ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" листопада 2019 р. Справа № 911/1553/19

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртеплосервіс»

до Товариства з обмеженоювідповідальністю «ІНТЕР-ГТВ»

про стягнення 25 956,13 гривень

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

21.06.2019 через канцелярію Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртеплосервіс» (далі ТОВ «Укртеплосервіс»/позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР-ГТВ» (далі ТОВ «ІНТЕР-ГТВ»/відповідач) про стягнення 25 956,13 грн, з яких: 20 880,00 грн основної заборгованості, 3 862,80 грн інфляційних витрат, 1 213,33 грн 3% річних, а також 4 421,00 судових витрат на професійну правничу допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання за договором підряду №18/06 від 02.06.2017 в частині оплати вартості виконаних позивачем робіт.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.07.2019 у справі №911/1553/19 відкрито провадження, постановлено розглядати означену справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, встановлено строк для подання відзиву на позов 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження, а також зобов`язано відповідача, у порядку ч. 2 ст. 74 ГПК України, до 08.08.2019 надати докази оплати вартості виконаних робіт за договором підряду №18/06 від 02.06.2017 у розмірі 20 880,00 грн.

Згідно наявних в матеріалах справи рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення про відкриття провадження у справі та відповідні процесуальні права і обов`язки, строки для їх реалізації і виконання, сторони були повідомлені належним чином.

Однак, у встановлений судом строк відповідач не скористався правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, та відзив на позовну заяву не надав, як і не надав жодних доказів у справі, у тому числі витребуваних судом у порядку ст. 74 Господарського процесуального кодексу України доказів.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

02.06.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укртеплосервіс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР-ГТВ`було укладено договір підряду№18/06(далі-договір), відповідно до пп. 1.1. та 1.2. якого виконавець зобов`язується за завданням замовника виконати послуги з експертного обстеження (технічного діагностування) та позачергового повного технічного огляду вантажопідіймальних механізмів на загальну суму 20 880,00 грн, а замовник зобов`язується прийняти дані послуги і сплатити їх на умовах цього договору.

Відповідно до пп. 3.2. та 7.1. договору передбачено, що прийом робіт замовником здійснюється на підставі підписаного сторонами акту здачі-приймання виконаних робіт в двох примірниках: один примірник для замовника, один для підрядника.

Договір набуває чинності з моменту його укладення. Строк дії з моменту його підписання до 31.06.2017.

Як слідує з викладених позивачем у позовній заяві доводів, на виконання умовдоговору позивачем виконано, а відповідачем прийнято роботи загальною вартістю 20 880,00 грн в підтвердження чого суду надано копію акту здачі-приймання №6-17/06 від 14.07.2017 робіт за договором підряду №18/06 від 02.06.2017. Вказаний акт скріплений підписами та печатками сторін.

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за договором свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення позивачем умов договору.

Натомість, як зауважує позивач, відповідач свої обов`язки за договором в частині своєчасної та повної оплати вартості отриманих послуг належним чином не виконав, кошти у розмірі 20 880,00 грн не сплатив.

Отже, посилаючись на те, що відповідач розрахунки за договором не провів, позивач просить суд стягнути з відповідача, зокрема, 20 880,00 грн основної заборгованості.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами .

Оскільки відповідачем не надано суду ані відзиву на позовну заяву, ані будь-яких інших доказів, що впливають на вирішення даного спору по суті, суд у відповідності до ст. 165 ГПК України, здійснював розгляд даної справи за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, суд дійшов таких висновків.

Приписами ст. ст. 173, 193 Господарського кодексу України унормовано, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до статей 530, 627, 629 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 2.2. договору підряду оплата за виконані роботи здійснюється не пізніше 10 (десяти) календарних днів з моменту підписання акту здачі-приймання виконаних робіт.

З огляду вищезазначеного, суд дійшов висновку, що підписання відповідачем акту здачі-приймання №6-17/06 від 14.07.2017 робіт за договором підряду № 18/06 від 02.06.2017 без будь-яких зауважень чи заперечень щодо якості виконаних позивачем робіт свідчить про прийняття відповідачем таких робіт, що породжує для нього обов`язок по оплаті вартості робіт у повному обсязі у передбачені договором строки, а саме на суму 20 880,00 грн до 24.07.2017.

Згідно з ч. 7 ст. 193 ГК України, що кореспондує з приписами статей 525, 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до приписів ст. 74 ГПК України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події.

У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Однак, доказів на підтвердження обставин оплати позивачу 20 880,00 грн заборгованості за договором суду не надано, як наслідок обставини наявності у відповідача перед позивачем 20 880,00 грн основної заборгованості за договором підряду №18/06 від 02.06.2017 є встановленими у розумінні ч. 2 ст. 74 ГПК України.

За таких обставин, беручи до уваги наведені нормативні приписи, оскільки станом на день прийняття рішення відповідач вартість виконаних позивачем робіт за договором не оплатив, враховуючи арифметичну відповідність заявленої суми боргу обставинам справи та наявним в матеріалах справи доказам, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 20 880,00 грн основної заборгованості підлягає задоволенню як така, що доведена позивачемналежними і допустимими доказами та не спростована у встановленому порядку відповідачем.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань та порушенням передбачених договором строків оплати виконаних робіт, позивач просить суд стягнути зТовариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР-ГТВ»:

- 3 862,80 грн інфляційних втрат з 25.07.2017 по 31.05.2019 на суму 20 880,00 грн;

- 1 213,33 грн 3% річних з 04.07.2017 по 10.04.2019 на суму 20 880,00 грн.

Відповідно до ст. ст. 612, 625 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду наведеного, враховуючи законодавчі приписи та встановлений судом вище момент виникнення у відповідача обов`язку по оплаті робіт, суд дійшов висновку, що право на нарахування інфляційних втрат та 3% річних у позивача виникло з 25.07.2017, а не з 04.07.2017, як помилково в частині розрахунків 3% річних обраховує позивач, а тому суд здійснював обрахунок відповідних сум коштів в межах вказаних позивачем періодів:

- інфляціних втрат - з 25.07.2017 по 31.05.2019 на суму 20 880,00 грн;

- 3% річних - з 25.07.2017 по 10.04.2019 на суму 20 880,00 грн.

Оскільки арифметично правильний розмір інфляційних втрат, перерахований судом в межах вказаного позивачем періоду, з урахуванням вимог закону та обставин справи, складає 4 211,72 грн, а суд при прийнятті рішення не може виходити за межі позовних вимог, заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача 3 862,80 грн інфляційних втрат є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Водночас, оскільки арифметично правильний розмір 3% річних, перерахований судом в межах вказаного позивачем періоду, з урахуванням вимог закону та обставин справи, складає 1 072,60 грн, вимога позивача про стягнення з відповідача 1 213,33 грн 3% річних підлягає частковому задоволенню у розмірі 1 072,60 грн.

Витрати позивача по сплаті судового збору, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються судом на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Що ж до клопотання позивача про стягнення з відповідача 4 421,00 грн судових витрат за надання правничої допомоги слід зазначити таке.

Згідно зі ст. ст. 126, 129 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат, зокрема, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

В підтвердження понесених витрат позивачем до позовної заяви додано копії договору про надання правової допомоги від 18.02.2019, платіжного доручення №777 від 18.03.2019 на суми 10 000,00 грн.

Відповідно до пункту пп. 1.1., 3.1, 4.1 договору про надання правової допомоги від 18.02.2019 замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання надавати протягом терміну дії даного договору правову допомогу по стягненню заборгованості з ТОВ «ІНТЕР-ГТВ» по договорах №18/06 від 02.06.2017, №17/05 від 05.05.2017, №16/04 від 04.04.2017, №19/07 від 05.07.2017 шляхом подання позовів до господарського суду Київської області в обсязі та на умовах, передбачених цим договором.

За надану правову допомогу по даному договору замовник сплачує виконавцю винагороду в розмірі 10 000,00 грн без ПДВ (по 2 500,00 грн за послуги по кожному із договорів, зазначених в п. 1.1. даного договору) шляхом перерахування коштів на рахунок виконавця протягом 3-х банківських днів з моменту підписання даного договору.

На підтвердження надання правової допомоги сторони підписують акт про надання правової допомоги, який готує виконавець та передає замовнику.

Приписами ст. ст. 73, 74 ГПК України унормовано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема письмовими доказами.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Втім, позивачем до позовної заяви не надано первинних документів на підтвердження обставин надання правничої допомоги за договором, як-то акту про надання правової допомоги, тоді як викладений у позовній заяві попередній розрахунок не є таким первинним документом, а тому у суду відсутня можливість встановити обставини надання правничої допомоги позивачу та їх дійсної вартості в межах спору у даній справі.

Додане ж до позову платіжне доручення №777 від 18.03.2019 містить лише відомості про отримання АО «Лелюх і дроботенко» суми коштів у загальному розмірі 10 000,00 грн та не дає можливості встановити, з розглядом якої справи та в якій сумі сплачені відповідні кошти, як наслідок - з розглядом якої справи пов`язані заявлені до відшкодування позивачем судові витрати.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем до стягнення з відповідача 4 421,00 грн витрат на правничу допомогу розподілу не підлягають, як такі, що не доведені належними і допустимими доказами та не відповідають приписам ст. ст. 126, 129 ГПК України.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 12, 129, 233, 236, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР-ГТВ» (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Леваневського, буд. 85, ідентифікаційний код 31781365) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртеплосервіс» (08133, Київська обл., Києво-Святошинський р-н., м. Вишневе, вул. В`ячеслава Чорновола, буд. 7, ідентифікаційний код 31101472) 20 880 (двадцять тисяч вісімсот вісімдесят) грн 00 коп. основної заборгованості, 3 862 (три тисячі вісімсот шістдесят дві) грн 80 коп. інфляційних втрат, 1 072 (одну тисячу сімдесят дві) грн 60 коп. 3% річних та 1 910 (одну тисячу дев`ятсот десять) грн 58 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене у апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у відповідності до ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 01.11.2019.

Суддя В.А. Ярема