ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2019 м.Дніпро Справа № 904/1809/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Кузнецової І.Л., Широбокової Л.П.,

секретар судового засідання: Абадей М.О.,

представники сторін:

від позивача: Гордієнко Т.В., адвокат, ордер ЧЦ №33610 від 25.10.2019;

від позивача: Лучанінова І.О., представник, довіреність №10/06 від 10.06.2019;

від відповідача: Польянова Я.О., адвокат, ордер ДП №1199/000017;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Стрільчук Транс" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Корса" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.07.2019 (повний текст оформлений 08.07.2019, суддя Загинайко Т.В.) у справі №904/1809/19

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Стрільчук Транс", м.Чернівці

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Корса", м. Дніпро

про стягнення 278 852 грн. 55 коп.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Стрільчук Транс" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Корса" на свою користь 228 250 грн. заборгованості, 34 368 грн. 66 коп. пені, 2 867 грн. 14 грн. 3% річних та 13 366 грн. 75 грн. інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 08.07.2019 у справі №904/1809/19 закрито провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Стрільчук Транс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Корса" про стягнення 278 852 грн. 55 коп. у частині стягнення 137 750 грн. заборгованості; з Товариства з обмеженою відповідальністю "Корса" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Стрільчук Транс" стягнуто 90 500 грн. 00 коп. заборгованості, 11 779 грн. 35 коп. інфляційних втрат, 2 867 грн. 14 коп. 3% річних та 3 643 коп. грн. 45 коп. судового збору; в решті позову відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором №1408/18 на надання транспортно-експедиційних послуг з перевезення вантажів автотранспортом від 14.08.2018 в частині своєчасної та повної оплати послуг, наданих на підставі актів у період з 03.09.2018 по 23.10.2018 у загальній сумі 228 250,00 грн. Оскільки після порушення провадження у справі відповідачем частково оплачені надані послуги у сумі 137 750,00 грн., провадження у справі в цій частині закрито на підставі пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи наявність прострочення виконання грошового зобов`язання, місцевий господарський суд дійшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 11 779,35 грн. інфляційних втрат за період з жовтня 2018 року по березень 2019 року та 2 867,14 грн. 3% річних за період з 22.09.2018 по 26.03.2019.

Між тим, місцевий господарський суд відмовив у стягненні пені, посилаючись на те, що визначивши у договорі розмір пені у розмірі подвійної облікової ставки, сторони фактично не визначили такий розмір, оскільки не узгодили розмір облікової ставки, який слід брати до уваги при нарахуванні пені (на момент укладення договору, на момент проведення нарахувань, чи ставки, яка діяла у період прострочення тощо).

Також місцевим господарським судом відхилені заперечення відповідача щодо ненадання йому позивачем рахунків на оплату, акту (актів приймання-передачі послуг), оригіналів товарно-транспортних накладних, неоформлення та реєстрації податкових накладних, оскільки відповідач, отримавши надані позивачем послуги з перевезення вантажу та, в подальшому, претензію позивача від 28.03.2019 №14 про сплату заборгованості у сумі 228 250 грн. 00 коп. з відповідними копіями заявок, актів надання послуг, не надав на неї відповіді щодо неможливості оплати у зв`язку з ненаданням рахунків на оплату, актів приймання-передачі послуг, оригіналів товарно-транспортних накладних та неоформлення та реєстрації податкових накладних, та не звернувся до позивача з вимогою щодо надання зазначених документів та вчинення позивачем відповідних дій задля своєчасного розрахунку за отримані від позивача послуги.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Стрільчук Транс" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.07.2019 у справі №904/1809/19 в частині відмови у стягненні пені в розмірі 34 368,66 грн., прийняти нове рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Стрільчук Транс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Корса" 34 368 грн. 66 коп. пені.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий господарський суд дійшов до помилкового висновку про те, що визначивши у договорі пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, сторони не узгодили розмір облікової ставки, оскільки такий висновок зроблений без урахування приписів частини 2 статті 343 Господарського кодексу України та статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".

Апелянт зазначає, що яким би способом не визначався у договорі розмір пені, він не може перевищувати той розмір, який встановлений законом як граничний, тобто за прострочення платежу за договором може бути стягнута пеня у розмірі не більше подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діяла у період прострочення, тобто сторони у договорі не могли встановити інший розмір пені.

Апелянт звертає увагу апеляційного суду на те, що у розділі 7 договору "Відповідальність сторін", який складається із 21 пункту, лише один (7.13) стосується відповідальності замовника, що зумовлено підготовкою тексту договору саме замовником.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.08.2019 (колегію суддів у складі: головуючого судді Орєшкіної Е.В., суддів Широбокової Л.П., Кузнецової І.Л.) відкрито апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Стрільчук Транс" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.07.2019у справі №904/1809/19, розгляд скарги призначений у судове засідання на 23.09.2019.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Корса" подало апеляційну скаргу, якою просить Центральний апеляційний господарський суд в частині стягнення з нього 90 500 грн. 00 коп. заборгованості, 11 779 грн. 35 коп. інфляційних втрат, 2 867 грн. 14 коп. 3% річних та 3 643 коп. грн. 45 коп. судового збору його скасувати, прийняти нове рішення у відповідній частині про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий господарський суд дійшов до помилкового висновку про підтвердження позивачем належними доказами виконання робіт за договором №1408/18 на надання транспортно-експедиційних послуг з перевезення вантажів автотранспортом від 14.08.2018, з посиланням на те, що товарно-транспортні накладні не містять підписів водіїв (за виключенням однієї накладної), зазначені у накладних транспортні засоби не відповідають переліку власного чи орендованого транспортного засобу, зазначеного у додатку №4 до договору.

Апелянт вважає недоведеним факт надання позивачем послуг за договором на підставі заявок відповідача, що є обов`язковим для спірного договору.

Також апелянт не погоджується із висновком місцевого господарського суду про те, що строк оплати наданих послуг є таким, що настав, оскільки за приписами пункту 5.5 договору невиконання хоча б однієї із умов, зазначених у ньому, є підставою для збільшення строку оплати послуг пропорційно строку, протягом якого не були виконані всі зобов`язання. Вказує, що оскільки позивачем не надано рахунку, акту, оригіналів товарно-транспортних накладних і реєстрації податкових накладних, відповідач (апелянт) вважає неправильним висновок місцевого господарського суду щодо настання строку оплати наданих послуг.

Апелянт звертає увагу апеляційного господарського суду на те, що місцевим господарським судом не зазначено, яким чином здійснювався розрахунок банківських днів.

Апелянт також не погоджується із висновком місцевого господарського суду про прострочення відповідачем оплати за послуги, оскільки такий висновок, на думку відповідача, зроблений без належного з`ясування всіх обставин справи та на підставі неналежних та недопустимих доказів, які б підтверджували надання послуг саме позивачем саме на підставі договору №1408/18 на надання транспортно-експедиційних послуг з перевезення вантажів автотранспортом від 14.08.2018 та у порядку, визначеному цим договором.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.08.2019 (колегію суддів у складі: головуючого судді Орєшкіної Е.В., суддів Широбокової Л.П., Кузнецової І.Л.) відкрито апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Корса" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.07.2019 у справі №904/1809/19, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Корса" об`єднано в одне провадження з апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Стрільчук Транс" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.07.2019 у справі №904/1809/19, розгляд скарги призначений у судове засідання на 23.09.2019.

14.08.2019 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Корса" надійшов відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Стрільчук Транс", в якому товариство просить в її задоволенні відмовити, рішення місцевого господарського суду в цій частині залишити без змін.

Відповідач не погоджується із доводами позивача та погоджується із висновком місцевого господарського суду, що сторонами у договорі не встановлений конкретний розмір пені, тому вважає, що вимоги про її стягнення задоволенню не підлягають.

Також відповідач вважає безпідставним заявлення вимоги про стягнення пені також і тому, що відсутнє прострочення виконання з оплати наданих послуг, оскільки позивачем не здійснені всі дії, після яких настає строк оплати, тому відповідач призупинив виконання свого обов`язку з оплати наданих послуг до виконання позивачем своїх зобов`язань за договором в частині надання всіх документів.

29.08.2019 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Стрільчук Транс" надійшов відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Корса", в якій позивач просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Позивач не погоджується із доводами відповідача щодо недоведеності виконання саме позивачем послуг саме за договором №1408/18 від 14.08.2018, оскільки умовами вказаного договору передбачено право виконавця, в тому числі й залучати незалежних перевізників для надання послуг. Вказує, що в усіх актах приймання-передачі зазначений номер та дата спірного договору, маршрут кожного перевезення, марка та автомобіля співпадають із товарно-транспортними накладними. Позивач вважає безпідставними доводи відповідача про неотримання оригіналів рахунків, товарно-транспортних накладних, податкових накладних, оскільки без їх отримання не були б підписані акти приймання-виконання наданих послуг. Окрім того, в платіжних дорученнях про часткову оплату наданих послуг є посилання на рахунки, які співпадають із реквізитами актів приймання-передачі.

18.09.2019 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Корса" надійшла відповідь на відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "Стрільчук Транс", в якій відповідач не погоджується із доводами позивача та вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів надання послуг за спірним договором. Відповідач вважає, що позивачем не доведено виконання зобов`язань за договором в частині надання всіх необхідних документів відповідно до вимог чинного законодавства.

23.10.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Стрільчук Транс" (позивач) звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з клопотанням про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, а саме копії податкових накладних по наданим позивачем послугам разом із квитанціями податкового органу про їх прийняття.

Згідно ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Позивач вказує, що додаткові докази не були ним подані до суду першої інстанції через те, що питання про необхідність їх дослідження під час судового розгляду справи не ставились перед позивачем ані судом першої інстанції, ані відповідачем. Зазначає, що необхідність в долучені до матеріалів справи податкових накладних разом з копіями квитанцій податкового органу про їх отримання, виникла у позивача через посилання відповідача в своїй апеляційній скарзі на відсутність оформлення та реєстрацію податкових накладних по наданим позивачем послугам та необхідністю позивача спростувати неправдиві твердження відповідача.

Окрім того, в даній заяві позивач клопоче про долучення до матеріалів справи копій платіжних доручень №13744, №13745, №13746 від 18.09.2019, які підтверджують, що відповідач вже після відкриття апеляційного провадження у справі здійснив часткове погашення своїх зобов`язань перед позивачем, а отже такі докази не могли бути подані позивачем під час розгляду справи судом першої інстанції, і, на думку позивача, мають істотне значення для вирішення даної справи в суді апеляційної інстанції.

Вищезазначені доводи позивача апеляційний господарський суд вважає обґрунтованими та приймає до розгляду подані ним додаткові докази.

Апеляційний господарський суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків місцевого господарського суду, вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Стрільчук Транс" підлягає задоволенню, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Корса" задоволенню не підлягає.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 14.08.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Стрільчук Транс" (перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Корса" (замовник) укладений договір №1408/18 на надання транспортно-експедиційних послуг з перевезення вантажів, відповідно до пунктів 2.1, 2.2 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, перевізник зобов`язується доставити надані замовником вантажі до пункту призначення в обумовлений сторонами строк та видати їх уповноваженій на одержання вантажу особі вантажоодержувачу; замовник доручає, а перевізник бере на себе обов`язок надати транспортні послуги, безпосередньо пов`язані з організацією та забезпеченням перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні на території України.

Договір набирає чинності з моменту підписання та діє до 31 грудня 2018 року ( пункт 15.1 договору).

Пунктом 2.3 договору передбачено, що послуги за цим договором стосуються доставки вантажу, наданих замовником.

Відповідно до пункту 2.4 договору послуги надаються щодо організації та забезпечення перевезення вантажу, наданого замовником; найменування товарів, щодо яких будуть надаватися послуги вказується в заявках замовника.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Стрільчук Транс" зазначає, що на виконання умов договору Товариством з обмеженою відповідальністю "Корса" надані заявки на перевезення вантажу, про що зазначено у спрямованій позивачем відповідачу претензії.

Сторони визначили, що одиницею товару для цілей цього договору є одиниця конкретного товару в заводській тарі (упаковці) або в тарі замовника будь-якого виду, яка зазначена в ТТН або видатковій накладній (пункт 2.7 договору).

Згідно пункту 1 договору додатково до визначень, встановлених у тексті цього договору під наведеними термінами розуміється, у тому числі: "Акт" - акт приймання передачі послуг, що надаються за цим договором.

Матеріалами справи підтверджується надання Товариством з обмеженою відповідальністю "Стрільчук Транс" Товариству з обмеженою відповідальністю "Корса" транспортно-експедиційних послуг з доставки вантажу до пункту призначення на загальну суму 228 250 грн. 00 коп., про що складені та підписані акти надання послуг: від 03.09.2018 №2594 на суму 11 250 грн., від 12.09.2018 №2744 на суму 15 000 грн., від 14.09.2018 №2767 на суму 13 000 грн., від 14.09.2018 №2769 на суму 7 000 грн., від 23.09.2018 №2766 на суму 15 000 грн., від 26.09.2018 №2825 на суму 7 000 грн., від 28.09.2018 №2891 на суму 7 500 грн., від 29.09.2018 №2906 на суму 11 000 грн., від 04.10.2018 №2941 на суму 10 500 грн., від 05.10.2018 №3041 на суму 10 500 грн., від 06.10.2018 №2952 на суму 15 000 грн., від 07.10.2018 №2949 на суму 7 500 грн., від 10.10.2018 №2950 на суму 7 500 грн., від 13.10.2018 №3044 на суму 7 500 грн., від 17.10.2018 №3038 на суму 7 500 грн., від 19.10.2018 №3085 на суму 7 500 грн., від 19.10.2018 №3233 на суму 7 500 грн., від 20.10.2018 №3086 на суму 10 500 грн., від 20.10.2018 №3089 на суму 10 500 грн., від 20.10.2018 №3091 на суму 12 000 грн., від 22.10.2018 №3113 на суму 8 000 грн., від 22.10.2018 №3090 на суму 12 000 грн., від 23.10.2018 №3258 на суму 7 500 грн.;

та товарно-транспортні накладні: від 02.09.2018 №1, від 11.09.2018р. №8, від 13.09.2018 №7, від 14.09.2018 №2, від 22.09.2018 №2002479, від 25.09.2018 №1, від 27.09.2018 №6, від 28.09.2018 №3, від 03.10.2018 №2005925, від 04.10.2018 №4, від 05.10.2018 №4, від 06.10.2018 №7, від 09.10.2018 №0, від 12.10.2018 №0, від 16.10.2018 №0, від 18.10.2018 №5, від 18.10.2018 №0, від 19.10.2018 №145210972, від 20.10.2018 №0, від 19.10.2018 №7, від 21.10.2018 №5, від 21.10.2018 №2012037, від 22.10.2018 №5 (а.с. 32-100, том 1).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Стрільчук Транс" посилається на неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Корса" зобов`язань за договором №1408/18 на надання транспортно-експедиційних послуг з перевезення вантажів автотранспортом від 14.08.2018 в частині своєчасної та повної оплати наданих послуг у період з 03.09.2018 по 23.10.2018 у загальній сумі 228 250,00 грн., проти чого заперечує Товариство з обмеженою відповідальністю "Корса", що і є причиною виникнення спору.

Предметом спору є стягнення заборгованості за договором №1408/18 на надання транспортно-експедиційних послуг з перевезення вантажів автотранспортом від 14.08.2018 за надані послуги згідно актів надання послуг: від 03.09.2018 №2594, від 12.09.2018 №2744, від 14.09.2018 №2767, від 14.09.2018 №2769, від 23.09.2018 №2766, від 26.09.2018 №2825, від 28.09.2018 №2891, від 29.09.2018 №2906, від 04.10.2018 №2941, від 05.10.2018 №3041, від 06.10.2018 №2952, від 07.10.2018 №2949, від 10.10.2018 №2950, від 13.10.2018 №3044, від 17.10.2018 №3038, від 19.10.2018 №3085, від 19.10.2018 №3233, від 20.10.2018 №3086, від 20.10.2018 №3089, від 20.10.2018 №3091, від 22.10.2018 №3113, від 22.10.2018 №3090, від 23.10.2018 №3258 у загальній сумі 228 250,00 грн.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

За приписами статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

У відповідності зі статтю 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

За приписами статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Позивачем заявлена до стягнення заборгованість за договором №1408/18 на надання транспортно-експедиційних послуг з перевезення вантажів автотранспортом від 14.08.2018 у сумі 228 250,00 грн. за виконані роботи відповідно до актів здачі-приймання робіт від 03.09.2018 №2594, від 12.09.2018 №2744, від 14.09.2018 №2767, від 14.09.2018 №2769, від 23.09.2018 №2766, від 26.09.2018 №2825, від 28.09.2018 №2891, від 29.09.2018 №2906, від 04.10.2018 №2941, від 05.10.2018 №3041, від 06.10.2018 №2952, від 07.10.2018 №2949, від 10.10.2018 №2950, від 13.10.2018 №3044, від 17.10.2018 №3038, від 19.10.2018 №3085, від 19.10.2018 №3233, від 20.10.2018 №3086, від 20.10.2018 №3089, від 20.10.2018 №3091, від 22.10.2018 №3113, від 22.10.2018 №3090, від 23.10.2018 №3258.

Відповідно до пункту 5.3 договору оплата здійснюється в національній валюті України шляхом безготівкового переказу грошових коштів на поточних рахунках перевізника на підставі наданого ним рахунку та акту та за умови виконання усіх умов, передбачених в пункті 5.4 цього договору; оплата здійснюється по результатам завершення періоду, після надання повного пакету супроводжуючих документів.

За приписами пункту 5.4 договору підставою для проведення остаточних розрахунків між сторонами щодо відповідного замовлення є виконання усіх наступних дій:

- перевізник вчинив усі дії, передбачені чинним законодавством України та цим договором щодо оформлення та реєстрації податкових накладних (підпункт 5.4.1);

- перевізник виконав усі зобов`язання, покладені на нього щодо передачі оригіналів супроводжуючих документів, які стосуються відповідного періоду (підпункт 5.4.2).

Невиконання хоча б однієї з умов, визначених вище, є підставою для збільшення строку оплати за послуги, пропорційно строку, протягом якого не були виконані всі визначені в цьому пункті договору умови, без застосування проти замовника будь-яких штрафних санкцій (пункт 5.5 договору).

Строк проведення розрахунків за надані послуги складає 14 (чотирнадцять) банківських днів від дати складання сторонами акту, з урахуванням положень пункту 5.5 цього договору (пункт 5.6 договору).

Місцевий господарський суд дійшов до висновку, що строк оплати послуг по організації перевезення вантажу є таким, що настав і відповідач повинен був оплатити надані послуги: по актам надання послуг: від 03.09.2018 №2594 на суму 11 250 грн. до 21.09.2018 включно; від 12.09.2018 №2744 на суму 15 000 грн. до 02.10.2018 включно; від 14.09.2018 №2767 на суму 13 000 грн. до 04.10.2018 включно; від 14.09.2018 №2769 на суму 7 000 грн. до 04.10.2018 включно; від 23.09.2018 №2766 на суму 15 000 грн. до 11.10.2018 включно; від 26.09.2018 №2825 на суму 7 000 грн. до 14.10.2018 включно; від 28.09.2018 №2891 на суму 7 500 грн. до 19.10.2018 включно; від 29.09.2018 №2906 на суму 11 000 грн. коп. до 22.10.2018 включно; від 04.10.2018 №2941 на суму 10 500 грн. до 25.10.2018 включно; від 05.10.2018 №3041 на суму 10 500 грн. до 26.10.2018 включно; від 06.10.2018 №2952 на суму 15 000 грн. до 26.10.2018 включно; від 07.10.2018 №2949 на суму 7 500 грн. до 26.10.2018 включно; від 10.10.2018 №2950 на суму 7 500 грн. до 31.10.2018 включно; від 13.10.2018 №3044 на суму 7 500 грн. до 02.11.2018 включно; від 17.10.2018 №3038 на суму 7 500 грн. до 06.11.2018 включно; від 19.10.2018 №3085 на суму 7 500 грн. до 08.11.2018 включно; від 19.10.2018 №3233 на суму 7 500 грн. до 08.11.2018 включно; від 19.10.2018. №3233 на суму 7 500 грн. до 09.11.2018 включно; від 20.10.2018 №3086 на суму 10 500 грн. до 09.11.2018 включно; від 20.10.2018 №3089 на суму 10 500 грн. до 09.11.2018 включно; від 20.10.2018 №3091 на суму 12 000 грн. до 09.11.2018 включно; від 22.10.2018 №3113 на суму 8 000 грн. до 09.11.2018 включно; від 22.10.2018 №3090 на суму 12 000 грн. до 09.11.2018 включно; від 23.10.2018 №3258 на суму 7 500 грн. до 12.11.2018 включно.

При цьому місцевим господарським судом зазначено, що відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи; первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції; первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг; неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо; інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку; права і обов`язки сторін, які виникають за результатами здійснення господарської операції, оформленої первинним документом відповідно до вимог цього Закону, не залежать від факту відображення її в регістрах та на рахунках бухгалтерського обліку; підприємство вживає всіх необхідних заходів для запобігання несанкціонованому та непомітному виправленню записів у первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку та забезпечує їх належне зберігання протягом встановленого строку; відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи (частини 1-3, 7, 8 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні").

Місцевий господарський суд дійшов до висновку, що надані позивачем акти надання послуг містять всі обов`язкові реквізити, передбачені статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні", та в розумінні цього Закону є первинними, такими, що підтверджують здійснення відповідних господарських операцій з надання обумовлених договором транспортно-експедиційних послуг Товариством з обмеженою відповідальністю "Стрільчук Транс" та прийняття їх Товариством з обмеженою відповідальністю "Корса", та підтверджують зміни у майновому стані, як позивача, так і відповідача.

Матеріалами справи підтверджується, що після звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Стрільчук Транс" з позовом до суду Товариством з обмеженою відповідальністю "Корса" було погашено заборгованість перед відповідачем у сумі 137 750 грн. відповідно до платіжних доручень: від 14.05.2019 №6884 на суму 7 500 грн., від 14.05.2019 №6885 на суму 10 500 грн., від 14.05.2019 №6886 на суму 11 250 грн., від 14.05.2019 №6887 на суму 7 500 грн., від 14.05.2019 №6888 на суму 10 500 грн., від 14.05.2019 №6889 на суму 7 000 грн., від 14.05.2019 №6890 на суму 13 000 грн., від 14.05.2019 №6891 на суму 11 000 грн., від 14.05.2019 №6892 на суму 7 500 грн., від 14.05.2019 №6893 на суму 15 000 грн., від 14.05.2019 №6894 на суму 15 000 грн., від 14.05.2019 №6895 на суму 15 000 грн., від 14.05.2019 №6896 на суму 7 000 грн. (а.с.174-186, том 1).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

У зв`язку із частковою сплатою заборгованості після відкриття провадження у справі, місцевим господарським судом закрито провадження у справі у частині стягнення 137 750 грн., але з помилковим посиланням на пункт 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, однак зазначені обставини не є предметом апеляційного оскарження судового рішення.

Місцевий господарський суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині заборгованості у сумі 90 500, 00 грн. (228 250,00 грн. 137 500,00 грн.).

Апелянт (Товариство з обмеженою відповідальністю "Корса") не погоджується із таким висновком місцевого господарського суду, посилаючись на те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами виконання зобов`язань за договором №1408/18 на надання транспортно-експедиційних послуг з перевезення вантажів автотранспортом від 14.08.2018, оскільки, за його твердженням, товарно-транспортні накладні не містять всіх необхідних даних щодо виконання замовлення відповідача (відсутні підписи водіїв, транспортні засоби не співпадають із переліком, зазначеним у пункті 4 додатку до договору, відсутні заявки замовника).

Між тим, апеляційний господарський суд відхиляє такі доводи апелянта (відповідача), оскільки товарно-транспортні накладні підписані, в тому числі й Товариством з обмеженою відповідальністю "Корса" без зауважень, в актах наданих послуг, які також підписані Товариством з обмеженою відповідальністю "Корса" без зауважень, зазначено, що послуги надаються на підставі договору №1408/18 від 14.08.2018.

Щодо невідповідності транспортних засобів визнаному додатком №4 договору, то апеляційний господарський суд погоджується із доводами позивача про те, що умовами вказаного договору передбачено право виконавця, в тому числі, залучати незалежних перевізників для надання послуг. При цьому апеляційний господарський суд враховує визначення сторонами транспортних послуг, до яких входять, зокрема організація перевезень вантажу (пункт 2.2.1 договору), тобто до послуг за договором відносяться не лише послуги з перевезення а й експедиційні послуги (послуги з організації перевезення).

Апелянт (Товариство з обмеженою відповідальністю "Корса") вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Стрільчук Транс" зобов`язань за договором №1408/18 на надання транспортно-експедиційних послуг з перевезення вантажів автотранспортом від 14.08.2018.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (статті 76-79 Господарського процесуального кодексу України)

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оскільки в матеріалах справи містяться товарно-транспортні накладні та акти наданих послуг, в яких зазначено, що послуги надаються на підставі договору №1408/18 від 14.08.2018, які підписані Товариством з обмеженою відповідальністю "Корса" без зауважень, апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду про доведеність позивачем надання послуг відповідачу за договором №1408/18 на надання транспортно-експедиційних послуг з перевезення вантажів автотранспортом від 14.08.2018 відповідно до актів здачі-приймання робіт від 03.09.2018 №2594, від 12.09.2018 №2744, від 14.09.2018 №2767, від 14.09.2018 №2769, від 23.09.2018 №2766, від 26.09.2018 №2825, від 28.09.2018 №2891, від 29.09.2018 №2906, від 04.10.2018 №2941, від 05.10.2018 №3041, від 06.10.2018 №2952, від 07.10.2018 №2949, від 10.10.2018 №2950, від 13.10.2018 №3044, від 17.10.2018 №3038, від 19.10.2018 №3085, від 19.10.2018 №3233, від 20.10.2018 №3086, від 20.10.2018 №3089, від 20.10.2018 №3091, від 22.10.2018 №3113, від 22.10.2018 №3090, від 23.10.2018 №3258.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення 3% річних у сумі 2 867,14 грн. за період з 22.09.2018 по 26.03.2019 (по кожному акту окремо) та інфляційні втрати у сумі 13 366,75 грн. за період з жовтня 2018 по березень 2019 (по кожному акту окремо).

Враховуючи наявність прострочення виконання грошового зобов`язання, місцевий господарський суд дійшов до висновку про задоволення вимог щодо стягнення 3% річних у сумі 2 867,14 грн. та інфляційних втрат у сумі 11 779,35 грн. (за результатами здійсненого перерахунку).

Апелянт (Товариство з обмеженою відповідальністю "Корса") не погоджується із таким висновком місцевого господарського суду, посилаючись на те, що в матеріалах справи відсутні докази надання позивачем відповідачу рахунку, акту, оригіналів товарно-транспортних накладних і реєстрації податкових накладних, тому, відповідно до статті 538 Цивільного кодексу України, статті 220 Господарського кодексу України та пункту 5.6 договору, строк оплати за заявлені послуги не настав, відповідно відсутнє просточення виконання грошового зобов`язання.

Позивач вважає безпідставними такі доводи відповідача, посилаючись на те, що без отримання вказаних документів не були б підписані акти приймання-виконання наданих послуг; окрім того, в платіжних дорученнях про часткову оплату наданих послуг є посилання на рахунки, які співпадають із реквізитами актів приймання-передачі.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі щодо ненадання рахунку, який є підставою для здійснення оплати, не приймаються до уваги апеляційним господарським судом.

За приписами статті 613 Цивільного кодексу України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Рахунок є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти, і не є первинним бухгалтерським документом.

Договір, укладений між позивачем та відповідачем, містить умови щодо строку та порядку оплати, а також необхідні реквізити сторін, що свідчить про можливість виконання своїх зобов`язань відповідачем.

Ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні статті 613 Цивільного кодексу України, тому наявність або відсутність рахунку не звільняє відповідача від обов`язку з оплати виконаних робіт (наданих послуг).

Окрім того, в кожному акті надання послуг міститься як посилання на договір №1408/18 від 14.08.2018 так і на номер та дату рахунків, які, зокрема, зазначені в призначенні платежу у платіжних дорученнях про часткову оплату наданих послуг, що спростовує доводи апелянта (відповідача) про неотримання рахунків.

Оскільки умовами договору передбачена оплата за надані послуги протягом 14 банківських днів від дати складання сторонами акту, відповідач не звертався із вимогою про тлумачення умов договору щодо поняття "банківські дні", в матеріалах справи відсутні будь-які заперечення щодо правильності визначення дати та періоду прострочення, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта (відповідача) про те, що місцевим господарським судом не зазначено, яким чином здійснювався розрахунок банківських днів.

Щодо посилання апелянта (відповідача) на неправильне тлумачення пункту 5.6 договору, яким визначений строк проведення розрахунків за надані послуги 14 (чотирнадцять) банківських днів від дати складання сторонами акту, з урахуванням положень пункту 5.5 цього договору, апеляційний господарський суд зазначає, що в пункті 5.5 договору, зокрема, передбачено, що невиконання хоча б однієї з умов, визначених вище, є підставою для збільшення строку оплати за послуги, пропорційно строку, протягом якого не були виконані всі визначені в цьому пункті договору умови, без застосування проти замовника будь-яких штрафних санкцій (пункт 5.5 договору).

Між тим, в цьому пункті (пункті 5.5 договору), який є окремим пунктом, а не підпунктом договору, не міститься жодних умов, які необхідно виконати виконавцю; щодо виконання позивачем пункту 5.4 договору слід зазначити, що відсутність реєстрації спірних податкових накладних сростована поданими позивачем доказами; щодо передачі позивачем оригіналів супровідних документів апеляційний господарський суд погоджується з доводами позивача стосовно підписання Товариством з обмеженою відповідальністю "Корса" товарно-транспортних накладних та актів надання послуг без зауважень, що спростовує доводи апелянта (відповідача) про неотримання оригіналів супровідних документів.

За таких обставин апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за надані послуги, а також пені, 3% річних та інфляційних втрат за прострочення оплати за надані послуги.

Відповідно до частини 2 статті 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність.

Згідно частини 1 статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з частиною 2 статті 217 та частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до пункту 7.13 договору у випадку затримки оплати перевізник має право вимагати від замовника пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожну добу затримки оплати.

Позивачем нарахована та заявлена до стягнення пеня у сумі 34 368,66 грн. за період з 22.09.2018 по 26.03.209 (по кожному акту окремо).

Місцевий господарський суд відмовив у задоволенні вимог про стягнення пені, посилаючись на те, що визначивши у договорі розмір пені у розмірі подвійної облікової ставки, сторони фактично не визначили такий розмір, оскільки не узгодили розмір облікової ставки, який слід брати до уваги при нарахуванні пені (на момент укладення договору, на момент проведення нарахувань, чи ставки, яка діяла у період прострочення тощо).

Апелянт (Товариство з обмеженою відповідальністю "Стрільчук Транс") вважає, що місцевим господарським судом такий висновок зроблений без урахування приписів частини 2 статті 343 Господарського кодексу України та статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань". Окрім того, вказує, що яким би способом не визначався у договорі розмір пені, він не може перевищувати той розмір, який встановлений законом як граничний, тобто за прострочення платежу за договором може бути стягнута пеня у розмірі не більше подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діяла у період прострочення, тобто сторони у договорі не могли встановити інший розмір пені.

Згідно з частиною 2 статті 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань").

Таким чином, договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань врегульовано Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".

За таких обставин апеляційний господарський суд погоджується із доводами апелянта (позивача) про те, що яким би способом не визначався в договорі розмір пені, він не може перевищувати той розмір, який установлено законом як граничний, тобто за прострочення платежу за договором може бути стягнуто лише пеню, сума якої не перевищує ту, що обчислено на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України.

Окрім того, облікова ставка встановлюється на основі комплексного аналізу та прогнозу макроекономічного, монетарного та фінансового розвитку, підготовленого Національним банком (пункт 7 Положення про основи процентної політики Національного банку України), тобто не є сталою величиною, а змінюється, в тому числі й шляхом збільшення, тому сторони позбавлені можливості передбачити конкретний розмір облікової ставки Національного Банку України.

Приймаючи до уваги, що сторонами фактично визначений розмір пені подвійна облікова ставка Національного банку України, однак враховуючи, що облікова ставка не є сталою величиною, а змінюється Національним банком України, частиною 2 статті 343 Господарського кодексу України та статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" встановлено, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, як і було здійснено нарахування позивачем (а.с. 114-115, том 1), апеляційний господарський суд погоджується із доводами Товариства з обмеженою відповідальністю "Стрільчук Транс" про безпідставність відмови місцевим господарським судом у задоволенні пені в сумі 34 368,66 грн.

Доводи відповідача про відсутність прострочення виконання зобов`язання з оплати наданих послуг відхиляються апеляційним господарським судом з підстав, зазначених вище, на спростування цих же доводів стосовно нарахування 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта (відповідача), наведені в обґрунтування апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача 90 500 грн. 00 коп. заборгованості, 11 779 грн. 35 коп. інфляційних втрат, 2 867 грн. 14 коп. 3% річних та 3 643 коп. грн. 45 коп. без змін, а апеляційної скарги відповідача - без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд погоджується із доводами апелянта (позивача), наведеними в обґрунтування апеляційної скарги, та вбачає підстави для скасування рішення місцевого господарського суду про відмову у стягненні пені у сумі 34 368,66 грн. з прийняттям нового рішення в цій частині про стягнення з відповідача на користь позивача пені у сумі 34 369,66 грн.

У зв`язку із скасуванням рішення про відмову у стягненні пені та прийняття нового про стягнення з відповідача на користь позивача пені у сумі 34 369,66 грн., витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви підлягають перерозподілу пропорційно розміру задоволених вимог, а саме стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати по сплаті судового збору за подання позову у сумі 515,53 грн.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційних скарг покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю "Корса".

При цьому апеляційний господарський суд враховує, що при поданні апеляційної скарги Товариством з обмеженою відповідальністю "Стрільчук Транс" надмірно сплачений судовий збір у сумі 3 391,50 грн., тому з Товариства з обмеженою відповідальністю "Корса" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Стрільчук Транс" підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 2 881,50 грн.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Оскільки станом на час розгляду справи в матеріалах справи відсутнє клопотання про повернення судового збору особи, яка його сплатила (Товариства з обмеженою відповідальністю "Стрільчук Транс"), судовий збір апеляційним господарським судом під час прийняття постанови не повертається, що не перешкоджає зверненню стороною до суду із відповідною заявою.

З огляду на викладене та керуючись ст. 129, ст. 277, ст. 282, ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Корса" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.07.2019 у справі №904/1809/19 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Стрільчук Транс" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.07.2019 у справі №904/1809/19 задовольнити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.07.2019 у справі №904/1809/19 в частині відмови у стягнені пені у сумі 34 368,66 грн. та судового збору у сумі 515,53 грн. скасувати.

Прийняти в цій частині нове рішення.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Корса" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Стрільчук Транс" пеню у сумі 34 368,66 грн. та витрати по сплаті судового збору за подання позову у сумі 515,63 грн., про що видати наказ.

В решті рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.07.2019 у справі №904/1809/19 залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Корса" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Стрільчук Транс" витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 2 881,50 грн., про що видати наказ.

Видачу наказів відповідно до статті 327 Господарського процесуального кодексу України на виконання цієї постанови доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту до Верховного Суду.

(Повний текст постанови складений 31.10.2019).

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя І.Л. Кузнецова

Суддя Л.П. Широбокова