ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2019 р. Справа№ 911/2765/13

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Кравчука Г.А.

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу за апеляційною скаргою Тернопільського районного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Тернопільській області

на ухвалу Господарського суду Київської області від 13.05.2019

у справі № 911/2765/13 (суддя Щоткін О.В.)

за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" на бездіяльність Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп";

2) Фермерського господарства "Семеха"

про стягнення 49 686,84 грн.

без виклику сторін

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.05.2019 у справі № 911/2765/13 скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" на бездіяльність Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області у виконавчому провадженні № 48898525, щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 11.09.2013 у справі № 911/2765/13 задоволено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Тернопільський районний відділ Державної виконавчої служби ГТУЮ у Тернопільській області звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 13.05.2019 у справі № 911/2765/13 та ухвалити нове рішення, яким у відкритті провадження за скаргою ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" відмовити.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.10.2019 апеляційну скаргу Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області на ухвалу Господарського суду Київської області від 13.05.2019 року у справі № 911/2765/13 залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду Київської області від 13.05.2019 року у справі № 911/2765/13 - без змін.

21.10.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" подало до Північного апеляційного господарського суду заяву, в якій просило покласти на Тернопільський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 4 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, посилаючись на вимоги ст. ст. 123, 126, 129 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п.3 ч.1, ч.ч.3, 4 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.

Колегія суддів вважає наявні у справі матеріали достатніми для здійснення розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" без виклику учасників провадження у справі.

По суті викладених у заяві обставин, судом апеляційної інстанції встановлено наступне.

Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідну заяву про понесення ним в майбутньому витрат на правничу допомогу, пов`язану із розглядом відповідної апеляційної скарги, стягувач заявив у поданому відзиві на апеляційну скаргу 07.10.2019.

Докази понесення ним витрат на правничу допомогу заявником було подано 21.10.2019, тобто у строк, встановлений ч. 8 ст. 129 ГПК України.

На підтвердження вказаних витрат, до матеріалів справи було надано договір про надання адвокатських послуг (правової допомоги) № 31-07-2019/1 від 31.07.2019, укладений між стягувачем та адвокатом Грищенком О.М., акт прийому-передачі документів від 31.07.2019, свідоцтво та посвідчення адвоката на ім`я Грищенко О.М., витяг з єдиного Реєстру адвокатів України.

На підтвердження надання адвокатом Грищенком О.М. адвокатських послуг у суді апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги у справі №911/2765/13, заявником надано:

- акт здачі-приймання виконаних робіт від 20.10.2019 щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) на суму 4 000,00 грн.;

- квитанція від 21.10.2019 на суму 4 000,00 грн.

За ч. ч. 3, 4 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Таких доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до справи не подано.

Поряд з цим, аналіз наведених норм частини четвертої статті 126 ГПК України, а також статті 129 цього Кодексу дає підстави для висновку, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмету спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за обставин розгляду відповідної заяви/скарги при розгляді справи такі витрати сторони були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Таким чином, судова колегія вважає, що чинним законодавством не заборонено права суду присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, за рахунок іншої сторони адвокатські витрати у меншому розмірі, який погоджений у договорі між адвокатом та його клієнтом.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Господарського процесуального кодексу України, пропорційність у господарському суді, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Колегія суддів відзначає, що надані заявником докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути не лише доведений, а документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

З огляду на те, що в суді апеляційної інстанції переглядалась ухвала за результатами розгляду скарги на бездіяльність ДВС, доводи апеляційної скарги, враховуючи, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, враховуючи категорію складності справи, стягнення адвокатських витрат у зазначеній позивачем сумі (4 000,00 грн.) не відповідає критеріям розумності, співрозмірності та справедливості та становить надмірний тягар для органу Державної виконавчої служби, який є державним органом.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про зменшення розміру витрат заявника на правничу допомогу до 2 000,00 грн., що відповідатиме критерію пропорційності, розумності та справедливості.

Вказане вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 07.08.2018 у справі № 916/1283/17, від 20.11.2018 у справі № 910/23210/17, від 06.03.2019 у справі № 910/15357/17 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.09.2018 у справі № 753/15683/15.

Керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 244 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ :

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" задовольнити частково.

2. Стягнути з Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (46016, Тернопільська обл., м. Тернопіль, вул. Київська, буд. 3А, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" (03187, м. Київ, просп. Академіка Глушкова, буд. 40, офіс 315, ) 2 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.

3. Видачу наказу доручити Господарському суду Київської області.

Додаткова постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановлені Господарським процесуальним кодексом України порядку і строки.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді Є.Ю. Пономаренко

Г.А. Кравчук