або відшкодування за спожиті житлово-комунальні послуги та енергоносії, перераховують у повному обсязі не менше одного разу на місяць на рахунки відповідних квартирно-експлуатаційних органів на підставі укладених з ними договорів.

Аналізуючи норми вказаних наказів Міністерства оборони України, а саме №689 від 10.10.2013 року та №400 від 03.08.2016 року, судом встановлено, що пункт 12 вказаних Положень не містить жодних посилань, що саме відповідач повинен укладати договори та перераховувати кошти, як плату або відшкодування за спожиті житлово-комунальні послуги та енергоносії.

Крім того судом враховано, що позивачем до розрахунку суми було включено розрахунковий період з 01.01.2016 року по 22.09.2016 року, коли діяли норми наказу МО України №689 від 10.10.2013 року, згідно яких бюджетні установи перераховують у повному обсязі не рідше одного разу на місяць на спеціальний реєстраційний рахунок Міністерства оборони України.

З огляду на вказане, суд погоджується з твердженням відповідача, що у військовій частині НОМЕР_1 ніяких боргових зобов`язань перед КЕВ м. Полтава за вказаний період не може виникати, а тому і борг відсутній.

Що стосується періоду з 01.01.2016 року по березень 2018 року, судом встановлено, що між військовою частиною НОМЕР_1 та Квартирно-експлуатаційним відділом м. Полтави договори по відшкодуванню вартості комунальних послуг використаних під час надання військовою частиною медичних послуг за період з 01.01.2016 року по березень 2018 року не укладалося.

Частиною 2 ст. 224 ГК України передбачено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За приписами ч. 1 ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Отже, для застосування такого виду господарської санкції (правового наслідку порушення зобов`язання) як стягнення збитків необхідна наявність всіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення: протиправної поведінки; збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника і збитками; вини.

При відсутності хоч б одного з цих елементів господарсько-правова відповідальність не настає.

З огляду на вищевикладене, позивачем не доведено наявність всіх елементів складу правопорушення.

Отже, наявність збитків позивачем не доведено.

Щодо посилання позивача на те, що факт понесення збитків фактично встановлено в результаті зустрічної звірки, що проведена 23 березня 2018 року Управлінням північно-східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області в військовій частині НОМЕР_1 з метою документального та фактичного підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків для з`ясування їх реальності та повноти відображення в обліку Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтави, суд зазначає, що таке посилання як на підставу позову є необґрунтованим, оскільки виявлені Управлінням північно-східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області порушення (відображені в довідці від 23.03.2018 № 08-23/69з) не можуть впливати на відносини між позивачем та відповідачем.

Враховуючи вищевикладене, суд не приймає довідку від 23.03.2018 № 08-23/69з як належний та допустимий доказ на підтвердження підстав для відшкодування коштів за спожиті житлово-комунальні послуги у сумі 1555452,39 грн., які на думку позивача, повинна відшкодувати військова частина АЗ 114 на користь КЕВ м. Полтава, оскільки встановлені під час проведення контрольних заходів підрозділами аудиту органів виконавчої влади, факти підлягають доказуванню стороною та оцінці судом на загальних підставах за правилами, встановленими чинним Господарським процесуальним кодексом України.

Згідно із ч.2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За загальним правилом, обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Розподіл між сторонами тягаря доказування визначається предметом спору.

Проте, всупереч наведених вище правових норм, позивачем належними та допустимими доказами не доведено порушення його прав відповідачем, за захистом яких він звернувся до суду з позовом.

Враховуючи вищевикладене, позов не підлягає задоволенню в зв`язку з його недоведеністю та необґрунтованістю.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на позивача у повному обсязі.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 04.11.2019р.

Суддя Киричук О.А.