ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2019 р. Справа №914/185/18

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді О.В. Зварич

суддів Г.В. Орищин

О.С. Скрипчук,

секретар судового засідання М.С. Кіра,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Пустомити м`ясо (надалі ТзОВ Пустомити м`ясо) за №28 від 22.03.2019 (вх. № 01-05/1244/19 від 02.04.2019)

на рішення господарського суду Львівської області від 18.02.2019 (суддя Р.І. Матвіїв; повний текст рішення складено 07.03.2019)

у справі № 914/185/18

за позовом: Національного банку України

до відповідача: ТзОВ Пустомити м`ясо

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Фінансова ініціатива (надалі ПАТ Комерційний банк Фінансова ініціатива)

предмет позову: звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором №12/09/3 від 23.02.2009 з додатковими угодами,

підстава позову: невиконання зобов`язань за кредитним договором №12/09/3 від 23.02.2009 з додатковими угодами,

за участю:

від позивача (в режимі відеоконференції): П`ятецький С.В. представник (довіреність № 18-0014/9216 від 18.02.2019);

від відповідача (в режимі відеоконференції): Скриннікова Н.С. адвокат (ордер серії КС № 503592 від 08.07.2019р.);

від третьої особи: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

31.01.2018р. Національний банк України звернувся до господарського суду Львівської області з позовом до ТзОВ Пустомити м`ясо за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ПАТ Комерційний банк Фінансова ініціатива про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором №12/09/3 від 23.02.2009 року з додатковими угодами, укладеним між Національним банком України та ПАТ «Комерційний банк «Фінансова ініціатива».

Рішенням господарського суду Львівської області від 18.02.2019р. у справі №914/185/18 (суддя Р.І. Матвіїв) повністю задоволено позов. В рахунок часткового погашення заборгованості Публічного акціонерного «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» за кредитним договором від 23.02.2009 № 12/09/3 з додатковими угодами до нього (10.12.2009 року, 29.03.2010 року, 09.04.2010 року, 11.06.2010 року, 07.06.2012 року, 31.10.2012 року, 28.11.2012 року, 26.02.2014 року, 01.12.2014 року, 23.12.2014 року, 26.02.2015 року, 12.03.2015 року) перед Національним банком України в загальній сумі заборгованості 93250821,92 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 85000000,00 грн. та заборгованості за процентами 8250821,00 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 23.02.2009 року (зі змінами та доповненнями), укладеного між Національним банком України та Товариством з обмеженою відповідальністю «Пустомити м`ясо», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мойсеєнко Т.О. та зареєстрованого в реєстрі за №532 (зі змінами та доповненнями, а саме: договір №1 від 29.03.2010 року, договір №2 від 07.06.2012 року, договір №3 від 28.11.2012 року), на наступне нерухоме майно: котельня «К», площею 1019,8 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 Пустомитівський АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 Лисенка, будинок АДРЕСА_4 , бензозаправочний пункт, літ. «К-1», загальною площею 20,5 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , Пустомитівський район АДРЕСА_5 місто Пустомити, вулиця Лисенка, будинок 29, м`ясожировий цех, холодильник, компресорний цех, вага, дві прохідні, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 Пустомитівськии район, місто Пустомити, вулиця Лисенка, будинок 29, будівля (літ. Ц-1), нежитлові приміщення загальною площею 767,2 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 область, Пустомитівський район, місто Пустомити вулиця Фабрична, будинок 19, рухоме майно, перелічене в додатку №1, який є невід`ємною частиною іпотечного договору, інші оборотні та необоротні активи, незавершене будівництво і нематеріальні активи. Встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за ціною, встановленою за згодою сторін або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пустомити м`ясо» на користь Національного банку України 104121,00 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пустомити м`ясо» 512579,00 грн. судового збору в дохід Державного бюджету України (т. 3, а.с. 25-34).

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що 23.02.2009 року між Національним банком України і ТзОВ «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» укладено кредитний договір №12/09/3, відповідно до якого в рахунок відкритої кредитної лінії за кредитним договором №12/09 Кредитор надає Позичальнику кредит на суму 85000000,00 грн. на строк з 23.0.2009 року по 09.02.2010 року з оплатою 16,50% річних. Згідно з п.1.2 договору під забезпечення кредиту надається, зокрема, цілісний майновий комплекс майнового поручителя ТзОВ «Пустомити м`ясо». До кредитного договору неодноразово вносились зміни. Крім того, 23.02.2009 року між Національним банком України (Іпотекодержатель) та ТзОВ «Пустомити м`ясо» (Іпотекодавець) укладено іпотечний договір щодо забезпечення вимоги Іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору №12/09/3 від 23.02.2009 року. До даного договору також вносились зміни. Проте, Позичальник не виконав своїх зобов`язань по своєчасному поверненню суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим станом на 05.12.2017 року обліковується заборгованість в розмірі 93250821,92 грн., з яких борг по кредиту в сумі 85000000,00 грн. та по відсотках - в сумі 8250821,92 грн. Суд вказав, що згідно з положеннями Закону України «Про іпотеку» іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель; майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов`язання іншої особи-боржника. Відповідач у даній справі набув статусу майнового поручителя та відповідно до ст.11 Закону України «Про іпотеку» несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов`язанням. Водночас, беручи до уваги чинні приписи ч.2 ст.39 Закону України "Про іпотеку", суд зауважив, що зазначення ціни предмета іпотеки в рішенні суду не є обов`язком суду, оскільки така визначатиметься при його примусовому виконанні в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

ТзОВ «Пустомити м`ясо» подало апеляційну скаргу на рішення господарського суду Львівської області від 18.02.2019р. у справі №914/185/18, в якій просить скасувати зазначене рішення та винести нове, яким відмовити у задоволенні позову. Вважає оскаржуване рішення необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм чинного законодавства України, без повного, всебічного і об`єктивного аналізу всіх обставин справи, які мають важливе значення і повинні бути враховані. Скаржник звертає увагу, що в матеріалах справи наявні два докази, які підтверджують початкову ціну предмету іпотеки для його подальшої реалізації і є належними та допустимими доказами, а саме договір іпотеки, де зазначена ціна об`єкту, узгоджена сторонами, та наданий відповідачем звіт ТзОВ «Юридична фірма «Юрісперітус» про проведення незалежної оцінки даного майна станом на 01.06.2018, які суд не дослідив та не надав відповідну правову оцінку. Стверджує, що суд першої інстанції не звернув увагу на відсутність вини у непроведенні експертизи зі сторони відповідача, оскільки рахунок на оплату за проведення експертизи відповідач не отримував з незалежних від нього причин, через помилку суду у зазначенні невірних даних щодо місцезнаходження відповідача та надіслання рахунку. Дані обставини були викладені у повторному клопотанні відповідача про проведення судової експертизи, однак суд відмовив у задоволенні даного клопотання. Скаржник зазначає, що у позовній заяві НБУ заявлена одна майнова вимога звернути стягнення на предмет іпотеки за початковою ціною 6997400,00 грн. Відповідно суд, задовільнивши позов повністю, не вправі самостійно змінювати позовні вимоги та виходити за межі заявлених позовних вимог. Крім того, за заявлення даної вимоги позивач сплатив судовий збір 1,5 % ціни позову в розмірі 104121,00 грн. Отже, на думку скаржника незрозумілою є позиція суду щодо стягнення з ТзОВ «Пустомити м`ясо» 512579,00 грн. судового збору в дохід Державного бюджету України.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач у поданому письмовому відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти доводів скаржника, вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, а оскаржуване рішення законним, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що в результаті аналізу звіту про оцінку майна суб`єктом оціночної діяльності ТзОВ «Юридична фірма «Юрісперітус» позивач виявив грубі порушення стандартів оцінки, що суттєво вплинуло на кінцевий результат оцінки і призвело до завищення кінцевого результату, що повністю виключає достовірність визначення ринкової вартості заставного майна, яка відображена в цьому звіті. Позивач звертає увагу, що 21.03.2018р. Велика Палата Верховного Суду в рамках справи № 235/3619/15-ц, провадження № 14-11цс18 досліджувала питання обов`язковості призначення по справі експертизи для визначення правильної початкової ціни предмета іпотеки в грошовому вираженні. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що у спорах цієї категорії, незазначення у резолютивній частині рішення суду початової ціни предмета іпотеки в грошовому вираженні не має вирішального значення для правильного розгляду справи. Крім того, змінами до Закону України «Про іпотеку» закріплено право іпотекодержателя обрання способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів, де ціна предмету іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом. Позивач стверджує, що при поданні позовної заяви при визначенні суми судового збору, який підлягає сплаті, Національний банк України керувався положеннями чинного законодавства України, у зв`язку з чим рішенням суду було правомірно стягнуто на користь позивача сплачений судовий збір. Просить залишити без змін рішення господарського суду Львівської області від 18.02.2019р. у справі №914/185/18, апеляційну скаргу ТзОВ «Пустомити м`ясо» без задоволення.

Третя особа ПАТ «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» не надала письмових пояснень на апеляційну скаргу.

Вирішення заявлених клопотань

Відповідач подав клопотання за № 58 від 16.05.2019р. про призначення у даній справі судової експертизи (вх. № 01-05/1945/19 від 24.05.2019р.) в якому просить призначити у справі № 914/185/18 судову оціночно-будівельну експертизу, на вирішення якої поставити запитання: яка реальна ринкова вартість комплексу нежитлових будівель, загальною площею 5044,6 кв.м, що знаходиться за адресою: Львівська область, м.Пустомити, вул. Лисенка, 29 станом на момент її проведення (т. 3, а.с. 110-113).

Дане клопотання мотивовано тим, що місцевий господарський суд, призначаючи ухвалою від 13.04.2018 проведення у даній справі оціночно-будівельної експертизи, правильно визначив, що у відповідності до ч.1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у випадку, якщо сторони не досягли згоди щодо визначення початкової ціни, яка встановлена у договорі іпотеки, призначення експертизи з цього приводу є необхідним. Разом з тим, суд першої інстанції не звернув увагу на відсутність вини у непроведенні експертизи зі сторони відповідача. Відповідач зазначає, що в даному випадку для вирішення спору по суті заявлених позовних вимог суд зобов`язаний встановити початкову ціну реалізації предмету іпотеки та провести відповідну судову експертизу, оскільки врахування позиції Великої Палати Верховного Суду від 21.03.2018 року у справі № 235/3619/15-ц, не звільняє суд від виконання вимог ст. 39 Закону України «Про іпотеку» щодо визначення у рішенні суду початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Між тим, у вказаній постанові не міститься імперативних приписів щодо незазначення у рішенні суду початкової ціни, а вказується, що її відсутність не тягне за собою безумовне скасування судових рішень. Відповідач вказує, що відповідно до ч.2 ст. 125 ГПК України зможе забезпечити у встановлений строк внесення на депозитний рахунок суду попередньої оплати (авансу) витрат, пов`язаних із процесуальною дією (призначення експертизи), що буде слугувати гарантією належного виконання своїх процесуальних обов`язків відповідачем.

Національний банк України надіслав на адресу суду заперечення щодо клопотання про призначення експертизи за № 63-0008/29156 від 04.06.2019 (вх. № 01-04/3731/19 від 10.06.2019р.). Позивач вважає подане відповідачем клопотанння зловживанням процесуальними правами в розумінні ст. 43 ГПК України. Вказує, що ухвалою господарського суду Львівської області від 13.04.2018 з метою визначення вартості заставного майна призначено судову інженерно-технічну експертизу у даній справі. Разом з тим, призначена відповідно до вказазної ухвали інженерно-технічна експертиза не була проведена, так як відповідач умисно ухилявся від її проведення. Зазначає, що згідно з практикою Великої Палати Верховного Суду в рамках справи № 235/3619/15-ц, сторони не позбавлені заявити клопотання про визначення вартості майна вже безпосередньо перед реалізацією цього майна на стадії виконавчого провадження. Крім того, змінами до Закону України «Про іпотеку» на законодавчому рівні закріплено право іпотекодержателя обрання способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів, де ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом. Звертає увагу, що на прикладі справ № 910/11364/17 та №925/53/18 Верховним Судом констатовано факт несплати вартості експертиз, які були призначені за клопотанням відповідачів та зроблені правові висновки про відсутність потреби у їх призначенні та проведенні, так як незазначення у резолютивній частині рішення початкової ціни предмета іпотеки в грошовому вираженні не має вирішального значення та не тягне за собою безумовного скасування судових рішень. Позивач зазначає, що безпідставне призначення судової експертизи є порушенням процесуальних норм, що має наслідком порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача, у тому числі права на розгляд справи судом, встановленим законом, у розумний строк.

Колегія суддів, порадившись, прийшла до висновку про відсутність підстав для задоволення поданого відповідачем клопотання про призначення у даній справі судової оціночно-будівельної експертизи, враховуючи наступне.

Згідно із частиною 1 статті 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Як видно з матеріалів справи, під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач та відповідач надали висновки про вартість спірного предмета іпотеки. Також сторони визначили вартість іпотечного майна в пункті 9 укладеного між ними іпотечного договору.

Твердження скаржника про відсутність його вини у непроведенні судової експертизи під час розгляду справи в суді першої інстанції колегія суддів оцінює критично.

Ухвалою від 13.04.2018 року господарський суд Львівської області призначив судову інженерно-технічну експертизу у справі № 914/185/18. Під час оголошення вступної та резолютивної частини ухвали був присутній представник відповідача Підставська К.Є. на підставі довіреності від 01.03.2018 року (т.1, а.с.183, 187, 188).

Відповідно до п. 6 даної ухвали суд поклав витрати за проведення експертизи на ТзОВ «Пустомити м`ясо (т. 1, а.с. 189-193).

Проте, матеріали судової справи не містять жодних доказів про виконання відповідачем цієї ухвали суду.

Як видно з листа Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 23.07.2018 року №004016, при супровідному листі № 02866 на адресу відповідача ТзОВ «Пустомити м`ясо» направлено рахунок № 475 на оплату вартості експертизи в сумі 35035,00 грн. Однак, станом на 23.07.2018 року вартість за проведення експертизи не оплачено, у зв`язку з чим ухвалу суду в частині будівельного дослідження було залишено без виконання, матеріали господарської справи передано до лабораторії економічних та товарознавчих досліджень ЛНДІСЕ для проведення експертного дослідження (т.1, а.с.200).

Згідно з листом Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 10 жовтня 2018 року №005465 повернуто господарському суду Львівської області без виконання ухвали суду матеріали справи №914/185/18 у зв`язку з неоплатою відповідачем вартості експертизи (т.1, а.с.204).

Зі змісту названого листа вбачається, що 25.07.2018 року на адресу ТзОВ «Пустомити м`ясо (при супровідному листі №№4043/4044) направлено рахунок №690 із зазначенням оплати вартості експертизи в сумі 28600,00 грн., однак станом на жовтень 2018 року вартість експертизи не оплачено.

За таких обставин, призначення оціночно-будівельної експертизи на стадії апеляційного провадження суперечитиме положенням статті 99 Господарського процесуального кодексу України.

Під час розгляду апеляційної скарги по суті представник відповідача в судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримав доводи, наведені у апеляційній скарзі.

Представник позивача в судовому засіданні в режимі відеоконференції просив залишити без змін оскаржуване рішення місцевого господарського суду, апеляційну скаргу без задоволення.

Третя особа - не забезпечила явки в судове засідання уповноваженого представника. Згідно з повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення від 30.09.2019р. обізнана з датою, часом і місцем розгляду справи.

Колегія суддів не визнавала обов`язковою явку в судове засідання учасників судового процесу. Отже, в силу положень ч.12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, справу може бути розглянуто при відсутності уповноваженого представника третьої особи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

23.02.2009 року між Національним банком України (Кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю Комерційний банк «Фінансова ініціатива» (Позичальник) укладено кредитний договір №12/09/3, відповідно до якого в рахунок відкритої кредитної лінії за кредитним договором від 16.02.2009 року №12/09 Кредитор надає Позичальнику кредит на суму 85000000,00 грн. на строк з 23.02.2009 по 09.02.2010 з оплатою 16,50% річних (п. 1.1 договору (т. 1, а.с. 21-22).

Згідно із п.1.2 договору під забезпечення кредиту надаються, зокрема, цілісний майновий комплекс майнового поручителя Товариства з обмеженою відповідальністю «Пустомити м`ясо» (місцезнаходження: 81100, Львівська область, Пустомитівський район, м. Пустомити, вул. Лисенка, 29, ідентифікаційний код за , п/р НОМЕР_1 в ТОВ КБ «Фінансова ініціатива»).

Договором від 09.04.2010 року про внесення змін до кредитного договору від 23.02.2009 року № 12/09/3 сторони погодили, що процентна ставка за кредитом є змінною (т. 1, а.с. 27).

До кредитного договору неодноразово вносились зміни (т.1, а.с.32-40).

Зокрема, 28.11.2012 року кредитний договір викладено в новій редакції (т. 1, а.с. 33-36).

26.02.2014 року змінено п.1.1 кредитного договору в частині графіку погашення кредиту: дата погашення - 30.11.2016 року, сума погашення 17 163 334,00 грн.; дата погашення - 30.12.2016 року, сума погашення 67 836 666,00 грн. (т.1, а.с.37-38).

12.03.2015 року п.1.1 кредитного договору доповнено абзацом наступного змісту: «на період з 02.03.2015 по 10.06.2015 процентна ставка за користування кредитом встановлюється на рівні 21,5% річних» (т. 1, а.с. 40).

Крім того, 23.02.2009 року між Національним банком України (Іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Пустомити м`ясо» (Іпотекодавець) укладено іпотечний договір. Цей договір забезпечує вимоги Іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору №12/09/3 від 23.02.2009 року, укладеного між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем, з повернення кредиту для підтримання ліквідності в сумі 85000000,00 грн. на строк з 23.02.2009 року по 09.02.2010 року, сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 16,5% річних щомісячно, сплати штрафних санкцій у розмірі, передбаченому кредитним договором (п. 1 договору (т. 1, а.с. 41-44).

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором Іпотекодавець надав в іпотеку підприємство, як цілісний майновий комплекс, у тому числі наступне нерухоме майно, загальною ринковою вартістю 6458160,00 грн.: котельня «К», площею 1019,8 кв.м; бензозаправочний пункт, літ «К-1», загальною площею 20,5 кв.м; мясожировий цех, холодильник, компресорний цех, вага, дві прохідні, що знаходяться за адресою Львівська область, м. Пустомити, вул. Лисенка, 29; будівля (літ. Ц-1), нежитлові приміщення, загальною площею 767,2 кв.м, що знаходяться за адресою: Львівська область, м.Пустомити, вул.Фабрична,19, рухоме майно, перелічене в додатку №1 (т. 1, а.с. 45-46), який є невід`ємною частиною іпотечного договору, загальною оціночною вартістю 3098785,00 грн., інші оборотні та необоротні активи, незавершене будівництво і нематеріальні активи (пукт 5 та підпункти 5.1, 5.2, 5.3 та 5.4 договору).

Згідно з пунктом 9 іпотечного договору сторони визначили, що вартість предмета іпотеки складає 35116245,00 грн.

29.03.2010 року у зв`язку із внесенням змін до кредитного договору №12/09/3 від 23.02.2009 року внесено зміни до іпотечного договору в частині строку повернення кредиту не пізніше 31.12.2012 року, в частині розміру відсотків за користування кредитом - 17,50% річних, в частині ринкової вартості предмета іпотеки - 35230211,00 грн. (т.1, а.с. 46, на звороті-47).

07.06.2012 року внесено зміни до іпотечного договору в частині строку повернення кредиту - 28.02.2013 року, сплати відсотків за користування кредитом щомісячно та сплати штрафних санкцій у розмірі, передбаченому Кредитним договором (т. 1, а.с. 47, на звороті-48).

28.11.2012 року внесено зміни до іпотечного договору шляхом викладення п.1 розділу 1 в наступній редакції: «Цей договір забезпечує вимоги Іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору №12/09/3 від 23.02.2009 року, укладеного між Іпотекодержателем та Позичальником, з повернення кредиту в сумі 85000000,00 грн. у строк та на умовах, передбачених кредитним договором, сплати відсотків за користування кредитом щомісячно, сплати штрафних санкцій у розмірі, передбаченому кредитним договором» (т. 1, а.с. 48, на звороті-49).

Згідно з розрахунком заборгованості по кредитному договору №12/09/3 станом на 05.12.2017 року прострочена сума заборгованості по кредиту становить 85000000,00 грн., нараховані за період 01.01.-31.05.2015 року проценти 8250821,92 грн. Розмір заборгованості по кредиту - 85000000,00 грн. та процентів - 8250821,92 грн. (т. 1, а.с. 50).

За замовленням Національного банку України Товариство з обмеженою відповідальністю "Консалтингова компанія "Увекон" провело експертизу вартості майна комплексу нежитлових будівель, загальною площею 5044,6 кв.м, що знаходиться за адресою: Львівська область, м.Пустомити, вул. Лисенка, 29. Відповідно до висновку про вартість майна станом на 14 квітня 2017 року ринкова вартість об`єкту оцінки становить 6941400,00 грн. (т. 1, а.с. 53).

В рецензії Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності на копію Звіту про оцінку майна зазначено, що звіт не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але може використовуватись з метою визначеною у звіті, після виправлення зазначених недоліків (т. 2, а.с. 6-14).

Крім того, як видно з матеріалів справи, 01.06.2018 року за замовленням ТОВ «Пустомити м`ясо» проведено експертизу вартості майна: котельня «К», площею 1019,8 кв.м; бензозаправочний пункт, літ «К-1», загальною площею 20,5 кв.м; м`ясожировий цех, холодильник, компресорний цех, вага, дві прохідні, що знаходяться за адресою Львівська область, м. Пустомити, вул. Лисенка, 29; будівля (літ. Ц-1), нежитлові приміщення, загальною площею 767,2 кв.м, що знаходяться за адресою Львівська область, м.Пустомити, вул.Фабрична,19, рухоме майно відповідно до списку. Відповідно до висновку про вартість майна станом на 01 червня 2018 року ринкова вартість об`єкту оцінки становить 35 365 664,00 грн. (т. 2, а.с. 16).

Норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 Цивільного кодексу України).

Згідно із статтею 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

В ході розгляду справи суд встановив, що підставою виникнення спірних правовідносини між сторонами є невиконання Позичальником ПАТ «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» умов кредитного договору, належне виконання якого забезпечене іпотекою.

Згідно із частинами 1, 2 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

За приписами частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч.ч. 1, 2 ст. 10561 ЦК України).

Як зазначалось вище, договором від 09.04.2010 року про внесення змін до кредитного договору від 23.02.2009 року № 12/09/3 сторони погодили, що процентна ставка за кредитом є змінною.

ПАТ «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» (Позичальник) і відповідач (Іпотекодавець) не заперечують тієї обставини, що позивач на виконання умов кредитного договору надав Позичальнику кредитні кошти в сумі 85000000,00 грн.

Згідно з графіком погашення кредитної заборгованості, погодженим сторонами 26.02.2014 року в договорі про внесення змін, погашення кредиту в сумі 17163334,00 грн. мало відбутися 30.11.2016 року, а решту отриманого кредиту в сумі 67836666,00 грн. позичальник повинен сплатити до 30.12.2016 року.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази належного та своєчасного виконання Позичальником своїх зобов`язань по поверненню вказаних кредитних коштів.

Згідно наданого позивачем розрахунку станом на 05.12.2017 року виникла заборгованість по кредиту в сумі 85000000,00 грн. та нараховано за період 01.01.-31.05.2015 року проценти в сумі 8250821,92 грн. Перевіривши наданий позивачем розрахунок, колегія суддів вважає його арифметично правильним.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що ні відповідач, ні третя особа не висловили будь-яких заперечень щодо визначених розмірів заборгованості за кредитним договором, у тому числі щодо суми процентів за користування кредитом.

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 33 Закону України "Про іпотеку" унормовано, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання (ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку»).

Підпунктом 15.8.1 договору іпотеки сторони погодили, що Іпотекодержатель має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов`язань передбачених кредитним договором, вони не будуть виконанні.

У разі звернення стягнення на предмет застави за умовами цього договору Іпотекодержатель має право задовольнити за рахунок предмета іпотеки свої вимоги у повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, винагороди та інші платежі, відшкодування збитків, неустойки, витрати на утримання предмета іпотеки, а також на здійснення забезпечених іпотекою вимог (підпункт 15.10 договору іпотеки).

Матеріалами справи підтверджено, що Позичальник не виконав своїх зобов`язань по своєчасному поверненню суми кредиту та нарахованих процентів, у звязку з чим станом на 05.12.2017 року обліковується заборгованість в розмірі 93250821,92 грн., з яких борг по кредиту в сумі 85000000,00 грн. та по відсотках - в сумі 8250821,92 грн.

Докази виконання зобов`язань по кредитному договору на суму 93250821,92 грн. в матеріалах справи відсутні, що є підставою для реалізації кредитором своїх прав на звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до статті 5 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, здійснюючи правосуддя, захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За приписами ч.ч.1, 2 статті 39 Закону України "Про іпотеку" в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного судового рішення, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації, за умови подання будь-якою із сторін клопотання про необхідність визначення такої ціни (крім реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах). У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

На час відкриття провадження та здійснення судового розгляду судом першої інстанції справи № 914/185/18 вказана норма передбачала, що «у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього закону; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації».

Частиною 2 статті 43 Закону України «Про іпотеку» унормовано, що підготовка до проведення прилюдних торгів, визначає, що початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки.

Виходячи з аналізу наведених норм Господарського процесуального кодексу України та Закону України «Про іпотеку», колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що зазначення ціни предмета іпотеки в рішенні суду не є обов`язком суду, оскільки така визначатиметься при його примусовому виконанні в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Доводи скаржника про те, що суд вийшов за межі позовних вимог у цій частині - безпідставні.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, наведеною в постанові від 11.06.2018 у справі № 523/7665/14-ц, в розумінні норми статті 39 Закону України "Про іпотеку" визначення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні проводиться за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону. Разом з тим, відповідно до статей 19, 57 Закону України "Про виконавче провадження" сторони виконавчого провадження під час здійснення виконавчого провадження мають право заявляти клопотання про визначення вартості майна, тобто визначення іншої ціни предмета іпотеки, ніж та, що зазначена у резолютивній частині рішення суду, якщо, наприклад, вартість майна змінилася. Таким чином, визначення початкової ціни предмета іпотеки у резолютивній частині рішення суду не є остаточною, оскільки під час здійснення виконавчого провадження ціна предмета іпотеки може бути переглянута та повторно визначена на підставі оцінки суб`єкта оціночної діяльності.

Також колегія суддів зазначає, що згідно з положеннями Закону України «Про іпотеку» іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель; майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов`язання іншої особи-боржника.

Відповідач у даній справі набув статусу майнового поручителя та відповідно до статті 11 Закону України «Про іпотеку» несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов`язанням.

З аналізу вищеописаних правових норм та матеріалів даної справи, колегія суддів констатує наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 23.03.2009 року (із змінами та доповненнями), укладеним між Національним банком України та ТзОВ «Пустомити м`ясо».

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України унормовано: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків по суті спору, наведених в оскаржуваному судовому рішенні.

Разом з тим, колегія суддів вважає що при прийнятті оскаржуваного рішення суд першої інстанції дійшов хибного висновку про стягнення з ТзОВ «Пустомити м`ясо» 512579,00 грн. судового збору в дохід Державного бюджету України, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову у даній справі є звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 93250821,92 грн.

Закон України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пп.1 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір").

Відповідно до змісту ч. 2 ст. 6 Закону Закон України "Про судовий збір" у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Статті 162 та 163 ГПК України містять положення, за яким у позовній заяві має зазначатися ціна позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються або оспорюються. Ціна позову визначається, зокрема, у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, яка оспорюється за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безакцептному (безспірному) порядку.

Таким чином, наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову.

Зміст заявленої вимоги про звернення стягнення на майно ґрунтується на наявності грошових вимог позивача до відповідача на підставі окремого договору, наслідком задоволення таких вимог та виконання судового рішення є припинення грошових вимог позивача.

Отже, позовні вимоги про звернення стягнення на іпотечне майно мають вартісну оцінку, носять майновий характер і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за вимогами ст. 4 Закону України "Про судовий збір", виходячи з розміру грошових вимог позивача, на задоволення яких спрямовано позов.

Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 26.02.2019 у справі №907/9/17.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що позовна вимога у даній справі про звернення стягнення на предмет іпотеки носить майновий характер та оплачується судовим збором у відповідності до пп.1 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", тобто в розмірі 526743,68 грн, що становить 1,5 відсотка від вартості предмета іпотеки, погодженої сторонами при укладенні іпотечного договору (розміру виконання, на яке претендує іпотекодержатель за рахунок іпотечного майна).

Оскільки згідно з рецензією Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності наданий позивачем Висновок про оцінку спірного іпотечного майна не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, суд апеляційної інстанції не бере його до уваги.

Наданий відповідачем Висновок, згідно з яким ринкова вартість об`єкту оцінки станом на 01 червня 2018 року становить 35 365 664,00 грн., аналогічно першому, складений на замовлення однієї із сторін спору. Інший учасник справи не приймав участі у проведенні дослідження об`єкту оцінки.

З огляду на вищевказане та враховуючи те, що позовні вимоги задоволено повністю, і при поданні позовної заяви позивач сплатив судовий збір в сумі 104121,00 грн., колегія суддів констатує наявність правових підстав для стягнення з відповідача в дохід Державного бюджету України 422622,68 грн. судового збору за розгляд позовної заяви та зміни оскаржуваного рішення суду у відповідній частині.

При цьому, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника про те, що несплачений позивачем судовий збір не підлягає стягненню з відповідача, оскільки частиною 2 статті 163 Господарського процесуального кодексу України унормовано: якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при розгляді справи.

Керуючись, ст. ст. 86, 124, 163 197, 269, 270, 275, 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Пустомити м`ясо за №28 від 22.03.2019 (вх. № 01-05/1244/19 від 02.04.2019) задоволити частково.

Рішення господарського суду Львівської області від 18.02.2019р. у справі №914/185/18 змінити в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Пустомити м`ясо 512579,00 грн. судового збору в дохід Державного бюджету України.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Пустомити м`ясо - боржник (76005, м.Івано-Франківськ, вул. С.Петлюри, 10, ) в дохід Державного бюджету - стягувач (отримувач коштів: Управління Казначейства у Личаківському районі м.Львова/Личаківський/22030101, код отримувача 38007620, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача UA6083083, код класифікації доходів бюджету 22030101): 422622,68 грн. судового збору за розгляд позовної заяви.

В іншій частині рішення господарського суду Львівської області від 18.02.2019р. у справі №914/185/18 залишити без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Пустомити м`ясо (76005, м.Івано-Франківськ, вул. С.Петлюри, 10, ) в дохід Державного бюджету (отримувач коштів: УКуЛичак.р мЛьв./Личаківський/22030101, код отримувача 38007620, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача UA6082065, код класифікації доходів бюджету 22030101) 633934,02 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Справу повернути в господарський суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя Г.В. Орищин

Суддя О.С. Скрипчук