ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2019 р. Справа № 914/2236/18

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Якімець Г.Г.

суддів Бонк Т.Б.

Матущак О.І.

За участю секретаря судового засідання Кришталь М.Б.

за участю представників сторін:

від позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом: Зарічний І.Я. ;

від відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом: Макарик І. В . ;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробничої компанії "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе", вих.№708 від 20 серпня 2019 року (з урахуванням заяви про усунення недоліків)

на рішення Господарського суду Львівської області від 06 серпня 2019 року (підписане 08.08.2019 року, суддя Юркевич М.В.)

у справі №914/2236/18

за позовом Приватного підприємства "ТІЗ-Карбогаз", м. Глиняни Львівська область

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробничої компанії "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе", м. Львів

про стягнення 1 524 465,41 грн. заборгованості

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробничої компанії "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе", м. Львів

до відповідача Приватного підприємства "ТІЗ-Карбогаз", м. Глиняни Львівська область

про визнання односторонню зміну ціни товару недійсною та зобов`язання вчинити дії, а саме: зобов`язати привести усі первинні документи по поставках партій товару згідно видаткових накладних у відповідність до умов договору поставки №1909/1 від 19.09.2016р.

В С Т А Н О В И В :

На розгляд до Господарського суду Львівської області поступила позовна заява Приватного підприємства "ТІЗ-Карбогаз" до Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробничої компанії "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе" про стягнення 1 369 586,71 грн. заборгованості, з яких 1 342 032,54 грн. основного боргу, 13 084,93 грн. пені, 2 180,82 грн. 3% річних, 12 288,42 грн. інфляційних втрат (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог 1 342 032,54 грн. основного боргу, 102 425,20 грн. пені, 21 339,87 грн. 3% річних, 58 667,80 грн. інфляційних втрат).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач за поставлений товар на суму 1 708 248,68 грн., розрахувався лише частково на суму 366 216,52 грн.

Зокрема, повністю, але з порушенням строків було оплачено товар за видатковими накладними № РН-0000371 від 11.08.2018р. на суму 136 944,00 грн. та № РН-0000383 від 18.08.2018р. на суму 142 704,00 грн. Крім того, частково в розмірі 86 568,52 грн. відповідач оплатив товар згідно накладної № РН-0000396 від 23.08.2018р. на суму 139 680,00 грн. (залишок неоплаченого за цією накладною залишився в розмірі 53 111,48 грн), у звязку із чим загальна сума протермінованої заборгованості Товариством з обмеженою відповідальністю Торгово-виробничої компанії "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе" за отриманий товар склала 1 342 032,54 грн.

Ухвалою суду від 28.05.2019р. судом першої інстанції було прийнято зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробничої компанії "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе" до Приватного підприємства "ТІЗ-Карбогаз" у справі №914/2236/18 про визнання односторонню зміну ціни товару недійсною та зобов`язання вчинити дії, а саме: зобов`язати привести усі первинні документи по поставках партій товару згідно видаткових накладних у відповідність до умов договору поставки №1909/1 від 19.09.2016р. до спільного розгляду з первісним позовом ТОВ «Тіз-Карбогаз» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробничої компанії "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе" 1 524 465,41 грн. заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач за зустрічним позовом стверджує, що жодних домовленостей про нову ціну товару між сторонами не було, а також не підписувалося жодних цінових специфікацій у відповідності до умов договору. Сторони визначили ціну товару на рівні 4 991,81 грн./т без ПДВ та - 5 990,17 грн./т. з ПДВ.

Рішенням господарського суду Львівської області від 06.08.2019 у справі №914/2236/18 (суддя Юркевич М.В.) первісні позовні вимоги Приватного підприємства "ТІЗ-Карбогаз", з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 24.06.2019р. задоволено повністю. Вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробничої компанії "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе!" на користь Приватного підприємства "ТІЗ-Карбогаз" 1 342 032,54 грн. основного боргу, 102 425,20 грн. пені, 21 339,87 грн. 3% річних, 58 667,80 грн. інфляційних втрат, 22 867,80 грн. витрат по сплаті судового збору. В задоволенні зустрічних позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробничої компанії "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе" відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідачем за первісним позовом неналежно виконано взяті на себе зобовязання щодо своєчасної оплати вартості поставленого позивачем згідно договору поставки №1909/1 від 19.09.16 зрідженого діоксиду вуглецю. В матеріалах справи наявні підписані та скріплені печатками обох сторін видаткові накладні, акти звірки взаємних розрахунків за відповідний спірний період із сальдо на користь ПП «ТІЗ-Карбогаз», систематичне віднесення відповідачем за первісним позовом витрат зі сплати ПДВ до податкового кредиту, а також часткова оплата видаткових накладних , що у своїй сукупності стало беззаперечним підтвердженням факту узгодження сторонами та визнання зобов`язанням по кількості і ціні прийнятого товару. Відтак, суд першої інстанції оцінюючи ці обставини та факти в сукупності дійшов висновку про правомірність нарахування позивачем 1 342 032,54 грн. основного боргу, 102 425,20 грн. пені, 21 339,87 грн. 3% річних, 58 667,80 грн. інфляційних втрат.

Відмовляючи в зустрічних позовних вимогах суд першої інстанції зазначив, що оскільки в ході розгляду даної справи не було підтверджено факту односторонньої зміни ціни товару з боку постачальника, підписання відповідачем за первісним позовом товаророзпорядчих та бухгалтерських документів згідно договору, а також частковою оплатою за товар, позивач за зустрічним позовом фактично визнав свої зобов`язанням перед постачальником, а також той факт, що формування замовлення на поставку кожної партії товару між уповноваженими представниками сторін відбувалися переговори та домовленості, в тому числі в електронному вигляді, які в кінці завершувалися саме сформуванням замовлення з боку позивача за зустрічним позовом, яке направлялося на адресу постачальника із чітким зазначення в ньому кількості необхідного товару та його конкретну ціну, по якій вподальшому і відпускався товар, суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставність зустрічних позовних вимог щодо визнання односторонньої зміни ціни товару недійсною та зобов`язання вчинити дії, а саме: зобов`язати привести усі первинні документи по поставках партій товару згідно видаткових накладних у відповідність до умов договору поставки №1909/1 від 19.09.2016р.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю Торгово-виробнича компанія "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе" звернулось до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 06 серпня 2019 року у справі №914/2236/18 та прийняти нове рішення яким в задоволенні первісного позову відмовити повністю, зустрічний позов задоволити. Зокрема, зазначає, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення не враховано пункт 6.2 спірного договору. Так, ,,Ціна товару, що поставлятиметься постачальником вказуватиметься в Специфікації до цього Договору (Додаток №1), який є його невідємною частиною та діє до кінця строку Договору. В односторонньому порядку ціна на товар не може бути змінена'' (п.6.2. Договору) .Сторони погоджують нові ціни на товар шляхом переговорів та підписують нову цінову Специфікацію (п.6.4. Договору). Наведене, на думку апелянта, не враховане судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення.

Також апелянт вважає докази подані на підтвердження зміни ціни товару за взаємною домовленістю у вигляді копії електронного листування є неналежними доказами, оскільки жодних оригіналів документів в судове засідання не було представлено і огляд доказів у відповідності до положень ст.82 ГПК Украхни, суд першої інстанції не здійснював.

Апелянт також наголошує, що позивач за первісним позовом замовчував обставини зміни ціни товару, відображав у видаткових накладних завищені ціни, без підписання відповідної цінової специфікації, яка передбачена договором.

Представник позивача за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) в судове засідання зявився, проти поданої апеляційної скарги заперечив з підстав, викладених у поданому письмовому відзиві на неї (вх. №01-04/5943/19 від 25.09.19), надав усні пояснення по суті спору, зокрема зазначив, що рішення суду першої інстанції вважає законним та обгрутованим, просив залишити його без змін апеляційну скаргу без задоволення.

Представник апелянта в судовому засіданні подану апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, надав усні пояснення по суті спору.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи, 19.09.16 між Приватним підприємством "ТІЗ-Карбогаз" та Товариством з обмеженою відповідальністю Торгово-виробничої компанії "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе" укладено договір поставки №1909/1.

Згідно п.1.1 договору Приватне підприємство "ТІЗ-Карбогаз" (за договором-постачальник) зобовязується здійснювати регулярні поставки Товариству з обмеженою відповідальністю Торгово-виробничої компанії "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе" (за договором-покупець) зрідженого діоксиду вуглецю у партіях, а покупець зобовязується здійснювати приймання та своєчасну оплату його вартості на умовах цього договору.

На виконання умов укладеного договору, в період з 11.08.2018р. по 12.10.2018р. позивачем за первісним позовом було поставлено, а відповідачем прийнято товару на загальну суму 1 708 248,68 грн. згідно видаткових накладних, а саме: № РН-0000371 від 11.08.2018р. на суму 136 944,00 грн.; № РН-0000383 від 18.08.2018р. на суму 142 704,00 грн.; № РН-0000396 від 23.08.2018р. на суму 139 680,00 грн.; № РН-0000400 від 23.08.2018р. на суму 141 840,00 грн.; № РН-0000398 від 25.08.2018р. на суму 147 600,00 грн.; № РН-0000442 від 19.09.2018р. на суму 137 520,00 грн.; № РН-0000446 від 19.09.2018р. на суму 106 704,00 грн.; № РН-0000451 від 22.09.2018р. на суму 131 040,00 грн.; № РН-0000456 від 25.09.2018р. на суму 142 128,00 грн.; № РН-0000468 від 03.10.2018р. на суму 117 407,38 грн.; № РН-0000476 від 06.10.2018р. на суму 122 079,71 грн.; № РН-0000480 від 10.10.2018р. на суму 123 637,15 грн.; № РН-0000485 від 12.10.2018р. на суму 118 964,82 грн. Факт поставки товару сторонами підтверджується та не заперечується.

За умовами п. 6.6 договору, покупець здійснює оплату за поставлену партію товару на банківський рахунок продавця протягом 45 календарних днів від дати поставки (дата підписання відповідної видаткової накладної покупцем) на складі покупця.

Судом встановлено, що за поставлений товар на суму 1 708 248,68 грн., відповідач за первісним позовом розрахувався лише частково на суму 366 216,52 грн. Зокрема, повністю, але з порушенням строків було оплачено товар за видатковими накладними № РН-0000371 від 11.08.2018р. на суму 136 944,00 грн. та № РН-0000383 від 18.08.2018р. на суму 142 704,00 грн. Крім того, частково в розмірі 86 568,52 грн. відповідач оплатив товар згідно накладної № РН-0000396 від 23.08.2018р. на суму 139 680,00 грн. (залишок неоплаченого за цією накладною залишився в розмірі 53 111,48 грн).

Отже, загальна сума протермінованої заборгованості Товариством з обмеженою відповідальністю Торгово-виробничої компанії "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе" за отриманий товар склала 1 342 032,54 грн.

Як вбачається із матеріалів справи в порядку досудового врегулювання спору позивач за первісним позовом звертався до відповідача з претензіями про сплату заборгованості листами від 08.11.2018р. та 22.11.2018р., однак претензії залишилися без відповіді та задоволення.

В той же час, в ході судового розгляду, відповідач за первісним позовом стверджував, що у видаткових накладних на поставку товару постачальником невірно було зазначено ціну товару, без врахування Специфікації до договору поставки №2 від 21.12.2017р., в якій ціну товару було визначено на рівні 4 9991,81 грн./т без ПДВ та 5 990,17 грн./т з ПДВ.

Таким чином, подавши зустрічний позов, відповідач за первісним позовом просив суд зобов`язати позивача за первісним позовом привести у відповідність до вищенаведеної Специфікації видаткові накладні на поставку товару в частині ціни.

За своєю правовою природою правовідносини, що склалися між сторонами по справі є правовідносинами з поставки товару, згідно яких у покупця, внаслідок передання йому постачальником товару (зрідженого діоксиду вуглецю) виник кореспондуючий обов`язок оплатити його. Натомість, у зустрічному позові, між сторонами існує спір щодо коректного та правильного відображення у первинних бухгалтерських документах ціни товару, що поставлявся.

Відповідно до ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Ціна товару та порядок її оплати було обумовлено сторонами в розділі 6 договору поставки від 19.09.2016р.

Відповідно до п. 6.2 договору поставки, ціна товару, що поставлятиметься постачальником вказуватиметься в Специфікації до договору, яка є невід`ємною його частиною та діє до кінця строку дії договору. В односторонньому порядку ціна на товар не може бути змінена.

Згідно п. 6.4 договору про ініціювання підвищення або зниження ціни на товар, сторона зобов`язана письмово повідомити іншу сторону не пізніше, ніж за тридцять календарних днів до такої зміни ціни. Сторони погоджують нові ціни на товар шляхом переговорів та підписують відповідну нову цінову Специфікацію.

За умовами п. 6.3 договору, сторони мають право ініціювати перегляд ціни на товар в залежності від зміни показників, які її обумовлюють, зокрема такими складовими є : співвідношення гривні до офіційного курсу долара США, вартість транспортних послуг, вартість товару на ринку, тощо.

В той же час, як визнається сторонами та підставно встановлено судом першої інстанції, при зміні ціни товару покупець та постачальник не підписували нової цінової Специфікації у відповідності до наведених вище умов договору. Однак, з представлених сторонами доказів вбачається, що таке відступлення від умов договору в частині письмового оформлення ціни товару мало місце за домовленістю двох сторін.

Зокрема, така обставина підтверджується тим, що перед поставкою кожної партії товару між сторонами відбувалися переговори та листування, в тому числі електронним способом, внаслідок чого і досягнутих домовленостей, від представника покупця (відповідача за первісним позовом) надходило на електронну пошту постачальника сформоване замовлення із зазначенням кількості товару та ціни, за якою покупець готовий його прийняти. Такі докази містяться в матеріалах справи.

Крім того, колегія суддів зазначає про те, що в матеріалах справи також міститься листування між представниками сторін, в яких постачальник перед отриманням заявки на поставку товару повідомляє покупця про його наявність та вартість на ринку.

Від відповідача за первісним позовом замовлення на поставку товару та електронне листування здійснювали представники товариства ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, які за твердженням представника відповідача в судовому засіданні, є працівниками ТОВ Торгово-виробнича компанія "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе" і виконували це з службових електронних адрес: ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Як підставно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, при поставці кожної партії товару між сторонами підписувалися видаткові накладні, що підтверджували факт прийняття покупцем товару та його ціну.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що посилання апелянта на те, що в момент прийняття товару ним не перевірялася його ціна є необгрунтованими, оскільки накладна підписується уповноваженим суб`єктом сторони та скріплюється печаткою підприємства, що і мало місце у даній справі.

Не заслуговують на увагу суду також твердження апелянта про те, що факт наявності заборгованості та, власне, «завищення» ціни на товар, стало відомо останньому лише після отримання позовної заяви.

Зокрема, такі обставини спростовуються доказами у даній справі, а саме актами звірки взаєморозрахунків, що складалися сторонами по ходу здійснення між ними господарських правовідносин. Останнім актом звірки, в якому відповідач за первісним позовом визнав свою заборгованість перед позивачем у розмірі 1 342 032,54 грн., був акт від 29.10.2018р.. Більше того, саме стягнення такої визнаної суми боргу є предметом спору у даній справі. З досліджуваного судом зазначеного акту звірки також вбачається, що сторони в ньому конкретизували безпосередньо по яких накладних на поставку товару проводиться звірка та сума до оплати за цими накладними. Колегія суддів зазначає, що дана обставина ще раз підтверджує факт усвідомлення сторонами про ціну товару, який закуплявся не тільки на стадії прийняття товару при оформленні накладних, а й згодом, за наслідками проведення взаємної звірки по розрахунках.

Дослідивши правовідносини між сторонами протягом спірного періоду, суд також встановив, що на виконання своїх зобов`язань відповідачем частково проводилася оплата згідно договору та підписаних накладних. Як вже зазначалося вище, остання та часткова оплата була здійснена 11.10.2018р. платіжним дорученням №16983 на суму 300 000,00 грн. Крім того, у спірний період, відповідач за первісним позовом додатково здійснював оплату, яка зараховувалася позивачем в рахунок погашення боргу за попередні періоди. Так, як вбачається із наявного в матеріалах справи доповнення до відзиву на первісну позовну заяву від 11.01.2019р. відповідач сам надав суду відповідні платіжні доручення, починаючи з липня по вересень 2018р..

Колегія суддів наголошує на тому, що такими діями відповідач за первісним позовом фактично визнав свої зобов`язання по оплаті за поставлений товар. Більше того, протягом усього періоду існування договірних відносин, починаючи з моменту укладення договору, покупець жодних зауважень як щодо кількості та якості товару, так і до його ціни не заявляв, що безумовно свідчить про погодження на такі договірні умови та усвідомлення правових і економічних наслідків.

Додатковим аргументом, що підтверджує первісні позовні вимоги є також факт віднесення ТОВ Торгово-виробнича компанія "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе" витрат зі сплати ПДВ, з урахуванням видаткових накладних, до податкового кредиту, що свідчить про достеменну обізнаність покупця про ціну, за якою придбавався товар.

З огляду на вищенаведене, оскільки в матеріалах справи наявні підписані та скріплені печатками обох сторін видаткові накладні, акти звірки взаємних розрахунків за відповідний спірний період із сальдо на користь ПП «ТІЗ-Карбогаз», систематичне віднесення відповідачем за первісним позовом витрат зі сплати ПДВ до податкового кредиту, а також часткова оплата видаткових накладних - у своїй сукупності є беззаперечним підтвердженням факту узгодження сторонами та визнання зобов`язанням по кількості і ціні прийнятого товару.

Відтак, колегія судддів оцінюючи дані обставини та факти в сукупності, вважає висновок суду першої інстанції про стягнення з ТОВ Торгово-виробнича компанія "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе" 1 342 032,54 грн. основного боргу доведеними, підставним та обгрунтованим.

Крім того, як унормовано приписами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Перевіривши підставність та обгрунтованість нарахованих сум, колегія суддів, здійснивши їх перерахунок, дійшла висновку про те, що такі розраховано правильно, відповідно до вихідних даних, що містяться в матеріалах справи, а тому додаткові нарахування у вигляді пені, 3% річних та інфляційних втрат підставно задоволені судом першої інстанції.

Щодо зустрічних позовних вимог ТОВ Торгово-виробнича компанія "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе" про визнання односторонню зміну ПП «ТІЗ-Карбогаз» ціни товару недійсною та зобов`язання вчинити дії, а саме: зобов`язати привести усі первинні документи по поставках партій товару згідно видаткових накладних у відповідність до умов договору поставки, враховуючи попередньо здійснені судами висновки, колегія суддів зазначає наступне:

В ході розгляду даної справи судом першої інстанції підставно встановлено не підтвердження факту односторонньої зміни ціни товару з боку постачальника. Окрім того, як зазначалось вище, позивач за зустрічним позовом своїми діями щодо прийняття товару, підписання товаророзпорядчих та бухгалтерських документів згідно договору, а також частковою оплатою за товар, фактично визнав свої зобов`язанням перед постачальником. Також в процесі формування замовлення на поставку кожної партії товару між уповноваженими представниками сторін відбувалися переговори та домовленості, в тому числі в електронному вигляді, які в кінці завершувалися саме сформуванням замовлення з боку позивача за зустрічним позовом, яке направлялося на адресу постачальника із чітким зазначення в ньому кількості необхідного товару та його конкретну ціну, по якій вподальшому і відпускався товар.

Беручи до уваги вищенаведені обставини, колегія суддів вважає доводи апелянта щодо підставності зустрічного позову необгрунтованими, які спростовуються вищенаведеними встановленими обставинами справи, що стали підставою для задоволення первісних позовних вимог.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Львівської області від 06.08.2019 у даній справі відповідає матеріалам справи, ґрунтується на вимогах чинного законодавства і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально не обґрунтовані, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 277 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Судовий збір за перегляд рішення господарського суду Львівської області від 06.08.2019 у даній справі в апеляційному порядку слід покласти на скаржника в порядку, передбаченому ст. 129 ГПК України.

На підставі наведеного та відповідно до вимог ст.ст. 269, 270, 273, 275, 276, 282-284 ГПК України,-

Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Рішення Господарського суду Львівської області від 06.08.2019 у справі № 914/2236/18 залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробничої компанії "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе" без задоволення.

2.Матеріали справи №914/2236/18 повернути до господарського суду Львівської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до ст.ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст постанови складено і підписано 11 листопада 2019 року

Головуючий суддя Якімець Г.Г.

суддя Бонк Т.Б.

суддя Матущак О.І.