ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року Справа № 902/1022/17

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Розізнана І.В. , суддя Мельник О.В.

секретар судового засідання Дика А.І.,

представники учасників справи:

позивача- Максимчук А.І.;

відповідача 1- не з`явився;

відповідача 2- не з`явився;

третьої особи 1- не з`явився;

третьої особи 2- не з`явився;

третьої особи 3- не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення господарського суду Вінницької області від 27.04.2018р., повний текст якого складено 27.04.2018р., у справі №902/1022/17 (суддя Нешик О.С.)

за позовом Приватного підприємства «Мега-Гранд КФТ» м.Вінниця

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоальянс-Стар» м.Вінниця

2. Вінницької районної державної адміністрації у Вінницькій області м.Вінниця

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів -

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Віра» м.Київ

2. ОСОБА_1 м.Вінниця

3. Подільська районна в місті Києві державна адміністрація

про визнання недійсним та скасування рішення загальних зборів,-

У листопаді 2017 року Приватне підприємство «Мега-Гранд КФТ» (надалі в тексті - Підпри-ємство) звернулося до господарського суду Вінницької області із позовом про визнання недійсним та скасування рішення з другого питання порядку денного загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоальянс-Стар» (надалі в тексті - Товариство), оформленого про-токолом №5 від 20.04.2010р.(т.1, арк.справи 4-8).

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 17.11.2017р. порушено провадження у справі №902/1022/17 та залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостій-них вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Віра» (надалі в тексті - ТзОВ «Віра») та ОСОБА_1 .(т.1, арк.справи 1-3).

Ухвалою від 27.02.2018р. судом прийнято до розгляду заяву Підприємства про збільшення позовних вимог від 09.02.2018р. щодо скасування державної реєстрації змін до установчих доку-ментів ТзОВ «Віра», проведену державним реєстратором Вінницької районної державної адмініст-рації у Вінницькій області Стиран Н.Л. та залучено співвідповідачем до участі у справі №902/1022/ 17 Вінницьку районну державну адміністрацію у Вінницькій області, а також залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні Від-повідача - Подільську районну в місті Києві державну адміністрацію.(т.2, арк.справи 1-5, 29-33).

За наслідками розгляду справи, господарського суду Вінницької області рішенням від 27.04. 2018р. у справі №902/1022/17 частково задоволено позов. Визнано недійсною здійснену державним реєстратором юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Вінницької районної державної адміні-страції у Вінницькій області Стиран Наталією Леонідівною державну реєстрацію змін до установчих документів ТзОВ «Віра», про що у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 23.04.2010р. внесено (вчинено) запис (реєстраційну дію) за №5001151 «Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи; зміна складу або інформації про засновників». Зобов`язано скасувати державну зазначену реєстрацію змін до установчих документів ТзОВ «Віра» (). У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.(т.2, арк.справи 85-97).

Не погоджуючись із рішенням господарського суду Вінницької області від 27.04.2018р. у справі №902/1022/17 адвокат Січевлюк В.А. (представник третьої особи ОСОБА_1) подав скаргу до Північно-західного апеляційного господарського суду, в якій просить відк-рити апеляційне провадження та задовольнити апеляційну скаргу, змінити процесуальний статус ОСОБА_1 з третьої особи на відповідача (співвідповідача) у справі. Крім того, просить апеля-ційний суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності та відмовити у задоволені позов-них вимог, скасувати рішення господарського суду Вінницької області від 27.04.2018р. у даній справі №902/1022/17 та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.(т.2, арк. справи 137-143).

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ні Скаржнику, ні його адвокату не було відомо про існування судового провадження у справі №902/1022/17. Разом з тим, оскільки на момент при-йняття загальними зборами оскаржуваного рішення, Позивач не був учасником ТзОВ «Автоальянс-Стар» - він не має права на подання такої позовної заяви, а його позовні вимоги не можуть бути задоволені. Також, на переконання Скаржника - оскільки Позивач не з`явився у судові засідання 17.04.2018р. та 27.04.2018р. та не подав суду ані заяви про розгляд справи за його відсутності, ані пояснень поважності причин неявки у судове засідання, то виникла підстава для залишення позов-ної заяви без розгляду, яку суд повинен був застосувати одразу у судовому засіданні ще 17.04.2018р., з огляду на імперативний характер даної норми. Не зробивши цього, суд, на думку Скаржника, грубо порушив норми процесуального права. У свою чергу, вважає, що повернення поштових відп-равлень, адресованих ОСОБА_1 з підстави «закінчення терміну зберігання» не може вважатися належним повідомленням особи. Таким чином, суд не вжив належних заходів для повідомлення ОСОБА_1 про судове провадження у справі №902/1022/17 та безпідставно здійснив розгляд спра-ви за його відсутності, позбавивши апелянта можливості захистити свої права та інтереси, а також свідчить про порушення судом принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а також змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні пе-ред судом їх переконливості, як основних засад судочинства, тому дане судове рішення має бути скасоване. Процесуальний статус ОСОБА_1 у даній справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача не відповідає дійсній суті його проце-суальної ролі, адже зміст позовних вимог у даній справі по суті спрямований на позбавлення ОСОБА_1 права власності на частку у статутному капіталі TзOB «Віра», а тому ОСОБА_1 повинен брати участь у справі №902/1022/17 у статусі відповідача (співвідповідача), оскільки саме його майнові права будуть змінені у разі задоволення позовних вимог. Оскільки Позивач заявляє позовні вимоги про скасування рішення загальних зборів, а також, як наслідок, скасування реєстраційних дій, то вимога про скасування реєстраційних дій є похідною від основної вимоги про скасування рішення загальних зборів учасників товариства. Судом було відмовлено у задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства, то, відповідно, і не існує підс-тави для задоволення похідної позовної вимоги. ОСОБА_1 був позбавлений можливості взяти участь у розгляді справи №902/1022/17, то він не мав можливості заявити клопотання про застосу-вання судом наслідків спливу строку позовної давності, а тому вважає за доцільне здійснити це у суді апеляційної інстанції.(т.2, арк.справи 137-143).

На підтвердження повноважень адвоката до апеляційної скарги додано ордер КВ №767828 від 25.04.2019р. та витяг із угоди про надання правової допомоги 319-05/2014 від 19.05.2014р., підписаний ОСОБА_1 та Січевлюком В.А. , а також копію свідоцтва на право зайняття адвокат-ською діяльністю №1185 від 23.06.1998р.(т.2, арк.справи 164-166).

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.06.2019р. закрито апе-ляційне провадження у справі №902/1022/17 за скаргою ОСОБА_1 (т.2, арк.справи 220-222).

Однак, постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського су-ду від 03.09.2019р. ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.06.2019р. про закриття апеляційного провадження у справі №902/1022/17 скасовано та направлено справу для продовження розгляду апеляційної скарги до апеляційного суду.(т.3, арк.справи 70-77).

Ухвалюючи постанову Касаційний господарський суд зазначив, що суд апеляційної інстан-ції не зважаючи на заперечення Січевлюка В.А. щодо справжності підпису ОСОБА_1 на заяві, не вчинив будь-яких дій з метою з`ясування того чи була підписана вказана заява саме ОСОБА_1 .

На підставі постанови Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.09. 2019р. ухвалою від 25.09.2019р. відкрито апеляційне провадження у справі №902/1022/17 за скар-гою представника ОСОБА_1 адвоката Січевлюка В.А.(т.3, арк.справи 80).

При цьому, відкриваючи провадження у справі №902/1022/17 колегія суддів Північно-захід-ного апеляційного господарського суду виходила з того, що згідно витягу з угоди про надання пра-вової допомоги №19-05/2014 від 19.05.2014р.(надалі в тексті - Угода) - ОСОБА_1 уповноважує Січевлюка Володимира Антоновича бути представником, зокрема у всіх судових уста-новах України (районних судах, міжрайонних судах, господарських судах, адміністративних су-дах, в апеляційних судах та касаційних судах з усіма необхідними для того повноваженнями, які надано законом), до витягу з угоди додано оригінал ордеру серія КВ №767828 від 25.04.2019р., в якому вказано, що ОСОБА_1 уповноважує Січевлюка Володимира Антоновича представляти інтереси у Північно-західному апеляційному господарському суді. Угода діє протя-гом 15 років з дня укладення, тобто до 18 травня 2029 року включно.

Матеріали справи містять нотаріально посвідчену 26.06.2019р. заяву ОСОБА_1 зі змісту якої вбачається, ОСОБА_1 підтверджує, що АО «Арсенал» його голова адвокат Січевлюк В.А. та інші працівники об`єднання добросовісно та належним чином виконують зобов`язання, передбаче-ні зазначеною угодою, та користуються повною довірою. Претензій чи зауважень стосовно предс-тавлення інтересів в судах, органах державної влади, місцевого самоврядування перед юридичними чи фізичними особами до об`єднання, голови об`єднання чи інших працівників об`єднання немає. Жодних документів на розірвання чи інше припинення Угоди, а також втрати довіри до представ-ників, які діють на її підставі - ОСОБА_1 не підписував, не подавав та не має наміру цього робити на майбутнє. Просить вважати АО «Арсенал», включаючи його голову адвоката Січевлюка В.А., інших адвокатів його об`єднання його представниками у судах усіх спеціалізацій, рівнів протягом строку дії Угоди до 19.05.2029р. Обмежень повноважень стосовно представництва за Угодою не було встановлено та не передбачалося робити це на майбутнє. Представники не потребують жод-ного попереднього чи наступного схвалення чи доручення з боку ОСОБА_1 при виконанні ними зобов`язань та здійснення представницьких повноважень, передбачених Угодою. Документи (зая-ви, клопотання, листи тощо), які були чи будуть подані всупереч змісту цієї заяви, є підробленими. З цієї причини просить їх не приймати до уваги (на розглядати).(т.3, арк.справи 21).

Жодних доказів відкликання зазначеної нотаріально посвідченої заяви матеріали справи не містять. Будь-які інші відомості щодо припинення чинності Угоди відсутні.

Враховуючи зазначені обставини, у колегії суддів Північно-західного апеляційного госпо-дарського суду відсутні підстави вважати адвоката Січевлюка В.А. неуповноваженим представни-ком, немає жодних підстав та сумнівів вважати повноваження Січевлюка В.А. припиненими.

Тому з огляду на скасування Верховним Судом ухвали від 20.06.2019р. про закриття провад-ження та наявність заперечень адвоката щодо заяви підписаної від імені ОСОБА_1 20.05.2019р., колегія суддів вважає всі процесуальні документи (апеляційну скаргу, клопотання) підписані саме адвокатом Січевлюком В.А. такими, що підлягають розгляду.

15.10.2019р. в системі «Електронний суд» та 16.10.2019р. поштою надійшло клопотання ад-воката Скаржника Січевлюка В.А. про відкладення розгляду справи через його участь в судовому засіданні іншого суду.(т.3, арк.справи 91-96, 97-104).

У судовому засіданні апеляційної інстанції 17.10.2019р. представник Позивача заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги та надав свої пояснення.

Колегія суддів у судовому засіданні відхилила клопотання про відкладення, з огляду на те, що апеляційне провадження у справі порушене за скаргою саме ОСОБА_1 При цьому, відкладен-ня розгляду справи є правом і прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судово-му засіданні. Відтак, неявка учасника судового процесу в судове засідання за умови належного пові-домлення сторони про час і місце розгляду його позову, не є підставою для відкладення. Норми чинного законодавства не обмежують представництво сторін конкретними особами, відтак, у Адво-катського об`єднання «Арсенал» за умовами Угоди була можливість забезпечити участь іншого представника, для захисту своїх прав, при розгляді даної справи або ж заявити клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Інші учасники справи явку своїх уповноважених представників у судове засідання апеля-ційної інстанції 17.10.2019р. не забезпечили.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши представника, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням загальних зборів, оформлених протоколом №1 від 11.09.2003р. створено ТзОВ «Віра», що вбачається із статуту товариства.(т.1, арк.справи 182, 209). В свою чергу, Товариство з обмеженою відповідальністю «Автоальянс-Стар» () створено рішенням установчих зборів учасників від 24.02.2010р., оформлених протоко-лом №1 і зареєстроване в реєстрі за №515 за наслідками проведення процедури реорганізації у фор-мі виділу з ПП «Мега-Гранд КФТ» на підставі рішенням власника ПП «Мега-Гранд КФТ» №17/12-2009/1-В від 17.12.2009р. про створення ТзОВ «Автоальянс-Стар» () за резу-льтатами реорганізації у формі виділу з ПП «Мега-Гранд КФТ» зі статутним капіталом у розмірі 344 900 грн. шляхом передання активів та пасивів (майна, прав та обов`язків, в тому числі стосовно кредиторів і боржників) ПП «Мега-Гранд КФТ» та передання у власність засновника (учасника) ТзОВ «Автоальянс-Стар» частки у статутному капіталі в розмірі 100% ОСОБА_9 ; затвердження статут товариства та здійснення державну реєстрації в порядку, вста-новленому чинним законодавством та обрання головою товариства ОСОБА_9 (т.1, арк.спра-ви 54-55).

Із розподільчого балансу вбачається, що належні ПП «Мега-Гранд КФТ» активи у ТзОВ «Ві-ра» в розмірі 3 346 671 грн. перейшли до ТзОВ «Автоальянс-Стар».(т.1, арк.справи 56-58).

Матеріали справи свідчать, що 19.04.2010р. відбулась реєстрація змін до установчих доку-ментів ТзОВ «Віра» згідно протоколу загальних зборів №6 від 12.03.2010р., статут зареєстровано в новій редакції, згідно п.п.1.2 якого його учасниками (засновниками) стали:

- ТзОВ «Автоальянс-Стар» з часткою 3 346 671 грн, що дорівнює 99,6%;

- громадянин ОСОБА_10 з часткою 0,3%;

- громадянин ОСОБА_11 з часткою 0,1%.(т.1, арк.справи 172-175).

Як вбачається з матеріалів справи, загальними зборами учасників ТзОВ «Автоальянс-Стар» від 20.04.2010р., оформленими протоколом №5, вирішено про добровільний вихід ТзОВ «Авто-альянс-Стар» зі складу учасників ТзОВ «Віра»; здійснити відступлення належної товариству частки в статутному капіталі ТзОВ «Віра» розміром 99,6% громадянину ОСОБА_1 ; виконавчому органу ТзОВ «Автоальянс-Стар» в особі директора надано дозвіл та всі необхідні пов-новаження для виконання дій щодо відступлення вищевказаної частки в статутному капіталі. У за-гальних зборах взяв участь громадянин України ОСОБА_9 з часткою у статутному капіталі товариства у розмірі 344 900 грн, що складає 100% від загального розміру ста-тутного капіталу.(т.1, арк.справи 18).

Матеріали справи свідчать, що 23.04.2010р. державним реєстратором юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Вінницької районної державної адміністрації у Вінницькій області була здійснена державна реєстрація змін до установчих документів ТзОВ «Віра», про що до Єдиного дер-жавного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено (вчинено) запис (реєстраційну дію) за №5001151 від 23 квітня 2010 року «Державна ре-єстрація змін до установчих документів юридичної особи; зміна складу або інформації про заснов-ників».(т.1, арк.справи 208-227).

Відтак, внаслідок зазначених реєстраційних дій учасниками ТзОВ «Віра» станом на 23.04. 2010р. вважалися: громадянин України ОСОБА_1 з часткою у розмірі 3 346 671 грн., що складає відповідно 99,6% від загального розміру статутного капіталу; громадянин Украї-ни ОСОБА_10 з часткою у розмірі 11 620 грн., що складає відповідно 0,3% від загального розміру статутного капіталу та громадянин України ОСОБА_11 з час-ткою у розмірі 4 440 грн., що складає відповідно 0,1% від загального розміру статутного капіталу.

Матеріалами справи стверджено, що рішенням загальних зборів ТзОВ «Автоальянс-Стар», оформленими протоколом №2/2-11 від затверджено вихід зі складу учасників ОСОБА_9 у зв`язку з передачею його частки у статутному капіталі Товариства в розмірі 100%, що становить 344 900 грн., на користь ОСОБА_12 в повному обсязі, на підста-ві поданої заяви від 26.02.2011р. та про прийняття до складу товариства ОСОБА_12 (т.1, арк.справи 79, 80, 134).

Крім того, матеріали справи містять укладений ОСОБА_12 та ПП «Мега-Гранд КФТ» договір від 23.05.2017р. №23-05/2017 купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю, за умовами п.1.1 якого, продавець передає частку у ста-тутному капіталі ТзОВ «Автоальянс-Стар», а покупець приймає у власність та зобов`язується опла-тити названу частку. Згідно п.1.3.1 та п.1.3.2 розмір частки в грошовому еквіваленті становить 344900 грн, що становить 100% загального розміру статутного капіталу товариства.(т.1, арк.справи 135).

На загальних зборах учасників ТзОВ «Автоальянс-Стар», оформлених протоколом №2017/1 від 23.05.2017р. у зв`язку з набуттям права власності на частку у статутному капіталі Товариства, згідно договору №23-05/2017 купівлі-продажу від 23.05.2010р. вирішено прийняти (включити) до складу учасників ТзОВ «Автоальянс-Стар» юридичну особу ПП «Мега-Гранд КФТ»; виключити зі складу товариства Зубова Віктора Івановича; частку ОСОБА_12 у статутному капіталі ТзОВ «Авто-альянс-Стар» 344900 грн. (100%), відступлену (продану) ним на користь ПП «Мега-Гранд КФТ» розподілити на користь останнього; розподілити статутний капітал ТзОВ «Автоальянс-Стар», зат-вердити новий склад Товариства та розподілити розмір їх часток наступним чином: ПП «Мега-Гранд КФТ» 344 900 грн., що становить 100% загального розміру статутного капіталу Товариства; внести зміни до статуту та до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підп-риємців та громадських формувань щодо відомостей про ТзОВ «Автоальянс-Стар» та його учас-ників.(т.1, арк.справи 117-118).

У зв`язку із встановленням факту безпідставної перереєстрації частки у статутному капіталі ТзОВ «Віра» із ТзОВ «Автоальянс-Стар» на громадянина ОСОБА_1 Однак, станом на час прий-няття оспорюваного рішення і на даний час, жодного правочину щодо відступлення такої частки відповідачем на користь ОСОБА_1 укладено не було, докази виконання такого правочину (пере-дача частки, її оплата тощо) відсутні. Первинні бухгалтерські документи щодо такої передачі (пе-реходу, відступлення частки) також не складалися, ПП «Мега-Гранд КФТ» звернулося до суду із позовом (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) про визнання недійсним та скасу-вання рішення з другого питання порядку денного загальних зборів учасників Товариства, оформ-леного протоколом №5 від 20.04.2010р. та скасування державної реєстрації змін до установчих документів Товариства з обмеженою відповідальністю «Віра».

Як зазначалося вище, рішенням від 27.04.2018р. у справі №902/1022/17 господарський суд Вінницької області позовні вимоги задоволив частково.(арк.справи 184-188).

Перевіривши додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального пра-ва, апеляційний суд вважає, що скарга безпідставна і не підлягає задоволенню з огляду на нас-тупне:

Статтею 15 Цивільного кодексу України (надалі в тексті - ЦК України) закріплено право кож-ної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту права встановлені статтею 16 ЦК України та статтею 20 Господарського кодексу України (надалі в тексті - ГК України).

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими ак-тами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 167 ГК України, корпоративні права - це права особи, частка якої виз-начається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (ди-відендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Предметом даного спору є визнання недійсним рішення загальних зборів та скасування державної реєстрації таких змін.

При цьому, враховуючи, що спірні правовідносини виникли у 2010 року, колегія суддів розг-лядає спір керуючись нормами цивільного законодавства чинними на той час - Глава 8 Цивільного кодексу України, Закон України «Про господарські товариства» (надалі в тексті - Закон), Глава 18 Господарського кодексу України, а також зважаючи на корпоративний характер спору - положен-нями Статуту ТзОВ «Автоальянс-Стар».

Так, з оспорюваного рішення загальних зборів ТзОВ «Автоальянс-Стар» від 20.04.2010р., оформленого протоколом №5 вбачається, що у зв`язку з добровільним виходом ТзОВ «Автоаль-янс-Стар» зі складу учасників ТзОВ «Віра» здійснено відступлення громадянину ОСОБА_1 на-лежної Товариству частки в статутному капіталі ТзОВ «Віра» розміром 99,6% (т.1, арк.справи 18).

Переглядаючи оскаржуване рішення колегія суддів зауважує, що рішення загальних зборів учасників товариства є актом ненормативного характеру (індивідуальним актом), тобто офіційним письмовим документом, який породжує певні правові наслідки, що спрямовані на регулювання господарських відносин і має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

Відповідно до Цивільного кодексу України та Закону України «Про господарські товарист-ва» - учасник товариства з обмеженою відповідальністю чи товариства з додатковою відповідальніс-тю вправі у будь-який час вийти з товариства незалежно від згоди інших учасників та самого това-риства.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про господарські товариства» учасники товариства ма-ють право: брати участь в управлінні товариством в порядку, визначеному установчими зборами; брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди); вийти в уста-новленому порядку з товариства; одержувати інформацію про діяльність товариства; здійснити від-чуження часток у статутному капіталі або цінних паперів. Учасники можуть мати також інші права, передбачені законодавством і установчими документами товариства.

Зважаючи на положення ст.167 ГК України та ст.58, 60 Закону - підставами для визнання не-дійсними рішень загальних зборів учасників (акціонерів, членів) юридичної особи можуть бути: невідповідність рішень загальних зборів нормам законодавства; порушення вимог закону та/або ус-тановчих документів під час скликання та проведення загальних зборів; позбавлення учасника (ак-ціонера, члена) юридичної особи можливості взяти участь у загальних зборах.

Для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера) товариства. Якщо за ре-зультатами розгляду справи факт такого порушення не встановлено, господарський суд не має під-став для задоволення позову.

Згідно із ч.ч. 1-3 ст.147 ЦК України та ст.53 Закону (в редакції, чинній на час прийняття ос-порюваних рішень) - учасник товариства з обмеженою відповідальністю мав право продати чи ін.-шим чином відступити свою частку (її частину) у статутному капіталі одному або кільком учасникам цього товариства. Відчуження учасником товариства з обмеженою відповідальністю своєї частки (її частини) третім особам допускається, якщо інше не встановлено статутом товариства.

Учасники товариства користуються переважним правом купівлі частки (її частини) учасника пропорційно до розмірів своїх часток, якщо статутом товариства чи домовленістю між учасниками не встановлений інший порядок здійснення цього права. Купівля здійснюється за ціною та на ін.-ших умовах, на яких частка (її частина) пропонувалася для продажу третім особам.

Якщо учасники товариства не скористаються своїм переважним правом протягом місяця з дня повідомлення про намір учасника продати частку (її частину) або протягом іншого строку, ус-тановленого статутом товариства чи домовленістю між його учасниками, частка (її частина) учас-ника може бути відчужена третій особі. Частка учасника товариства з обмеженою відповідальністю може бути відчужена до повної її сплати лише у тій частині, в якій її уже сплачено.

Таким чином, положеннями чинного законодавства передбачені спеціальні обмеження щодо переходу права на частку у статутному капіталі в залежності від правового статусу її набувача.

Так, перехід права власності на частку в статутному капіталі товариства з обмеженою відпо-відальністю від одного учасника до іншого учасника цього товариства може відбуватись як шляхом її продажу на підставі цивільно-правових угод, так і шляхом відступлення її іншим чином, зокрема шляхом складання відповідної заяви. У такому випадку перерозподіл часток у статутному капіталі товариства фіксується рішенням зборів його учасників.

Водночас перехід права власності на частку в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю до третьої особи, яка не є учасником цього товариства, можливий лише шляхом її відчуження на підставі окремих цивільно-правових угод (купівля-продаж, міна, дарування) та лише в разі, якщо це не заборонено статутом товариства.

Оцінюючи факт наявності або відсутності порушення права або охоронюваного законом ін-тересу Позивача, на захист яких подано позов, а також доводи Позивача, колегія суддів погоджу-ється із висновком суду першої інстанції, що рішення учасників від 20.04.2010р., оформлене прото-колом №5, є виключно односторонніми актами та носять декларативний характер стосовно відступ-лення частки третій особі та свідчать лише про наміри їх відчуження (відступлення) і не можуть породжувати корпоративних прав у позивача та ОСОБА_1 , оскільки не відповідають встановле-ному порядку відчуження часток на користь нових учасників.

Відтак, рішення зборів Відповідача з другого питання порядку денного, яке формлене прото-колом №5 від 20.04.2010р., не є правочином про відступлення частки у статутному капіталі ТзОВ «Віра». За своєю правовою природою - рішення є актом органу юридичної особи, а не правочином, а тому до нього не можуть застосовуватися відповідні положення ЦК України про правочини, дого-вір, купівлю-продаж, тощо.

При цьому, рішення загальних зборів учасників (акціонерів, членів) та інших органів юри-дичної особи не є правочинами у розумінні статті 202 ЦК України. До цих рішень не можуть зас-тосовуватися положення статей 203 та 215 ЦК України, які визначають підстави недійсності право-чину, і, відповідно, правові наслідки недійсності правочину за статтею 216 ЦК України.

Разом з тим, рішення загальних зборів учасників ТзОВ «Автоальянс-Стар» щодо відступ-лення належної Товариству частки в статутному капіталі ТзОВ «Віра» - нормам законодавства, зо-крема, Закону України «Про господарські товариства» не суперечить.

Колегія суддів вважає, що спорюване рішення в розумінні закону не є самостійною підставою для переходу (виникнення) права власності на частку в статутному капіталі товариства, оскільки для фактичного відступлення (переходу, передачі) частки у статутному капіталі товариства з обме-женою відповідальністю, у зв`язку з переходом права власності на неї від однієї особи до іншої, не-обхідні достатні правові підстави.

Так, відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності на майно набувається на підста-вах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обо-в`язків. Правочин має вчиняться у формі, встановленій законом.(ст.ст. 202, 203 ЦК України).

Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Односто-роннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою: крім правочинів, передбачених ч.1 ст.206 цього Кодексу.

Частинами 1 та 2 статті 147 ЦК України встановлено, що учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право продати чи іншим чином відступити свою частку (її частину) у статут-ному капіталі одному або кільком учасникам цього товариства. Відчуження учасником товариства своєї частки третім особам допускається, якщо інше не встановлено статутом. Відповідно до п.4.6, 4.6.1 Статуту товариства засновник має право продати чи іншим чином уступити свою частку (її частину) у статутному фонді одному або кільком засновникам товариства, або за згодою засновни-ків - третій особі.

Перехід права власності на частку (її частину) можливий на підставі договорів купівлі-прода-жу, міни, дарування, внесення до статутного капіталу (складеного капіталу) інших господарських товариств.

Перехід частки учасника товариства до третьої особи є господарською операцією, яка має оформлятися відповідними первинними грошовими документами або актом прийняття товарист-вом майна в рахунок формування статутного капіталу та відображатися у бухгалтерському обліку.

Відповідно до ч.3 ст.29 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізик-них осіб-підприємців» право власності на частку має бути підтверджено документально: заявою, договором, іншим документом про перехід чи передачу частки учасника у статутному капіталі това-риства. Тобто, без підтвердження факту наявності корпоративного права, Позивач не може вимага-ти захисту корпоративного права в суді, посилаючись виключно на статут, його державну реєстра-цію, рішення загальних зборів «про дозвіл на передачу» частини часток третім особам та заяви учас-ників «про відступлення» частини часток.

Враховуючи зазначене і те, що частка 3 346 671 грн. у статутному капіталі ТзОВ «Віра», яка ТзОВ «Автоальянс-Стар» мала бути відступлена ОСОБА_1 , згідно прийнятого оскаржуваного рі-шення, правочин щодо її переходу чи передання (відчуження) мав бути укладений в обов`язковій письмовій формі, а з урахуванням вимог ч.3 ст.29 Закону України «Про державну реєстрацію юри-дичних осіб та фізичних осіб-підприємців» (в редакції, що діяла станом на 22.04.2010р.) і бути нота-ріально посвідчений.

Згідно ч.1 ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором (правочином) виникає з моменту фактичного передавання майна, якщо інше не встановлено договором або зако-ном.

Право власності на частку в статутному капіталі ТзОВ або ТДВ у третьої особи виникає з мо-менту укладання договору, якщо інше не встановлено домовленістю сторін (ст.363 ЦК України). На-буття права власності на частку в статутному капіталі надає третій особі право на вступ до ТзОВ.

Поняття «передання» майна визначено частинами 2, 3 статті 334 ЦК України. Ним вважаєть-ся не тільки фактичне вручення майна безпосередньо набувачеві, перевізникові або організації зв`язку для відправлення набувачеві, а також вручення коносамента або іншого товарно-розпоряд-чого документа на майно. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному пос-відченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

При цьому, як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, відсутні докази укладення у визначеній законом формі правочину щодо відступлення відповідної частки у статутному капіталі ТзОВ «Віра» ОСОБА_1 , а тому і підстав для переходу права влас-ності на зазначену частку та її фактичної передачі від ТзОВ «Автоальянс-Стар» до ОСОБА_1 не було.

Разом з тим, протокол загальних зборів учасників є документом, який фіксує факт прийняття рішення загальними, і не є актом за змістом ст.20 ГК України. З огляду на це, протокол №5 від 20.04.2010р., за своєю правовою природою не є товарно-розпорядчим документом, що може здійс-нювати факт проведення відповідної господарської операції та передачі (переходу) майна (прав на ньому) від однієї особи до іншої, а лише засвідчує факт прийняття зборами відповідного рішення.

Такий протокол не може вважатися документом про перехід чи передання частки учасника у статутному капіталі товариства, що передбачений ч.3 ст.29 Закону України «Про державну реєст-рацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» (в редакції, що діяла станом на 22.04.2010р., оскільки засвідчує лише факт прийняття компетентним органом рішення про передачу.

Разом з тим, підстави для скасування оскаржуваного рішення загальних зборів учасників То-вариства від 20.04.2010р. відсутні, з огляду на те, що матеріали справи не містять належних дока-зів, зокрема, договорів, первинних бухгалтерських та інших документів, що свідчать про перехід чи фактичну передачу частки в статутному капіталі ТзОВ «Віра» від ТзОВ «Автоальянс-Стар» до ОСОБА_1 , відтак оскаржуване рішення є одностороннім актом, яке засвідчує лише про наміри відчужити (відступити) частки третій особі та про волевиявлення щодо передачі ОСОБА_1 . част-ки в статутному капіталі.

Тому правомірним, на переконання колегії суддів є висновок суду першої інстанції, що виз-нання недійсним та скасування рішення, прийнятого 20.04.2010р. загальними зборами учасників Товариства - не відновить порушеного права Позивача, оскільки оскаржуване рішення не створює для нього жодних прав чи обов`язків.

Разом з тим, розглядаючи вимогу про визнання недійсною та скасування державної реєстрації змін до установчих документів ТзОВ «Віра» () за №5001151 від 23.04.2010р. «Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи; зміна складу або інформації про засновників», колегія суддів зауважує, що згідно реєстраційної справи ТзОВ «Віра» державному реєстратору для проведення реєстраційної дії (державної реєстрації змін до ус-тановчих документів юридичної особи) надано відповідний перелік документів.

Так, 22.04.2010р. державний реєстратор Стиран Н.Л. засвідчила, що прийняла в числі іншого нотаріально засвідчену копію документа про перехід чи передання частки учасника у статутному капіталі товариства.

23.04.2010р. державним реєстратором здійснено державну реєстрацію змін до установчих документів ТзОВ «Віра», про що у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис (реєстраційну дію) №5001151 від 23.04.2010р. «Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи; зміна складу або інформації про засновників».

Частиною 3 статті 29 Закону України «Про державне реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» (в редакції від 11.02.2010р.) передбачено, що у разі внесення змін до установчих документів, які пов`язані із зміною складу засновників (учасників) юридичної особи, крім документів, які передбачені частиною першою цієї статті, додатково подає-ться - або копія рішення про вихід юридичної особи із складу засновників (учасників), завірена в установленому порядку, - або нотаріально засвідчена копія заяви фізичної особи про вихід зі скла-ду засновників (учасників), - або нотаріально засвідчена копія документа про перехід чи передання частки учасника у статутному капіталі товариства, - або нотаріально посвідчений договір про такий перехід чи передання, - або рішення уповноваженого органу юридичної особи про примусове вик-лючення засновника (учасника) зі складу засновників (учасників) юридичної особи, якщо це перед-бачено законом або установчими документами юридичної особи.

Натомість, рішенням загальних зборів ТзОВ «Автоальянс-Стар» від 20.04.2010р. здійснено відступлення належної Товариству частки в статутному капіталі ТзОВ «Віра» в розмірі 99,6% ОСОБА_1 . При цьому, зобов`язано виконавчий орган ТзОВ «Автоальянс-Стар» укласти та підписати від імені Товариства відповідні правочини щодо відступлення вищевказаної частки в статутному капіталі.

Таким чином, відбувся не вихід учасника з Товариства, а відчуження учасником Товарист-ва своєї частки третім особам.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що на підтвердження факту виходу учасника з Товариства державному реєстратору мав бути поданий нотаріально посвід-чений договір про такий перехід чи передання. Натомість всупереч ч.3 ст.29 Закону України «Про державне реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» (в редакції від 11.0.2010р.) - державний реєстратор вчинив запис про зміну засновника ТзОВ «Віра».

Переглядаючи рішення у даній справі, колегія суддів виходить з того, що у разі якщо предме-том спору є визнання недійсним рішення загальних зборів учас-ників (акціонерів) господарського товариства, а вимога до суб`єкта владних повноважень є похідною (зокрема, про державну реєстр-рацію припинення юридичної особи), такий спір є підвідомчим (підсудним) господарським судам.

Особа, яка вважає своє право чи інтерес порушеними через подання та внесення до ЄДР не-достовірних відомостей може вимагати їх захисту через корегування відомостей ЄДР та відобра-женні в ЄДР відповідних дійсних відомостей у спосіб, що забезпечить ефективне відновлення та захист її порушених прав та інтересів, зокрема, шляхом скасування запису в ЄДР (п.2 ч.1 ст.25 За-кону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадсь-ких формувань»).

Спір між учасниками юридичної особи або спір учасників юридичної особи з цією юридич-ною особою щодо скасування запису в ЄДР є корпоративним спором і підлягає вирішенню за пра-вилами господарського судочинства. При цьому, вимога про визнання неправомірними дій держав-ного реєстратора з внесення в ЄДР відомостей, щодо достовірності яких виник корпоративний спір, має похідний характер від корпоративного спору та залежить від наявності самого порушено-го права, яке підлягає захисту у ефективний спосіб. Аналогічна правова позиція відображена у пос-танові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018р. у справі №904/5857/17.

Так, відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізич-них осіб-підприємців та громадських формувань» Державна судова адміністрація України забезпе-чує передачу до Єдиного державного реєстру примірника судового рішення, яке тягне за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, судового рішення про арешт корпоративних прав та про заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій - у день набрання рішенням суду законної сили.

Відповідно до п.5 ст.14 названого Закону, направлення судових рішень, які тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, та про заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій здійснюється у порядку інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстр-ром та Єдиним державним реєстром судових рішень.

Таким чином скасування записів в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є належним способом захисту прав позивача.

Відтак, з огляду на недотримання державним реєстратором вимог з ч.3 ст.29 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» (в редакції від 11.0.2010р.), що спричинило порушення корпоративних прав Позивача, колегія суд-дів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність скасування державної реєст-рації змін до установчих документів ТзОВ «Віра», про що у Єдиному державному реєстрі юридич-них осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено (вчинено) запис (реєстра-ційну дію) за №5001151 від 23.04.2010р. «Державна реєстрація змін до установчих доку-ментів юридичної особи; зміна складу або інформації про засновників».

Звертаючись із апеляційною скаргою ОСОБА_1 наголошує, що його процесуальний статус повинен бути змінений на співвідповідача, тому відповідно до його заяви має бути застосовано нас-лідки пропуску Позивачем строку позовної давності.

Однак з огляду на відсутність жодних правочинів щодо набуття ОСОБА_1 частки у ста-тутному капіталі така вимога є надуманою і не підтвердженою ні доказами, ні жодними нормами законодавства.

Стаття 47 ГПК України передбачає можливість участі у справі кількох позивачів або відпові-дачів. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права або обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки.

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провад-ження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку пер-шого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не за-криваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених в частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подан-ня позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповіда-ча. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спо-чатку.(ст.48 ГПК України).

Учасниками справи також є треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Вони можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготов-чого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.(ст.50 ГПК України).

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог, мають процесуальні права та обов`язки, ус-тановлені статтею 42 ГПК. Вступ у справу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, не тягне за собою розгляду справи спочатку.

З огляду на відсутність жодних правочинів щодо набуття ОСОБА_1 частки у статутному капіталі - твердження щодо його процесуального становища як відповідача є надуманими і не підт-вердженими ні доказами, ні жодними нормами законодавства.

Стосовно строку позовної давності, колегія суддів зазначає таке. Статтею 267 ЦК України пе-редбачена можливість застосування позовної давності, у тому числі й спеціальної, лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом. Сплив строку позовної давності, про зас-тосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові; якщо суд визнає поваж-ними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.1 ст.32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення.

В той же час, у суді апеляційної інстанції заявити про сплив позовної давності може сторона у спорі, яка доведе неможливість подання відповідної заяви в суді першої інстанції, зокрема у разі, якщо відповідну сторону не було належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи місцевим господарським судом.

Третя особа у скарзі, зокрема, вказує, що оскільки ОСОБА_1 був позбавлений можливості взяти участь у розгляді справи №902/1022/17, то він не мав можливості заявити клопотання про застосування судом наслідків спливу строку позовної давності, а тому вважає за доцільне здійсни-ти це у суді апеляційної інстанції.

Доводи Скаржника щодо неналежного повідомлення його про наявність судового провад-ження та неотримання судового рішення, що позбавило останнього можливості захистити свої пра-ва та інтереси, апеляційний суд вважає необґрунтованими та безпідставними з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 неодноразово повідомлявся про судові засідан-ня у визначений ГПК України спосіб, за відомими суду адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . Однак, поштові відправлення повертались на адресу суду без вручення адресату з підстав «за закінченням терміну зберігання». (т.1, арк.справи 19-22,34-36, 40-44,73-74, ).

При цьому, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14.05.2018 року у справі № 127/7183/18 (провадження № 2/127/1265/18), встановлено, що з 2014 року ОСОБА_1 в даній квартирі (за адресою АДРЕСА_1 ) не проживає, у зв`язку із цим ОСОБА_14 звернулась до суду та просила усунути їй перешкоди у користуванні майном, визнав-ши ОСОБА_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 . Вінницький міський суд Вінницької області 14.05. 2018р. задоволив позов ОСОБА_14 , визнавши ОСОБА_1 таким, що втратив право користу-вання житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 . Крім того, судом було враховано, що з 28.01.2015р. ОСОБА_1 оголошено в розшук, а 29.01.2015р. слідчим суддею Вінницького міського суду надано дозвіл на його затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. (т.2, арк.справи 193, 194-196).

Таким чином, за змістом п.5 ч.6 ст.242 ГПК України - днем вручення судового рішення вва-жається день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судо-вого рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не по-відомила суду іншої адреси.

Представник Скаржника в апеляційній скарзі вказує про те, що адресою ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 . Будь-якої іншої поштової адреси апелянт не повідомив. Така ж адреса вказана у нотаріально посвідченій заяві ОСОБА_1 (т.2, арк.справи 137; т.3, арк.спра-ви 21).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначив процесуальне становище ОСОБА_1 , вчинив всі необхідні процесуальні дії в розумінні ст.242 ГПК України для належного повідомлення про наявність судового провадження у даній справі та ство-рив всі належні умови для надання учасниками справи доказів та заперечень, забезпечивши учасни-кам належні умов для реалізації їх процесуальних прав, в тому числі і ОСОБА_1 відповідно до конституційного принципу змагальності сторін судового процесу згідно положень ст.ст.13, 74 ГПК України.

Судом також враховується, що судове рішення у справі №902/1022/17 від 27.04.2018р. надіс-лано на адресу ОСОБА_1 , тому безпідставними є доводи Скаржника про ненадсилання йому да-ного рішення судом.

Крім того, за змістом ст.2 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.3 названого Закону - для доступу до судових рішень судів загальної юрис-дикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру су-дових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, збері-гання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Судові рішення, вне-сені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Апеляційний суд звертає увагу, що всі процесуальні документи (ухвали та оскаржуване рі-шення) суду першої інстанції у справі №902/1022/17, оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 05.05.2018р., а тому апелянт ( ОСОБА_1 ) не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ними у Єдиному державному реєстрі судових рішень, дізнатися про дату, час та міс-це розгляду даної справи, прийняти участь у ній, а відповідно й подати заяви і клопотання.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейсь-кого суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07.07.1989р. в справі «Юніон Елімен-тарія Сандерс проти Іспанії» зробив висновок про те, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користу-ватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягу-вання судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Натомість, матеріалами справи стверджується, що Скаржник не вживав заходів для отриман-ня поштової кореспонденції та ухилявся від участі у розгляді даної справи, що свідчить про неви-конання ним обов`язку добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги зловживання ОСОБА_1 наданими законом процесуальними правами, а також ухилення від участі у розгляді даної справи у суді першої інстан-ції, колегія суддів вважає, що господарський суд в належний спосіб розглянув спір з дотриманням принципу змагальності та рівності учасників судового процесу, а тому клопотання про застосування наслідків спливу строку позовної давності задоволенню не підлягає.

Крім того, колегія суддів зауважує, що досліджуючи доводи сторін та їх обсяг, суд апеляцій-ної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Про-ніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може спри-йматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різнома-нітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та фор-мулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунту-вання, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обста-вин справи.

Таким чином, матеріалами справи спростовуються доводи Скаржника щодо неправомірнос-ті висновків суду першої інстанції про часткове задоволення заявленого позову, а тому рішення суду першої інстанції належить залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Колегія суддів вважає, що нею розглянуто всі доводи та вимоги апеляційних скарг, поруше-них, невизнаних або оспорених прав чи інтересів Скаржників не встановлено.

Статтею 74 ГПК України передбачено обов`язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпо-середньому дослідженні наявних у справі доказів.(ст.86 ГПК України).

Отже, доводи Скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнають-ся такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст. 277, 278 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарсь-кого суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 34, 73-75, 86, 129, 232, 233, 240, 275, 276, 282, 284 Господарського процесу-ального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення господарського суду Він-ницької області від 27.04.2018р. у справі №902/1022/17 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 20 днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.

3. Матеріали справи №902/1022/17 повернути до господарського суду Вінницької області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Розізнана І.В.

Суддя Мельник О.В.