ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 року Справа №918/148/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Саврій В.А., суддя Коломис В.В. , суддя Крейбух О.Г.

при секретарі судового засідання Кужель Є.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера ЛТД" на рішення господарського суду Рівненської області від 17.07.19р. (повний текст - 22.07.19р.) у справі №918/148/18 (суддя Бережнюк В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера ЛТД"

до 1. Млинівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області

2. Головного управління Державної казначейської служби України в Рівненській області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Фермерського господарства «АКО»

про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними діями і бездіяльністю органу державної влади, в сумі 302 958,70 грн.

за участі представників:

позивача Гуменюк Ю.В., посвідчення №1238 від 27.02.2014р.;

відповідача 1 не з`явився;

відповідача 2 Цуман І.В., довіреність №13-24/5 від 02.01.2019р.;

третьої особи не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агросфера ЛТД" звернулося до господарського суду Рівненської області з позовом до Млинівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області про стягнення з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України 196 153, 39 грн. шкоди та 106 805, 31 грн. інфляційних втрат.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 24.07.2018р., яке залишено без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.12.2018р. у справі №918/148/18 позов задоволено частково; стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України, шляхом списання з рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, завданої юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб за кодом програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету 3504030, на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера ЛТД" 196 153, 39 грн. майнової шкоди, заподіяної внаслідок неправомірних дій Млинівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області. В задоволенні позову про стягнення 106 805,31 грн. інфляційних втрат відмовлено.

Млинівський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області звернувся до Господарського суду Рівненської області із заявою №712 від 18.01.2019р. про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Рівненської області від 24.07.2018 р. у справі №918/148/18.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 17.07.2019р. у справі №918/148/18 заяву Млинівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Рівненської області від 24.07.2018р. у справі №918/148/18 задоволено; рішення господарського суду Рівненської області від 24.07.2018р. у справі №918/148/18 скасовано; прийнято нове рішення; в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю "Агросфера ЛТД" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою (т.4, арк.справи 161-167).

В скарзі апелянт зазначає, що встановивши, що постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.02.2018р. у справі №904/2123/14 (якою було встановлено протиправність дій та бездіяльності начальника органу ДВС) було скасовано лише на підставі пропущеного процесуального строку, без розгляду по суті, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд першої інстанції мав з`ясувати усі необхідні для розгляду справи обставини на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження наявних у справі доказів, як це вимагає cт.86 ГПК України. Зокрема, суд першої інстанції мав з`ясувати, чи були протиправними дії та бездіяльність начальника органу ДВС. Представник позивача зазначав про це у своєму запереченні на заяву про перегляд заочного рішення за вх.№179/19/гс від 05.07.2019р., що є у матеріалах справи. Однак, у оскаржуваному рішенні судом першої інстанції не досліджено матеріалів виконавчих проваджень та не зазначено, з яких підстав дані матеріали не було досліджено.

Звертає увагу, що під час оголошення матеріалів справи у судовому засіданні, що відбулося 17.07.2019р., представник позивача заявляв усне клопотання щодо дослідження та оголошення матеріалів виконавчих проваджень, про що судом було відмовлено, що є порушенням ч.1 cт.86 ГПК України, згідно якої суд першої інстанції мав всебічно та повно дослідити наявні у справі докази.

Також, апелянт зазначає, що не дослідивши матеріали виконавчих проваджень, які витребувано ухвалою від 20.03.2018р., суд першої інстанції грубо порушив вимоги ст.86 ГПК України. Порушення зазначеної норми процесуального права призвело до неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи і як наслідок - винесення необгрунтованого рішення, оскільки не було дотримано вимог ст.236 ГПК України. В порушення зазначених вимог закону суд першої інстанції.

Звертає увагу, що висновок суду першої інстанції щодо відсутності вини у діях та бездіяльності начальника органу ДВС ґрунтується виключно на самому факті скасування постанови у справі №904/2123/14 без дослідження підстав такого скасування.

На підставі викладеного скаржник просить суд скасувати рішення господарського суду Рівненської області від 17.07.2019р. у справі №918/148/18 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.08.2019р. (головуючий суддя Саврій В.А., суддя Дужич С.П., суддя Крейбух О.Г.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера ЛТД" на рішення господарського суду Рівненської області від 17.07.2019р. у справі №918/148/18. Розгляд апеляційної скарги призначено на "10" жовтня 2019 р. об 10:30год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001, м.Рівне, вул.Яворницького, 59 у залі судових засідань №4.

10.09.2019р. (вх.№31309/19) на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від начальника Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області Костюка Миколи (т.4, арк.справи 189-192), однак, зазначений документ не було підписано, про що складено акт Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.09.2019р. (т.4, арк.справи 197).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.42 ГПК України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Згідно абз.2 ч.8 ст.42 ГПК України якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).

З огляду на викладене, колегія суддів залишає без розгляду зазначений відзив.

18.09.19р. вх.№32126/19 на електронну адресу (19.09.2019р. на поштову) від начальника Млинівського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Рівненській області надійшов відзив на апеляційну скаргу (т.4, арк.справи 200-207).

У відзиві зазначає, що на момент розгляду справи було скасоване судове рішення (постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.02.2018р. у справі №904/2123/14), яке стало підставою для ухвалення рішення у справі №918/148/18 від 24.07.2018р., що переглядалася.

Зазначені обставини, в силу норм п.3 ч.2 ст.320 Господарського процесуального кодексу України, були підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Звертає увагу, що позивач у касаційному порядку уже оскаржував постанову Центрального апеляційного господарського суду від 14.11.2018р.

10.04.2019р. у справі №904/2123/14 Верховним судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду винесено постанову якою касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросфера ЛТД» залишено без задоволення а постанову Центрального апеляційного господарського суду від 14.11.2018р. у справі №904/2123/14 залишено без змін. Відповідно, розгляд питань порушених в цій апеляційній скарзі позивачем уже був предметом дослідження та розгляду судом та було прийнято відповідне рішення яке не підлягає оскарженню.

Зазначає, що ч.1 п.2 ст.43 ГПК України передбачено неприпустимість зловживання процесуальними правами, зокрема подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Відповідно до п.3 ст.43 ГПК України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Господарським судом Рівненської області в справі, рішення за якою оскаржується, було повністю та всебічно досліджено обставини справи з дотриманням і врахуванням норм та вимог законодавства та прийнято відповідне правильне рішення.

Посилаючись на зазначене, просить суд апеляційну скаргу ТОВ Агросфера ЛТД залишити без розгляду та повернути заявнику.

Розпорядженням керівника апарату суду від 07.10.2019р., у зв`язку перебуванням у відпустці судді-члена колегії - Дужича С.П. у період з 01.10.2019р. по 31.10.2019р. включно, відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, статті 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пунктів 18, 20 розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п.8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено заміну судді-члена колегії у судовій справі №918/148/18.

Як вбачається з Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.10.2019р. для розгляду справи №918/148/18 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Саврій В.А., суддя Коломис В.В., суддя Крейбух О.Г.

Ухвалою суду від 08.10.2019р. прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера ЛТД" на рішення господарського суду Рівненської області від 17.07.19р. у справі №918/148/18 до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Саврій В.А., суддя Коломис В.В., суддя Крейбух О.Г.

У судовому засіданні 10.10.2019р. виникли технічні проблеми, що унеможливили участь представника позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні господарського суду Дніпропетровської області.

Ухвалою суду від 10.10.2019р. відкладено розгляд апеляційної скарги на "30" жовтня 2019р. об 12:00 год. Забезпечено участь представника ТОВ "Агросфера ЛТД" у судовому засіданні 30.10.2019р. об 12:00год. в режимі відеоконференції у господарському суді Дніпропетровської області (49600, м.Дніпро, вул.Володимира Винниченка, 1).

У судове засідання суду апеляційної інстанції 30.10.2019р. відповідач-1 - Млинівський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області та третя особа Фермерське господарство «АКО» не забезпечили явку своїх представників, хоч про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені у встановленому законом порядку (т.4, арк.справи 226, 228).

Враховуючи належне повідомлення всіх учасників справи про день, час та місце розгляду справи, а також те, що явка представників учасників судового процесу в судове засідання не визнана обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу в даному судовому засіданні за наявними матеріалами.

У судовому засіданні 30.10.2019р. представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера ЛТД" підтримав доводи апеляційної скарги та надав обґрунтування своєї позиції. Представник Головного управління Державної казначейської служби України в Рівненській області заперечила проти доводів апеляційної скарги та надала пояснення в обгрунтування своєї позиції.

Розглядом матеріалів справи встановлено.

10.10.2014р. начальником відділу державної виконавчої служби Млинівського районного управління юстиції була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №45021212 з примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області №904/5019/14 про стягнення з ФГ "АКО" на користь ТзОВ "Агросфера" заборгованості в сумі 217 123 гри. 61 коп.

17.10.2014р. начальником відділу державної виконавчої служби Млинівського районного управління юстиції була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №45113537 з примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області №904/2123/14 про стягнення з ФГ "АКО" на користь ТОВ "Агросфера" заборгованості в сумі 343639,33 грн.

Позивач у позовній заяві стверджував, що станом на час відкриття зазначених вище виконавчих проваджень, в провадженні того ж державного виконавця Млинівського районного відділу ДВС знаходилося виконавче провадження №43629338 з примусового виконання наказу господарського суду Рівненської області від 27.05.2014р. по справі №918/259/14. в якому боржником є також Фермерське господарство "АКО", а стягувачем є ТОВ "Волинський екологічний продукт". Отже, за вказаними трьома виконавчими провадженнями боржником є одна й та ж юридична особа - Фермерське господарство "АКО". Разом з тим, в порушення вимог ч.1 ст.33 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній за станом на жовтень 2014 року) і пункту 3.8 "Інструкції з організації примусового виконання рішень", затвердженої Наказом Міністерства юстиції від 02.04.2012року №512/5 (в редакції, що діяча в період з 20.05.2014 р. до 07.11.2014 р.) начальник Млинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області зазначені вище виконавчі провадження не об`єднав у зведене виконавче провадження шляхом винесення відповідної постанови не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку, наданого боржнику для самостійного виконання.

Відтак вказана, на думку позивача, протиправна бездіяльність начальника Млинівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області потягла за собою вчинення ним же протиправних дій, коли він виніс розпорядження № 67-04 від 31.03.2015р., відповідно до якого грошові кошти у сумі 355 000,00 грн., що надійшли 31.03.2015р. на рахунок з обліку депозитних сум у виконавчому провадженні №43629338 при примусовому виконанні виконавчого документа №918/259/14 виданого 27.05.2014р. господарським судом Рівненської області про стягнення грошових сум з ФГ "АКО" .

На думку позивача, якби всі три виконавчі провадження були об`єднані в одне зведене провадження, то державний виконавець мав би діяти відповідно до ч.2 ст.44 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції на 31.03.2015р.), згідно з якою вимоги стягувані кожної наступної черги задовольняються після задоволення в повному обсязі вимог стягувачів попередньої черги. У разі якщо стягнута сума недостатня для задоволення в повному обсязі усіх вимог однієї черги, вимоги задовольняються пропорційно до належної кожному стягувачу суми. Стягнута з боржника сума розподіляються між стягувачами згідно з виконавчими документами, за якими відкрито виконавчі провадження на день зарахування стягнутої суми на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.02.2018р. у справі №904/2123/14 визнано неправомірною бездіяльність начальника Млинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Данилишина В.О., яка полягала у невинесенні постанови про об`єднання виконавчих проваджень ВП№43629338, ВП№45113537 та ВП№45021212 у зведене виконавче провадження, а також визнано неправомірними дії начальника Млинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області щодо винесення розпорядження №67-04 від 31.03.2015р. щодо розподілу грошових коштів у виконавчому провадженні №43629338 по виконанню рішення суду у справі №918/259/14 в частині перерахування грошових коштів у розмірі 326245,45грн. на користь лише Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинський екологічний продукт".

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 14.11.2018р. у справі №904/2123/14, за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 , було скасовано ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 26.12.2017р. та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.02.2018р. у справі №904/2123/14 та прийнято нове рішення, яким відмовлено повністю у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера ЛТД" на дії та бездіяльність начальника відділу Млинівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області.

Постановою Верховного Суду від 10.04.2019р. постанову Центрального апеляційного господарського суду від 14.11.2019р. у справі №904/2123/14 залишено без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд прийшов до висновку про наступне:

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статями 1173 та 1174 ЦК України відповідно.

Відповідно до ст.1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно ст.1174 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Таким чином, ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як вказані органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

При цьому з урахуванням положень пункту 10 частини другої статті 16, статей 21, 1173 та 1174 Цивільного кодексу України шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами, відшкодовується державою, Автономною республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання вказаних рішень незаконними та їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної виконавчої служби, його посадовими або службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України від 24 березня 1998 року № 202/98-ВР "Про державну виконавчу службу" та Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" (чинних на час виникнення спірних правовідносин).

Як встановлено ч.2 ст.87 Закону України "Про виконавче провадження" (чинного на час виникнення спірних правовідносин) збитки, завдані державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час проведення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом.

Згідно із ч.3 ст.11 Закону України "Про державну виконавчу службу" (чинного на час виникнення спірних правовідносин) шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України у справі №6-99цс17 від 08.11.2017р.

Як вбачається з матеріалів справи, факт неправомірності дій державного виконавця, що призвели до заподіяння збитків позивачу, було встановлено постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.02.2018р. у справі №904/2123/14, яка була чинна на день розгляду справи, та якою вирішено визнати неправомірною бездіяльність начальника Млинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Данилишина В.О., яка полягала у невинесенні постанови про об`єднання виконавчих проваджень ВП№43629338, ВП№45113537 та ВП№45021212 у зведене виконавче провадження, а також визнати неправомірними дії начальника Млинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області щодо винесення розпорядження №67-04 від 31.03.2015р. щодо розподілу грошових коштів у виконавчому провадженні №43629338 по виконанню рішення суду у справі №918/259/14 в частині перерахування грошових коштів у розмірі 326245,45грн. на користь лише Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинський екологічний продукт".

Оскільки у постанові Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.02.2018р. у справі №904/2123/14 було встановлено протиправну поведінку начальника органу ДВС, чим було завдано шкоди позивачу, вказане слугувало підставою для задоволення господарським судом Рівненської області позову ТОВ "Агросфера ЛТД" у справі №918/148/18, та прийняття відповідного рішення від 24.07.2018р., за яким позов задоволено частково, стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України, шляхом списання з рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, завданої юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб за кодом програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету 3504030, на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера ЛТД" 196 153, 39 грн. майнової шкоди, заподіяної внаслідок неправомірних дій Млинівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області. В задоволенні позову про стягнення 106 805,31 грн. інфляційних втрат відмовлено.

Однак, постановою Центрального апеляційного господарського суду від 14.11.2018р. у справі №904/2123/14, за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 , було скасовано ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 26.12.2017р. та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.02.2018р. у справі №904/2123/14 та прийнято нове рішення: "У задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера ЛТД" на дії та бездіяльність начальника відділу Млинівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області відмовити повністю".

При цьому, у мотивувальній частині постанови від 14.11.2018р. зазначається наступне: "Судом апеляційної інстанції встановлено із наданого до апеляційної скарги наказу Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 20.10.2015 №734/04/к, що ОСОБА_1 , начальника відділу державної виконавчої служби Млинівського районного управління юстиції Рівненської області звільнено із займаної посади 20 жовтня 2015 року, у зв`язку із скороченням посади, пункт 1 частини першої статті 40 КЗпП України (а.с.31 т.10). Під час перегляду даної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в матеріали справи надано накази начальника Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 01.06.2016 №47004/к та від 06.04.2017 №166/04/к, відповідно до яких спочатку покладено на державного виконавця Музичук Аллу Антонівну виконання обов`язків начальника Млинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області, а в подальшому переведено на цю посаду, як таку, що успішно пройшла конкурсний відбір (а.с.47-48 т.10). Таким чином, в матеріалах справи знайшли підтвердження доводи ОСОБА_1 про те, що розглядаючи у даній справі скаргу ТОВ "Агросфера ЛТД" на його дії та бездіяльність, як начальника відділу державної виконавчої служби суди першої та апеляційної інстанції не були обізнані та не врахували той факт, що ОСОБА_1 під час розгляду скарги вже не займав відповідну посаду, а відтак, не мав можливості прийняти участь у даній справі, оскільки не був повідомлений судом про її розгляд. Вирішуючи питання чи були порушені права ОСОБА_1 внаслідок його не повідомлення про розгляд даної справи за скаргою ТОВ "Агросфера ЛТД", колегія суддів також погоджується з доводами ОСОБА_1 про те, що прийняті судові рішення впливають на його права та обов`язки, оскільки встановлюють юридично значущі факти щодо певних дій та бездіяльності цієї особи, а також містять правові висновки з певною правовою кваліфікацією таких дій та бездіяльності. Колегія суддів приймає до уваги, що питання правомірності дій та бездіяльності ОСОБА_1 під час перебування його на посаді начальника означеного відділу державної виконавчої служби наразі не може бути предметом розгляду у даному апеляційному провадженні за апеляційною скаргою цієї особи на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 26.12.2017, оскільки вже переглядались судом апеляційної інстанції в межах доводів ТОВ "Агросфера ЛТД" за його апеляційною скаргою, за результатами розгляду якої й прийнято відповідну постанову Дніпропетровським апеляційним господарським судом від 19.02.2018 у справі №904/2123/114, тобто у даній справі. Разом із цим колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 в межах його доводів про відсутність підстав для задоволення скарги ТОВ "Агросфера ЛТД" з огляду на відсутність підстав для поновлення цій особі строку на оскарження його дій та бездіяльності як начальника відділу державної виконавчої служби, тобто при виконанні функцій державного виконавця з примусового виконання наказів господарського суду, які були видані на користь ТОВ "Агросфера", правонаступником у виконавчому провадженні яких в подальшому стало ТОВ "Агросфера ЛТД".".

Постановою Верховного Суду від 10.04.2019р. залишено без змін постанову Центрального апеляційного господарського суду від 14.11.2019р. у справі №904/2123/14.

Отже, на даний час скасоване судове рішення - постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.02.2018р. у справі №904/2123/14, яке стало підставою для ухвалення рішення від 24.07.2018р. у справі №918/148/18.

Зазначені обставини, в силу норм п.3 ч.2 ст.320 Господарського процесуального кодексу України, стали підставами для перегляду цього судового рішення за нововиявленими обставинами.

Відповідно до ч.1 ст. 320 Господарського процесуального кодексу України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, у відповідності до ч.2 ст.320 ГПК України є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Частиною 5 статты 320 ГПК України встановлено, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Отже, у зв`язку із скасуванням, на сьогодні відсутнє судове рішення, яким би було визнано неправомірною бездіяльність начальника Млинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Данилишина В.О., яка полягає у невинесенні постанови про об`єднання виконавчих проваджень ВП№43629338, ВП№45113537 та ВП№45021212 у зведене виконавче провадження.

Натомість, у даному випадку, обов`язковою до врахування є постанова Центрального апеляційного господарського суду від 14.11.2018р., якою скасовано постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.02.2018р. у справі №904/2123/14, та було прийнято нове рішення, яким у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера ЛТД" на дії та бездіяльність начальника відділу Млинівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області відмовлено повністю.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди втілено у статті 1166 ЦК України, у відповідності до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, з огляду на положення статей 22, 1166 Цивільного кодексу України, для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача шкоди та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

На позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

У разі, якщо сторона, яка вважає, що її права були порушені та нею понесені збитки, повинна довести як розмір збитків, так і факт їх понесення. При цьому, витрати потерпілої особи з виправлення пошкодженого майна її засобами і коштами визначаються, виходячи з реальних витрат позивача.

Зі змісту роз`яснення Вищого арбітражного суду України від 01.04.1994р. №02-5/215 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних з відшкодуванням шкоди" вбачається, що правовою підставою відповідальності за завдану шкоду є правопорушення, складовими елементами якого є: наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, вина.

Отже, необхідними умовами для стягнення збитків є: 1) підтверджена належними доказами наявність певного розміру шкоди; 2) підтверджена належними доказами протиправна поведінка заподіювача шкоди; 3) засвідчений належними доказами факт того, що протиправна дія чи бездіяльність завдавача шкоди є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки; 4) докази, що засвідчують наявність ознак вини заподіювача шкоди.

Приймаючи до уваги вищевикладене, предметом доказування у справі про стягнення збитків (що складаються з прямих збитків та упущеної вигоди) є наявність усіх складових елементів правопорушення.

Разом з тим, постановою Центрального апеляційного господарського суду від 14.11.2018р. відмовлено в задоволенні скарги ТОВ "Агросфера ЛТД" на дії та бездіяльність начальника відділу Млинівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Данилишина В.О.

Як вірно відмічено судом першої інстанції, наведене у свою чергу призводить до відсутності одного з елементів складу цивільного правопорушення.

Відсутність одного з елементів складу цивільного правопорушення звільняє боржника від відповідальності за заподіяну шкоду, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Тому, судом першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність відмови у задоволенні вимоги позивача про стягнення з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера ЛТД" 196 153, 39 грн. майнової шкоди.

Також, як вірно зазначено місцевим господарським судом, не підлягають задоволенню заявлені позивачем інфляційні втрати по причині відмови у позові про стягнення шкоди, та у зв`язку з тим, що дія ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України не поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку із завданням шкоди. Передбачена ст.625 ЦК відповідальність не застосовується до правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що господарський суд Рівненської області дійшов вірного висновку про наявність підстав для перегляду рішення у даній справі за нововиявленими обставинами, та відповідно - рішення господарського суду Рівненської області від 24.07.2018р. у справі №918/148/18 в частині задоволення позовних вимог про стягнення з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера ЛТД" 196153,39 грн. майнової шкоди, заподіяної внаслідок неправомірних дій Млинівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, та відмови в задоволенні позову про стягнення 106805,31 грн. інфляційних втрат - скасувати, та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити повністю.

Відповідно до ч.7 ст.325 ГПК України, судове рішення, ухвалене за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, може бути переглянуте на загальних підставах.

Відповідно до ч.4 ст.11 ГПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи Серявін та інші проти України, Пронін проти України, Кузнєцов та інші проти Російської Федерації одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначене судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

При цьому, п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відхиляючи скаргу апеляційний суд у принципі має право просто підтвердити правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду нижчої інстанції (рішення у справі Гарсія Руїс проти Іспанії).

Отже, доводи скаржника в апеляційній скарзі спростовуються наведеним вище, матеріалами справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і висновків господарського суду Рівненської області не спростовують.

У відповідності до ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст.275-280 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду прийнято у відповідності до норм матеріального та процесуального права і його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі ст.129 ГПК України судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера ЛТД" на рішення господарського суду Рівненської області від 17.07.19р. у справі №918/148/18 залишити без задоволення, а рішення господарського суду першої інстанції без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 04.11.2019р.

Головуючий суддя Саврій В.А.

Суддя Коломис В.В.

Суддя Крейбух О.Г.