ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2019 р. Справа № 916/1799/19

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Малярчук І.А.,

при секретарі судового засідання Мукієнко Д.С.,

за участю представників сторін:

позивача: Грасовський Д.О., згідно довіреності від 20.03.2019р.

відповідача: Головко С.М., згідно довіреності №10 від 02.07.2019р.,

розглянувши справу №916/1799/19 за позовом Державного підприємства Адміністрація морських портів України (01135, м. Київ, пр-т Перемоги,14) в особі Білгород-Дністровської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (67701, Одеська область, м.Білгород-Дністровський, вул. Шабська, 81) до Державного підприємства Білгород-Дністровський морський торговельний порт (67700, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Шабська,81) про стягнення 142841,84грн., із яких 114174,01грн. основного боргу, 16040,08грн. пені, 3141,50грн. три проценти річних, 9486,25грн. суми втрат від інфляції.

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача, заяв, клопотань, процесуальні дії суду:

Позивач позовні вимоги підтримує, в їх обґрунтування зазначає, що 02.01.2018р. між ДП «АМПУ» в особі Б.-Дністровської філії та ДП «Білгород-Дністровський МТП», відповідно до умов якого, з врахуванням додаткової угоди від 30.07.2018р., позивач надав відповідачу послуги із забезпечення контрольно-пропускного режиму на території Білгород-Дністровського МТП, за які відповідач розрахувався несвоєчасно та не у повному обсязі, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість в сумі 114174,01грн., на яку позивачем нараховано 16040,08грн. пені, 3141,50грн. три проценти річних, 9486,25грн. суми втрат від інфляції.

Відповідач подав до суду відзив на позов від 18.07.2019р. за вх.№14389/19, де просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову в частині стягнення пені у повному обсязі. В обґрунтування заявленого посилається на те, що ДП «БД МТП» з 2016 року з незалежних від підприємства причин перебуває у тяжкому фінансовому становищі та не в змозі було виконати зобов`язання по Договору №7-П-БДФ-18 від 02.01.2018р. у визначені ним терміни. Відповідач вказує, що причинами є зовнішні фактори, на які підприємство не має впливу а саме, відповідно до ст.2-1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про особливості державного регулювання діяльності суб`єктів підприємницької діяльності, пов`язаної з реалізацією та експортом лісоматеріалів» тимчасово, строком на 10 років, забороняється вивезення за межі митної території України в митному режимі експорту лісоматеріалів оброблених (код 4403 УКТЗЕД): деревних порід, крім сосни, - з 01.11.2015р.; деревних порід сосни - з 01.01.2017р. ДП «БД МТП» є державною стивідорною компанією, яка займається здійсненням навантажувально-розвантажувальних робіт лісоматеріалів. У підприємства відсутня інфраструктура задля обробки вантажів іншої номенклатури. У 2017 році Білгород-Дністровський морський порт фактично перебував на межі зупинення через зменшення глибин у гавані порту.

Також відповідач зазначає, що відповідно до Закону України «Про морські порти України», фінансування утримання гідротехнічних споруд в об`ємах, необхідних для підтримання їх паспортних характеристик, здійснюється за рахунок портових зборів; організація та забезпечення безпеки мореплавства є метою утворення ДП «АМПУ». Днопоглиблювальні роботи у гавані Білгород-Дністровського морського порту було здійснено Білгород-Дністровською філією ДП «АМПУ» лише наприкінці 2017 року, але наразі вони є недостатніми для повноцінного проходу суден до Білгород-Дністровського морського порту. Зауважує відповідач і про те, що позивачем не надано докази на підтвердження завдання йому збитків від прострочення сплати рахунків.

29.07.2019р. за вх.№15091/19 позивачем до суду подано відповідь на відзив, в якому позивач зазначає, що право вимагати сплати пені від відповідача у випадку прострочення виконання зобов`язання передбачене, зокрема, п.4.4. договору №З-П-БДФ-18 від 02.01.2018р. Звертає увагу позивач також на те, що згідно ст.617 ЦК України не є підставами для звільнення від відповідальності особи за порушення зобов`язання такі випадки як недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів. Окремо позивач зазначає, що відповідач взагалі не виконував свої зобов`язання за договором №7-П-БДФ-18 від 02.01.2018р. протягом всього періоду його дії. Позивач наголошує на тому, що ст.233 ГК України, ст.551 ЦК України передбачають можливість зменшення судом розміру неустойки, а не відмови позивачу у частині позовних вимог щодо стягнення пені, як на тому наполягає відповідач, та з урахуванням даної обставини позивач заперечує щодо задоволення вимоги відповідача, що стосується відмови у стягненні пені в повному обсязі.

Не погодився позивач із твердженням відповідача про те, що скрутне фінансове становище останнього сталося через зменшення глибин в Білгород-Дністровському морському порту та не здійснення днопоглиблювальних робіт позивачем, оскільки позивач стверджує, що з 2017 року по теперішній час своїми силами постійно проводить днопоглиблювальні роботи для підтримки прохідного каналу в нормальному стані та прохідна осадка суден за цей період складає 3,8-3,9 метри, про що зазначено в наданому відповідачем аудиторському звіті; дані глибини достатні для проходу суден, які обслуговує відповідач. Позивач зауважує, що в наданому відповідачем аудиторському звіті перевірявся період з 01.01.2015р. по 31.03.2018р., що лише частково охоплює той період, в якому виникли зобов`язання відповідача перед позивачем, тоді як в позовних вимогах період стягнення заборгованості, інфляційних втрат, пені та 3% річних охоплює період з 01.01.2018р. по 31.12.2018р. Отже, на думку позивача, скрутне фінансове становище відповідача викликане передусім через заборону експорту лісоматеріалів та не переорієнтації відповідача на інші види вантажів, як те зазначено у відповідному аудиторському звіті, тобто, є результатами його власних самостійних дій, вчинених на власний ризик, при веденні ним господарської діяльності.

У разі вирішення питання щодо зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій позивач просить суд звернути увагу на те, що ДП «АМПУ» є комерційним підприємством державного сектору економіки, що входить до сфери управління Мінінфраструктури України та розпоряджається державними коштами, позивач також знаходиться у тяжкому фінансовому становищі, збитки перевищують доходи, що підтверджується Звітом про фінансові результати за 2018 рік.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.07.2019р. відкрито провадження у справі №916/1799/19, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, призначено розгляд справи по суті у судовому засіданні 15.07.2019р. о 12год.40хв.

У судовому засіданні 15.07.2019р. оголошено протокольну перерву до 29.07.2019р. об 10год.45хв.

Ухвалою суду від 29.07.2019р. задоволено клопотання Білгород-Дністровської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України від 16.07.2019р. за вх.№14097/19 про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, постановлено розглядати справу №916/1799/19 в порядку загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження по справі, призначено підготовче засідання суду на 11.09.2019р. о 12год.00хв.

У судовому засіданні 11.09.2019р. оголошено протокольну ухвалу про перерву до 25.09.2019р. о 11год.00хв.

Ухвалою суду від 25.09.2019р. продовжено строк проведення підготовчого провадження до 28.10.2019р. включно.

У судовому засіданні 25.09.2019р. оголошено протокольну ухвалу про перерву до 16.10.2019р. об 11год.20хв.

Клопотання позивача від 29.07.2019р. за вх.№15093/19 про залучення доказів до справи судом задоволені.

Зміст спірних правовідносин, фактичні обставини справи та докази, на підставі яких судом встановлені обставини справи:

02.01.2018р. між ДП «Білгород-Дністровський МТП» (замовник) та ДП «АМПУ» в особі Білгород-Дністровської філії (виконавець) було укладено договір №7-ВД/18/7-П-БДФ-18, відповідно до умов якого виконавець протягом строку дії договору за письмовими заявками замовника зобов`язується надавати замовнику послуги з забезпечення контрольно-пропускного режиму на території Білгород-Дністровського морського порту за ДК 021:2015 по коду « 79710000-4-Охоронні послуги". Місце надання послуг: Одеська область, м.Білгород-Дністровський, смт. Затока, вул. Приморська, 1; Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Шабська, 81 (п.п.1.1., 1.2. договору).

Загальна вартість послуг за цим договором не може перевищувати 150000грн., в т.ч. ПДВ 20% - 25000грн. Розмір плати за одиницю послуги визначено в Переліку послуг, що надаються БДФ ДП «АМПУ» (додаток 1, який є невід`ємною частиною договору). Визначення розміру суми, що підлягає сплаті за надані виконавцем послуги за місяць, здійснюється на підставі фактично наданих послуг, що визначається у акті наданих послуг. Розрахунок за надані послуги здійснюється замовником згідно виставленого виконавцем рахунку, протягом 10-ти (десяти) банківських днів після підписання акту наданих послуг. Здавання послуг виконавцем та приймання їх результатів замовником оформлюється актом наданих послуг, що складається виконавцем за відповідний період (місяць) та направляється/надається замовнику. Не надання чи не підписання замовником актів приймання-передавання наданих послуг за відсутності мотивованої відмови у строк, визначений в п.3.5. цього договору, є фактом визнання повного і належного виконання виконавцем своїх зобов`язань, а послуги вважаються наданими належним чином та прийнятими замовником без претензій та зауважень. При цьому сторони погоджуються, шо датою прийняття послуг вважається дата підписання акту наданих послуг виконавцем (п.п.3.1., 3.2., 3.3., 3.4., 3.6. договору №7-ВД/18/7-П-БДФ-18 від 02.01.2018р.).

Відповідно до п.4.4. договору №7-ВД/18/7-П-БДФ-18 від 02.01.2018р. у випадку прострочення однією із сторін виконання зобов`язання, винна сторона має право вимагати від іншої сторони сплатити неустойку (пеню) в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості простроченого зобов`язання за кожний день прострочення.

Договір набирає чинності з моменту підписання його повноважними представниками сторін та діє з 01.01.2018р. до 31.12.2018р. (п.6.1. №7-ВД/18/7-П-БДФ-18 від 02.01.2018р.).

До договору сторонами підписано додаток №1 «Перелік послуг, що надаються БДФ ДП «АМПУ», до якого внесено зміни додатковою угодою від 30.07.2018р.

Позивачем було вручено відповідачу претензію №2135 від 12.12.2018р. про сплату заборгованості в сумі 83344,62грн.

На виконання умов договору №7-ВД/18/7-П-БДФ-18 від 02.01.2018р. за фактом надання/отримання послуг сторонами підписано акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) №160 від 31.01.2018р. на суму 297грн., №174 від 31.01.2018р. на суму 12416,12грн., №303 від 28.02.2018р. на суму 7479,01грн., №291 від 28.02.2018р. на суму 401,99грн., №464 від 31.03.2018р. на суму 10437,89грн., №472 від 31.03.2018р. на суму 532,06грн., №689 від 30.04.2018р. на суму 19380,44грн., №695 від 30.04.2018р. на суму 621,05грн., №934 від 31.05.2018р. на суму 16146,04грн., №926 від 31.05.2018р. на суму 748,09грн., №1113 від 30.06.2018р. на суму 7548,06грн., №1120 від 30.06.2018р. на суму 319,99грн., №1287 від 31.07.2018р. на суму 1350,49грн., №1294 від 31.07.2018р. на суму 1046,04грн., №1456 від 31.08.2018р. на суму 255,97грн., №1447 від 31.08.2018р. на суму 4086,40грн., №1574 від 30.09.2018р. на суму 167,99грн., №1696 від 31.10.2018р. на суму 109,99грн., №1777 від 30.11.2018р. на суму 6787,15грн., №1881 від 31.12.2018р. на суму 16289,38грн., №1901 від 31.12.2018р. на суму 7752,86грн.

Позивачем подано до справи рахунки на оплату №204 від 31.01.2018р., №220 від 31.01.2018р., №366 від 28.02.2018р., №348 від 28.02.2018р., №530 від 31.03.2018р., №547 від 31.03.2018р., №762 від 30.04.2018р., №766 від 30.04.2018р., №1006 від 31.05.2018р., №991 від 31.05.2018р., №1181 від 30.06.2018р., №1189 від 30.06.2018р., №1354 від 31.07.2018р. на суму 1350,49грн., №1361 від 31.07.2018р., №1517 від 31.08.2018р., №1504 від 31.08.2018р., №1638 від 30.09.2018р., №1761 від 31.10.2018р., №1846 від 30.11.2018р., №1946 від 31.12.2018р., №1966 від 31.12.2018р.

Також на підтвердження наявності заборгованості в сумі 114174,01грн. позивач подав до справи акт звірки взаємних розрахунків по договору №7-ВД/18/7-П-БДФ-18 від 02.01.2018р. з відповідачем станом на 4 квартал 2018р.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши пояснення представників сторін, їх мотивовані оцінки кожного аргументу щодо наявності підстав для задоволення чи відмови у позові, проаналізувавши нижченаведені норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків.

Пунктом 1 ст.901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (п.1 ст. 903 Цивільного Кодексу України).

Положеннями ч.1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч.1, 2 ст.73, ч.ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України).

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст.76, ч.1 ст.77, ч.ч.1, 2 ст.79 ГПК України).

Таким чином, на думку суду, з огляду на наявні в матеріалах справи документи, а саме, договір №7-ВД/18/7-П-БДФ-18 від 02.01.2018р., акти здачі-прийняття робіт, акт звірки взаємних розрахунків, суд вбачає доведеним позивачем факт надання позивачем відповідачу послуг, їх отримання останнім, та за відсутності доказів належної повної їх оплати з боку відповідача, - позовну вимогу в частині наявності заборгованості в сумі 114174,01грн., у зв`язку з чим дана позовна вимога підлягає задоволенню у повному обсязі.

Крім того, у зв`язку з простроченням відповідачем строку повної оплати вартості наданих послуг, позивачем нараховано до стягнення з відповідача 16040,08грн. пені.

За положеннями ч.1 ст.199 ГК України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

У відповідності до приписів ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Пунктом 1 ст.547 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин, щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до п.п.1, 2 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Перевіривши розрахунок пені, зроблений позивачем, суд встановив, що він є вірним, однак, враховуючи те, що у відзиві на позов відповідач виклав прохання про звільнення його від сплати пені, суд звертає увагу на наступне.

За положеннями ст.233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

При цьому, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд об`єктивно оцінює, чи є даний випадок винятком, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

В даній нормі під "іншими учасниками господарських відносин" слід розуміти третіх осіб, які не беруть участь в правовідносинах між боржником та кредитором, проте, наприклад, пов`язані з кредитором договірними відносинами. Отже, якщо порушення зобов`язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб`єкта, то суд може зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

В чинному законодавстві України відсутній перелік таких виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Судом при цьому враховуються фактичні обставини справи та надається оцінка наявним доказам, якими заявник обґрунтовує свої заперечення.

Так, неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

На підтвердження скрутного фінансового становища відповідач подав до справи аудиторський звіт №05-14/12 від 17.08.2018р. про результати державного фінансового аудиту діяльності ДП «Б-Дністровський МТП» за період з 01.01.2015р. по 31.03.2018р., Баланси (Звіти про фінансові результати) на 31.12.2018р., 31.12.2017р., 31.12.2016р.

Одночасно позивач, посилаючись на наявність у нього скрутного фінансового становища, подав до справи Звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 2018 рік.

Матеріали справи підтверджують, а відповідач не заперечує той факт, що заборгованість ним не погашено станом на день ухвалення рішення у даній справі, отже, ступінь виконання відповідачем зобов`язань за лютий грудень 2018р. характеризується несвоєчасним погашенням заборгованості, що наявна. Подані сторонами баланси вказують на скрутне фінансове становище обох сторін. Позивач не подав до справи доказів понесення ним витрат, збитків в результаті неналежного виконання відповідачем договірних зобов`язань. Суд, беручи до уваги наведене, а також те, що обидві сторони спору належать до державного сектору економіки, доходить висновку про наявність обставин, що свідчать на користь можливості зменшити розмір заявленої до стягнення пені до 1600грн, що є оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та запобігатиме настанню негативних наслідків для сторін.

Отже, позовна вимога про стягнення з відповідача 16040,08грн. пені підлягає судом частковому задоволенню у сумі 1600грн.

Також, у зв`язку з несвоєчасністю оплати відповідачем вартості послуг, позивач просить суд стягнути з відповідача 3141,50грн. три проценти річних за період з 15.02.2018р. по 17.06.2019р., 9486,25грн. суми втрат від інфляції за період з 15.02.2018р. по 17.06.2019р.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно абз.5, 6 п.2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012р. №01-06/928/2012 „Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Перевіривши наведені позивачем розрахунки суми втрат від інфляції, трьох процентів річних, суд встановив, що їх зроблено вірно, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 3141,50грн. три проценти річних за період з 15.02.2018р. по 17.06.2019р., 9486,25грн. суми втрат від інфляції за період з 15.02.2018р. по 17.06.2019р. підлягають судом задоволенню у повному обсязі.

Згідно ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Положення п.2 ч.1 ст.129 ГПК України передбачають, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За розгляд даного позову судом позивач поніс витрати на оплату судового збору в сумі 2142,63грн., відшкодування яких платнику у повному обсязі покладається на відповідача внаслідок того, що позовні вимоги підлягають судом задоволенню судом задоволенню частково з підстав зменшення заявленої до стягнення пені.

Керуючись ст.ст. 123, 124, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити частково позов Державного підприємства Адміністрація морських портів України (01135, м. Київ, пр-т Перемоги, 14, ) в особі Білгород-Дністровської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (67701, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Шабська, 81, ) до Державного підприємства Білгород-Дністровський морський торговельний порт (67700, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Шабська,81, ) про стягнення 142841,84грн.

2. Стягнути з Державного підприємства Білгород-Дністровський морський торговельний порт (67700, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Шабська,81, ) на користь Державного підприємства Адміністрація морських портів України (01135, м. Київ, пр-т Перемоги, 14, ) в особі Білгород-Дністровської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (67701, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Шабська, 81, ) 114174 (сто чотирнадцять тисяч сто сімдесят чотири) грн. 01коп. основного боргу, 1600 (одну тисячу шістсот) грн. пені, 3141 (три тисячі сто сорок одну) грн. 50коп. три проценти річних, 9486 (дев`ять тисяч чотириста вісімдесят шість) грн. 25коп. суми втрат від інфляції, 2142 (дві тисячі сто сорок дві) грн. 63коп. судового збору.

3. Відмовити Державному підприємству Адміністрація морських портів України (01135, м. Київ, пр-т Перемоги, 14, ) в особі Білгород-Дністровської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (67701, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Шабська, 81, ) в решті частині заявлених позовних вимог.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст.241 ГПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до п.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 30 жовтня 2019 р.

Суддя І.А. Малярчук