РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.10.2019Справа № 910/11133/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. за участю секретаря судового засідання Шнайдер К.Б., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ"

до Приватного акціонерного товариства "ТЕЛЕСИСТЕМИ УКРАЇНИ"

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача -

Регіональне відділення Фонду Державного майна України по Чернігівській області

про стягнення 302 292,30 грн.

за участю представників:

від позивача: Оніщук О.В.

від відповідача: Ляхович С.О.

від третьої особи: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "ТЕЛЕСИСТЕМИ УКРАЇНИ" про стягнення 302292,30 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 138-10 від 01.10.2010, у зв`язку з чим позивачем заявлено до стягнення з відповідача 302292,30 грн, з яких: 90 921,27 грн. - заборгованість за договором, 14 335,14 грн. - пеня, 9 092,13 грн. - штраф 10 %, 4478,40 грн. - інфляційні втрати, 1622,82 грн. - 3 % річних, 181 842,54 грн. - неустойка за неповернення майна.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 20.08.2019 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі № 910/11133/19, залучив до участі у справі третю особу без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Регіональне відділення Фонду Державного майна України по Чернігівській області, постановив розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання у справі на 04.09.2019.

04.09.2019 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позов, у якому відповідач проти позову заперечив, посилаючись на те, що відповідач неодноразово звертався до позивача з пропозиціями про продовження договірних відносин, проте позивач не надавав відповіді щодо продовження договору, у зв`язку із чим, відповідач вважає необґрунтованими вимоги позивача про стягнення неустойки за несвоєчасне повернення майна за період з серпня 2018 року по березень 2019 року у сумі 181842,54 грн. Також, відповідач, посилаючись на те, що договір оренди є розірваним, заперечив щодо вимог позивача про стягнення пені та штрафу. Окрім того, у відзиві на позов відповідач не заперечив у частині стягнення орендної плати у сумі 90921,27 грн.

06.09.2019 через канцелярію суду від третьої особи надійшли письмові пояснення, в яких Регіональне відділення Фонду Державного майна України по Чернігівській області підтримав позов АТ "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ".

У судовому засіданні 04.09.2019 суд відклав розгляд підготовчого засідання на 18.09.2019, про що постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання.

13.09.2019 через канцелярію суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

У судовому засіданні 18.09.2019 суд відклав розгляд підготовчого засідання на 01.10.2019, про що постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання.

26.09.2019 через канцелярію суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

У судовому засіданні 01.10.2019 враховуючи відсутність клопотань та повідомлень учасників судового процесу про намір вчинити дії, строк вчинення яких обмежений підготовчим провадженням, відсутність інших клопотань, заяв від сторін, судом закрито підготовче провадження та призначено справу №910/11133/19 до судового розгляду по суті на 22.10.2019, про що постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання та направлено третій особі ухвалу про повідомлення про судове засідання 22.10.2019.

Представник позивача у судовому засіданні 22.10.2019 надав пояснення по суті позову, позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 22.10.2019 проти позову заперечив, надав пояснення по суті заперечень.

Представник третьої особи у судове засідання 22.10.2019 не з`явився, про розгляд справи третя особа була повідомлена ухвалою від 01.10.2019.

У судовому засіданні 22.10.2019 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників учасників справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.10.2010 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Чернігівській області (орендодавець, третя особа) та Приватним акціонерним товариством "ТЕЛЕСИСТЕМИ УКРАЇНИ" (орендар, відповідач) укладений договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 138-10 від 01.10.2010 (далі - договір), відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування без права передачі у суборенду, приватизації та переходу права власності третім особам державне окреме індивідуально визначене нерухоме майно - 1/8 частину вежі радіорелейного зв`язку (далі - майно), що обліковується на балансі Ніжинської дистанції сигналізації та зв`язку ДТГО "Південно-Західна залізниця" (далі - балансоутримувач) та розміщене за адресою: Чернігівська область, м. Бобровиця, вул. Дзержинського, 113, вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку на "31" травня 2010 року і становить за незалежною оцінкою 142 089,38 грн.

Майно передається в оренду для розміщення антен стільникового мобільного зв`язку (п. 1.2).

Стан майна на момент укладення договору визначається в акті приймання-передавання за узгодженим висновком балансоутримувача та орендаря (п. 1.3 договору).

Згідно з актом приймання-передавання від 01.10.2010, орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування без права передачі у суборенду, приватизації та переходу права власності третім особам державне окреме індивідуально визначене нерухоме майно - 1/8 частину вежі радіорелейного зв`язку (далі - майно), що обліковується на балансі Ніжинської дистанції сигналізації та зв`язку ДГТО "Південно-Західна залізниця" (далі - балансоутримувач) та розміщене за адресою: Чернігівська обл., м. Бобровиця, вул. Дзержинського,113, вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку на 31 травня 2010 року і становить за незалежною оцінкою 142089,38 грн.

У пункті 3.1. договору, орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 року № 786 з урахуванням змін і доповнень до неї і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку - липень 2010 року 3 509,61 грн. Орендна плата за перший місяць оренди - жовтень 2010 визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за серпень, вересень, жовтень 2010 року.

Відповідно до п. 3.3. договору, орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70 % до 30 % щомісяця не пізніше 12 числа місяця, наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж (п. 3.6 договору).

Згідно з п. 3.7. договору, орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Пунктом 3.8. договору передбачено, що у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, Орендар також сплачує штраф у розмірі 10 % від суми заборгованості.

За змістом пункту 3.11. договору, у разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання - передавання включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи санкції, до державного бюджету та балансоутримувачу.

Пунктом 3.12. договору (у редакції угоди від 12.11.2014 до договору) передбачено, що сплачена сума орендної плати, що надійшла до державного бюджету та балансоутримувачу, в першу чергу підлягає заліку в рахунок плати минулих періодів, незалежно від того який період вказано в платіжному дорученні.

Відповідно до п. 5.3 орендар зобов`язаний своєчасно й у повному обсязі сплачувати орендну плату. Відшкодувати експлуатаційні витрати та витрати на утримання майна, в тому числі сплати податку на землю, незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Пунктом 10.1. договору передбачено, що цей договір укладено строком на 2 роки 364 дні, що діє з 01.10.2010 до 29.09.2013 включно.

У відповідності до положень п. 10.4., 10.6 після закінчення терміну дії договору, питання продовження договору на новий термін вирішується у відповідності до вимог чинного законодавства, діючого на момент закінчення договору, за умови належного виконання орендарем умов договору при обов`язковій наявності письмової згоди Балансоутримувача та дозволу органу, уповноваженого управляти об`єктом оренди, чинність договору припиняється внаслідок закінчення строку, на який його було укладено.

Майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акта приймання - передавання. Обов`язок щодо складання акта приймання - передавання про повернення майна покладається на орендаря (п. 10.10 договору).

Угодою від 18.12.2012 до договору пункт 3.1 договору сторони виклали у наступній редакції: орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 року № 786 з урахуванням змін і доповнень до неї і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку - вересень 2011 року 5 162, 58 грн.

Угодою від 04.12.2013 до договору було внесено зміни до договору, відповідно до якої в п. 1.1. договору вартість майна на 30.09.2013 становить 143 138, 97 грн., а відповідно до п 3.1 договору орендна плата з урахуванням змін і доповнень до неї і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку - жовтень 2013 року становить 4 790, 38 грн.

Угодою від 12.11.2014 до договору внесено зміни до договору, відповідно п. 3.9 договору викладено в наступній редакції: надмірно сплачена сума орендної плати, що надійшла до бюджету та балансоутримувачу, підлягає в установленому порядку заліку в рахунок штрафних санкцій та майбутніх платежів, а у разі неможливості такого заліку у зв`язку з припиненням відносин - поверненню Орендарю. Для забезпечення повернення зазначених коштів сторони керуються вимогами Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 року за № 1650/24182 та постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2011 року № 106 "Деякі питання ведення обліку податковій і зборів (обов`язкових платежів) та інших доходів бюджету" (зі змінами). Сплачена сума орендної плати, що надійшла до державного бюджету Балансоутримувачу , в першу чергу підлягає заліку в рахунок плати минулих періодів, незалежно від того який період вказано в платіжному дорученні (3.12).

Угодою від 01.04.2015 до договору продовжено дію договору до 01.08.2015.

Угодою від 28.09.2015 до договору було продовжено дію договору до 31.12.2015.

Відповідно до додаткового договору від 22.03.2016 сторони погодили, що у зв`язку з утворенням Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", Орендодавцем майна визначеного цим договором оренди є Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця".

Додатковим договором від 22.03.2016 до договору оренди нерухомого майна від 01.10.2010 № 138-10 окремі пункти викладено в новій редакції, а саме: п.3.1. "Орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 за базовий місяць розрахунку - листопад 2015 року становить 8572,68 грн без ПДВ. Орендна плата за перший місяць оренди - грудень 2015 року визначається шляхом корегування орендної плати за базовий місяць на індекс(и) інфляції на наступний місяць. Відповідно до Закону України від 25.12.2015 року № 928-VIII про Державний бюджет України на 2016 рік п.9 Прикінцеві положення на 2016 рік призупинено дію норми ст.10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" в частині індексації орендної плати, індексація орендної плати за цим Договором в 2016 році призупиняється".

"Відповідно до п. 3.6. договору, орендна плата 100% перераховується на розрахунковий рахунок Орендодавця. Одержувач коштів - ПАТ "Укрзалізниця"/філія "Південно-Західна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця"/Ніжинська дистанція сигналізації та зв`язку, код ЄДРПОУ одержувача - 40081221, банк одержувача - ТВБВ №10024/0281 філії - Чернігівське обласне управління АТ "Ощадбанк", МФО 353553, № рахунку НОМЕР_1 не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним".

"п.10.1. "Цей договір діє з "01" грудня 2015 року по "31" травня 2016 року включно".

Додатком 1 до додаткового договору від 22.03.2016 до договору оренди від 01.10.2010 №138-10 визначено розрахунок плати за базовий місяць оренди майна, що обліковується на балансі виробничого підрозділу Ніжинська дистанція сигналізації та зв`язку регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця": 1/8 частина вежі радіорелейного зв`язку; Чернігівська область, м. Бобровиця, вул. Дзержинського, 113; площею 12,5 кв.м; вартість за експертною оцінкою станом на 30.09.2013 становить 143138,97 грн; враховано індекс інфляції; орендна ставка 40%; орендна плата за базовий місяць оренди - листопад 2015 року становить 8572,68 грн без ПДВ.

22.03.2016 між позивачем та відповідачем складено та підписано акт приймання-передачі в оренду нерухомого майна, відповідно до якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв у строкове платне користування нерухоме майно (Об`єкт оренди) - 1/8 частини вежі радіорелейного зв`язку, що знаходиться за адресою: Чернігівська обл., м. Бобровиця, вул. Дзержинського,113, площею 12,5 кв.м., вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на "30" вересня 2013 року і становить за незалежною оцінкою 143138,97 грн.

Відповідно до додаткового договору від 29.07.2016 до договору сторони погодили, що цей договір діє з 1 червня 2016 року по 31 липня 2016 року включно.

Відповідно до додаткового договору від 17.11.2016 до договору сторони погодили, що цей договір діє з 1 серпня 2016 року по 31 грудня 2016 року включно.

Враховуючи умови п. 10.6 договору та п. 10.1. договору (в редакції додаткового договору від 17.11.2016) термін дії укладеного між сторонами договору сплив 31.12.2016 включно.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що рішенням Господарського суду Чернігівської області від 13.12.2018 у справі №910/11489/18 зобов`язано Приватне акціонерне товариство "ТЕЛЕСИСТЕМИ УКРАЇНИ" повернути Публічному акціонерному товариству "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі: Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" орендоване майно, а саме: 1/8 частину вежі радіорелейного зв`язку, що розміщена за адресою: Чернігівська область, м. Бобровиця, вул . Дзержинського ( Змачинського), 113, з підписанням акту приймання-передавання про повернення майна.

05.03.2019 на виконання рішення Господарського суду Чернігівської області від 13.12.2018 у справі №910/11489/18 відповідач повернув відповідачу орендоване майно, що підтверджується актом приймання-передачі (повернення) від 05.03.2019 до договору оренди нерухомого майна № 138-10 від 01.10.2010.

Як стверджує позивач, в результаті невиконання відповідачем його зобов`язань за договором у відповідача утворилася заборгованість по сплаті орендної плати за серпень - грудень 2018 року та січень - березень 2019 року у загальному розмірі 90921,27 грн.

На підставі п. 3.7., 3.8 договору позивачем здійснено нарахування пені у сумі 14335,14 грн та 10 % штрафу розмірі 9 092,13 грн. та на підставі ст. 625 ЦК України, позивач нарахував 3% річних у сумі 1622,82 грн та інфляційні втрати у сумі 4478,40 грн.

Окрім того, посилаючись на приписи частини2 статті 785 Цивільного кодексу України позивачем заявлені до відповідача вимоги про стягнення неустойки у розмірі 181842,54 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина 1 статті 759 ЦК України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Пунктами 1, 4 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

За змістом вищенаведених норм, в силу укладення договору оренди має місце передача однією особою (наймодавцем) майна у тимчасове користування іншій особі (наймачу) за плату на певний строк, що визначений сторонами такого договору.

У відповідності до ч. 1 ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Частина 3 статті 251 Цивільного кодексу України визначає, що строк може бути визначений актами цивільного законодавства, правочином або рішенням.

Отже, за домовленістю сторін у відповідному правочині встановлюються договірні строки з метою визначення сторонами за договором певного періоду у часі, у який мають бути виконані конкретні зобов`язання, визначені договором.

Додатковим договором від 17.11.2016 до договору сторони погодили, що цей договір діє з 1 серпня 2016 року по 31 грудня 2016 року включно.

Рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/9337/17 від 20.09.2017 за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі: Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" до Приватного акціонерного товариства "Телесистеми України" про стягнення 145844,02 грн заборгованості за договором оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності №138-10 від 01.10.2010, яке набрало законної сили, також встановлено, що враховуючи умови п.10.6. договору та п.10.1. договору (в редакції додаткового договору від 17.11.2016 до договору) термін укладеного між сторонами договору сплив 31.12.2016 включно.

Обставини припинення договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності №138-10 від 01.10.2010 встановленні також господарським судом у справі № 910/11489/18.

Відповідно до ч.4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 4 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини, від 25.07.2002, "Справа "Совтрансавто-Холдинг" проти України").

Отже встановлені рішеннями суду у справах №910/9337/17 та № 910/11489/19 (між тими ж сторонами) щодо закінчення строку дії договору оренди 31.12.2016, відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, повторного доведення при розгляді справи №910/11133/19 не потребують.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 13.12.2018 у справі №910/11489/18 зобов`язано Приватне акціонерне товариство "ТЕЛЕСИСТЕМИ УКРАЇНИ" повернути Публічному акціонерному товариству "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі: Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" орендоване майно, а саме: 1/8 частину вежі радіорелейного зв`язку, що розміщена за адресою: Чернігівська область, м . Бобровиця, вул. Дзержинського ( Змачинського), 113, з підписанням акту приймання-передавання про повернення майна.

05.03.2019 на виконання рішення Господарського суду Чернігівської області від 13.12.2018 у справі №910/11489/18 відповідач повернув відповідачу орендоване майно, що підтверджується актом приймання-передачі (повернення) майна від 05.03.2019 до договору оренди нерухомого майна № 138-10 від 01.10.2010.

Отже, як підтверджено матеріалами справи, відповідач після закінчення строку дії договору (після 31.12.2016) не повернув позивачу майно з орендного користування, а повернув його лише 05.03.2019, за наслідками чого було складено відповідний акт приймання-передачі (повернення) майна.

За період з серпня по грудень 2018 року та з січня по березень 2019 року позивачем здійснено нарахування орендної плати за час фактичного користування нерухомим майном у загальній сумі 90 921,27 грн.

Водночас, посилаючись на приписи частини2 статті 785 Цивільного кодексу України, позивачем заявлені до відповідача вимоги про стягнення неустойки у розмірі 181842,54 грн, нарахованої відповідно до частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України.

У відповідності до умов договору оренди орендар нараховує відповідачеві орендну плати у порядку і розмірі, передбаченому договором до дня повернення майна за актом приймання - передавання включно.

Водночас за змістом статті 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Частиною 1 статті 614 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Отже, неустойка, стягнення якої передбачено частиною 2 статті 785 Цивільного кодексу України є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і для притягнення наймача, який порушив зобов`язання, до такої відповідальності необхідна наявність його вини (умислу або необережності) відповідно до вимог статті 614 Цивільного кодексу України.

Передбачена частиною 2 статті 785 Цивільного кодексу України неустойка є подвійною платою за користування річчю за час прострочення, а не штрафною санкцією в розумінні 230 Господарського кодексу України.

Суд зазначає, що у відповідності до ч.4 ст.236 Господарського процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 13.02.2018 року у справі № 910/12949/16 викладено висновок щодо застосовування норми частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України та одночасного стягнення орендної плати та неустойки відповідно до частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України. Зокрема у зазначеній постанові Верховний Суд вказав, що одночасне стягнення орендної плати та неустойки у вигляді подвійної орендної плати, нарахованої за прострочення повернення орендованого майна, за один і той же період користування наймачем орендованим майном (за період з дня припинення дії договору оренди до дня повернення орендованого майна за актом) є неможливим, оскільки є притягненням відповідача до подвійної відповідальності за одне й те саме правопорушення, що суперечить положенням ст. 61 Конституції України.

Також, наведена позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 грудня 2018 року по справі № 906/1037/16.

Отже, стягнення з відповідача і орендної плати, і неустойки за період з серпня по грудень 2018 року та з січня по березень 2019 року (05.03.2019) є притягнення останнього до подвійної юридичної відповідальності за одне й теж саме правопорушення.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача боргу по орендній платі у сумі 90 921,27 грн за договором оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності №138-10 від 01.10.2010.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення позову у відповідній частині, не підлягають задоволенню і позовні вимоги у частині щодо стягнення нарахованих позивачем пені у сумі 14335,14 грн, 10 % штрафу розмірі 9 092,13 грн, 3% річних у сумі 1622,82 грн та інфляційних втрат у сумі 4478,40 грн.

З огляду на викладене вище позовні вимоги про стягнення неустойки у розмірі 181842,54 грн, нарахованої відповідно до частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України, суд, вважає обґрунтованими.

При цьому, надаючи оцінку наявності вини відповідача у порушенні зобов`язання та неповерненні орендованого майна для нарахування неустойки у відповідності до ч.2 ст.785 Цивільного кодексу України, судом встановлено наступне.

Як підтверджено матеріалами справи неповернення об`єкту оренди у період після припинення дії договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності №138-10 від 01.10.2010 відбулося виключно з вини самого орендаря (відповідача), який добровільно не повернув і не намагався повернути об`єкт оренди позивачу, а продовжив користування орендованим майном допоки на виконання рішення Господарського суду Чернігівської області від 13.12.2018 у справі №910/11489/18 не передав орендоване майно позивачу.

Згідно з матеріалів справи, позивач листом № 1326 від 25.06.2018 повідомив відповідача про повернення орендованого майна протягом 3-х днів з моменту отримання цього листа. Відповідач отримав зазначений лист 02.07.2018, що підтверджується копією повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції № 460, однак орендованого майна добровільно не повернув.

За таких обставин, позивач у судовому порядку вимагав від відповідача повернути орендоване майно, а саме: 1/8 частину вежі радіорелейного зв`язку, що розміщена за адресою: Чернігівська область, м.Бобровиця, вул. Дзержинського ( Змачинського), 113 з підписанням акту приймання-передавання про повернення майна.

Як зазначено судом вище, рішенням Господарського суду Чернігівської області від 13.12.2018 у справі №910/11489/18 зобов`язано Приватне акціонерне товариство "ТЕЛЕСИСТЕМИ УКРАЇНИ" повернути Публічному акціонерному товариству "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі: Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" орендоване майно, а саме: 1/8 частину вежі радіорелейного зв`язку, що розміщена за адресою: Чернігівська область, м. Бобровиця, вул. Дзержинського ( Змачинського), 113, з підписанням акту приймання-передавання про повернення майна.

Водночас суд вважає необґрунтованими посилання відповідача на листи вих. №16/ГО/0787 від 27.12.2016 та вих. №18/ГО/0344 від 14.06.2018 в обґрунтування відсутності вини у неповерненні майна, оскільки по-перше, за змістом вказаних листів відповідачем зазначено про продовження строку дії договору, а не повернення орендованого майна за актом-приймання передачі та по-друге, вказані листи датовані ще до звернення позивача до суду із позовом про повернення орендованого майна та встановлення судом під час розгляду справи №910/11489/18 обставин щодо наявності обов`язку відповідача повернути орендоване майно, а саме: 1/8 частину вежі радіорелейного зв`язку, що розміщена за адресою: Чернігівська область, м . Бобровиця , вул. Дзержинського ( Змачинського), 113, з підписанням акту приймання-передавання про повернення майна.

Враховуючи наведене, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення неустойки у розмірі 181842,54 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, позовні вимоги Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" до Приватного акціонерного товариства "ТЕЛЕСИСТЕМИ УКРАЇНИ" про стягнення 302292,30 грн суд задовольняє частково, в частині стягнення неустойки за повернення майна у сумі 181 842,54 грн.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ТЕЛЕСИСТЕМИ УКРАЇНИ" (02154, м. Київ, РУСАНІВСЬКИЙ БУЛЬВАР, будинок 7; ідентифікаційний код 22599262) на користь Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" (01601, м. Київ, вул. Лисенка, 6; ідентифікаційний код 40081221) неустойку за повернення майна у сумі 181 842,54 грн та судовий збір в розмірі 2727,64 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано: 04.11.2019.

Суддя О.В. Гулевець