ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2019 року м.Дніпро Справа № 904/1701/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач)

суддів: Березкіної О.В., Дарміна М.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу Комунального підприємство "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.08.2019 року, ухвалене суддею Золотарьовою Я.С., повний текст якого складений 27.08.2019 у справі №904/1701/19

за позовом Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничої комерційної фірми "Електропромремонт", м. Дніпро

про стягнення заборгованості в сумі 18 275,33 грн за скид вод з понаднормативним забрудненням

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничої комерційної фірми "Електропромремонт" про стягнення заборгованості в сумі 18 275,33 грн.

В обґрунтування позову Позивач посилається на неналежне виконання Відповідачем умов договору №1059 від 05.10.2017 в частині скиду (водовідведення) стічних вод підприємства в систему каналізації міста з перевищенням допустимих концентрацій забруднюючих речовин. Так, при відборі проб стічних вод на об`єкті водокористування відповідача виявлено перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин, що відповідно породжує обов`язок відповідача сплатити підвищену плату за скид стічних вод з понаднормовим забрудненням, згідно виставленого позивачем рахунку №111565 від 29.12.2017 у розмірі 18 275,33 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 21.08.2019 року у справі №904/1701/19 в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись із вказаним рішенням, Комунальне підприємство "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення господарським судом норм матеріального права, помилковість висновків суду стосовно незастосування до спірних відносин Правил приймання та скиду стічних вод підприємств до каналізації міста Дніпропетровська (Правила 129), просить його скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що на момент прийняття Правил № 129, загальнодержавні "Правила прийняття стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України" (далі Правила № 37) та "Інструкція про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів" ((далі Інструкція № 37) скасовані на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України №166-р від 10.03.17) були чинними, таким чином, місцеві правила прийняті у відповідності до вимог законодавства. Крім того, як Правила № 37, так і Інструкція № 37 були не єдиними нормативно-правовими документами на підставі й у відповідності до яких приймалися місцеві правила приймання стічних вод.

Стверджує, що загальнодержавні правила встановлювали загальні вимоги, які мали враховуватися при розробці місцевих правил стічних вод (аналогічна позиція відображена законодавцем у нововведених змінах до ЗУ "Про питну воду та питне водопостачання" (ст.13-1)); в свою чергу, загальнодержавні "Правила прийняття стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України", згідно з п.1.5, надавали можливість місцевим Водоканалам розробляти місцеві правила приймання стічних вод, в яких самостійно визначати допустиміконцентрації для кожної забруднюючої речовини, а також відображати місцеві особливості приймання стічних вод у міську каналізацію. Вважає, що місцеві правила приймання стічних вод є самостійним керівним нормативним документом у сфері приймання стічних вод у міську каналізацію, а значить вони не пов`язані з дією, зокрема в часі, із скасованими загальнодержавними "Правилами прийняття стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України" та "Інструкцією про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів".

Звертає увагу, що як суди апеляційної інстанції (Дніпропетровський апеляційний господарські суд у справі № 904/6664/17 та у справі № 904/8469/17), так і Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 904/9169/17 дійшли висновку про дійсність місцевих Правил № 129.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав. Правом, передбаченим ст.263 ГПК України, не скористався, що за ч.3 ст.263 ГПК України не перешкоджає перегляду в апеляційному порядку рішення місцевого господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.09.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємство "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.08.2019 у справі № 904/1701/19; з урахуванням ціни позову відповідно до ч.13 ст.8, ч.10 ст.270 ГПК України справу вирішено розглядати в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

05.10.2017 між Комунальним підприємством "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради (далі - водоканал, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Електропромремонт" (далі - абонент, відповідач) укладено договір №1059 про надання послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення (далі - договір).

Відповідно до п. 2.1 договору, водоканал зобов`язується надавати абоненту послуги з централізованого питного водопостачання та водовідведення, а абонент зобов`язується оплачувати послуги в порядку і на умовах, визначених договором та діючим законодавством.

Розділом 3 договору встановлено порядок обліку надання послуг.

Пунктом 3.15 договору визначено, що абонент, на балансі якого знаходяться мережі водовідведення, несе відповідальність за порушення норм щодо кількості та концентрації шкідливих речовин в стічних водах, які скидають до вказаних мереж субабоненти, орендарі, суборендарі. Допустимі концентрації шкідливих речовин в стічних водах встановлені рішенням виконкому Дніпропетровської міської ради №129 від 19.02.2015 "Про затвердження Правил приймання та скиду (водовідведення) стічних вод підприємств у систему каналізації м. Дніпропетровська" та наводяться в додатку № 4 до договору.

Пунктом 3.16 договору передбачено, що нарахування проводяться по нормативу плати за очищення 1 куб.м. стічних вод з вмістом забруднень у межах допустимих концентрацій (Нп), обсягом скинутих понаднормативно забруднених стічних вод (Vпз) та коефіцієнтом кратності (Кк), який враховує рівень небезпеки скинутих забруднень для технологічних процесів очищення стічних вод та екологічного стану водойми.

Згідно з п. 3.17 договору, абонент зобов`язаний подавати водоканалу звіт про якісний склад стічних вод, що він скидає до каналізації за формою, наведеною в додатку №5 договору, не пізніше одного місяця після закінчення кварталу року, в якому надавалися послуги за договором.

Для визначення вмісту забруднень у стічних водах використовуються як дані лабораторії водоканалу, так і результати вибіркового контролю, виконаного лабораторіями місцевих органів Держсанепіднагляду, охорони навколишнього природного середовища або іншими лабораторіями, акредитованими у даній галузі (п. 3.18 договору).

За умовами пункту 3.19 договору, плата за скид понаднормативних забруднень стягується за весь об`єм стічних вод, скинутих абонентом протягом календарного місяця, коли було зафіксоване перевищення допустимих концентрацій. У випадку повторного встановлення факту перевищення ДК забруднюючих речовин - три календарних місяця (місяця, у якому відібрана проба і було зафіксовано перевищення ДК, та двох попередніх).

Згідно з пунктом 4.10 договору, оплата за скид стічних вод з понаднормативним забрудненням здійснюється не пізніше 10 днів з дати отримання листа-повідомлення та рахунку.

Згідно з пунктом 7.2.8 договору, абонент зобов`язаний не перевищувати вмісту забруднюючих речовин у стічних водах та нести відповідальність за якісний склад стічних вод.

Відповідно до п. 9.1 договору, даний договір набирає чинності з моменту підписання сторонами та скріплення печатками, і в частині надання послуг діє до 05.10.2020 року, а в частині їх оплати - до повного виконання.

Пунктом 10.1 договору сторони визначили, що його невід`ємною частиною є: генеральний план об"єкту в масштабі 1:500 з водопровідною та каналізаційною мережами та випусками міської каналізації; а також додатки:

додаток №1 акт визначення точки розподілу надання послуг та розмежування балансової належності водопровідних та каналізаційних мереж;

додаток №2 перелік об"єктів;

додаток №3 перелік приладів та засобів обліку;

додаток № 4 допустимі концентрації шкідливих речовин у стічних водах;

додаток №5 звіт про результати вимірювань;

додаток № 6 звіт про об"єми наданих послуг відповідно до показників приладів та засобів обліку (для водо лічильників);

додаток № 7 звіт про об"єми наданих послуг відповідно до показників приладів та засобів обліку (для електронних засобів обліку);

додаток № 8 розрахунок об"ємів послуг.

Слід зауважити, що додатки до договору сторонами до матеріалів справи не надавались.

05.10.2017 сторонами укладена додаткова угода до договору про надання послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення №1059, якою змінені преамбула договору та всі його пункти, що містили посилання на Правила № 37 та Інструкцію № 37, зокрема п.п.4.10, 7.2.2, 9.2 договору, решта умов договору залишилась незмінною.

02.11.2018 співробітниками водоканалу у присутності уповноваженого представника відповідача було проведено відбір проб стічних вод в каналізаційних мережах абонента, зокрема у контрольному колодязі випуску № 1, про що складено акт від 02.11.2018 (а.с.33-34).

Для визначення вмісту забруднень у стічних водах проведено аналіз взятих проб.

За результатами лабораторного аналізу, проведеного Лабораторією по контролю якості стічних вод підприємств, оформленого протоколом вимірювань показників складу та властивостей стічних вод, в разових пробах було виявлено перевищення допустимих концентрацій по показникам: завислі речовини, сухий залишок, хлориди, азот амонійний, ортофосфати, залізо та БСК5 (а.с.31-32).

На підставі вищевказаного протоколу, позивачем здійснений розрахунок величини плати за скид стічних вод з понаднормативним забрудненням за вересень, жовтень, листопад 2018 року та нараховано плату за перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах в розмірі 18 275,33 грн. (а.с.29).

Позивачем листом від 13.11.2018 № 12593/2414 направлено відповідачу протокол вимірювань показників складу та властивостей стічних вод (а.с.30).

За поясненнями відповідача, останній 28.11.2018 звернувся до лабораторії моніторингу вод та ґрунтів Регіонального офісу водних ресурсів у Дніпропетровській області Державного агентства водних ресурсів України. Працівниками лабораторії відібрані проби стічних вод на відповідних контрольних колодязях №1, №2 та на контрольному колодязі загального випуску господарсько-побутових стічних вод підприємства на очисні споруди ЦСА, м. Дніпро. 28.11.2018 лабораторією складений Протокол №811, 812, 813 вимірювання показників якості стічних вод.

Згідно протоколу №811, 812, 813 вимірювання показників якості стічних вод від 28.11.2018 (а.с.59) стічна вода не відповідає вимогам Правил приймання та скиду (водовідведення) стічних вод підприємств у системи каналізації м. Дніпропетровська, затверджених рішенням міської ради за № 129 від 29.02.2015, по показникам проба №813 - залізо загальне. Вищезазначений протокол відповідач направив з супровідним листом на адресу позивача.

17.12.2018 листом № 13959/2414 позивачем направлено відповідачу розрахунок величини плати за скид стічних вод з понаднормативним забрудненням (а.с.28).

29.12.2018 позивачем виставлено рахунок відповідачу за скид понаднормових забруднень №111565 на суму 18 275,33 грн. (а.с.35).

Несплата відповідачем рахунку в добровільному порядку і стала підставою звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем неправомірно здійснено розрахунок за скид стічних вод з понаднормативним забрудненням на підставі рішення виконкому Дніпропетровської міської ради №129 від 19.02.2015 "Про затвердження Правил приймання та скиду (водовідведення) стічних вод підприємств у систему каналізації м. Дніпропетровська", оскільки Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 01.12.2017 № 316, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.01.2018 за №56/31508, затверджено Правила приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення та Порядок визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення (далі Правила та Порядок № 316), відповідно до яких змінені показники допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах та, відповідно, з урахуванням вказаних показників у пробах, взятих у відповідача відсутнє перевищення забруднюючих речовин; крім того, розрахунок здійснений позивачем на підставі місцевих правил № 129, які з 15.01.2018 не можуть застосуватись до правовідносин сторін, є неправомірним.

При цьому, оскільки на підставі нових Правил № 316, органом місцевого самоврядування не затверджені місцеві правила приймання стічних вод, у спірних відносинах мають враховуватись, як нормативно-правовий акт, Правила приймання стічних вод та порядок визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення, затверджені центральним органом.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг, що регулюється главою 63 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 ст.174 Господарського кодексу України встановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Укладений між позивачем та відповідачем договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно зі статтями 173, 174, 175 Господарського кодексу України (статтями 11, 202, 509 Цивільного кодексу України) і відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України та статтею193 Господарського кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 44 Водного кодексу України водокористувачі зобов`язані дотримуватись встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин та встановлених лімітів забору води, лімітів використання води та лімітів скидання, забруднюючих речовин.

Згідно зі ст.44 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення" виробничий контроль у сфері питної води та питного водопостачання здійснюється підприємствами питного водопостачання.

При укладенні договору сторони визначили, що вони керуються також Законом України "Про питну воду та питне водопостачання", Законом України "Про житлово-комунальні послуги", "Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання водовідведення в населених пунктах України", затвердженими наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства від 27.06.2008 №190, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 07.10.2008 за №936/15627, Правилами приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002р. №37, Інструкцією про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002р. №37, рішенням виконкому Дніпропетровської міської ради № 129 від 19.02.2015 "Про затвердження Правил приймання та скиду (водовідведення) стічних вод підприємств у систему каналізації м.Дніпропетровська", "Правилами технічної експлуатації систем водопостачання і каналізації населених пунктів України", затвердженими наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства від 05.07.1995 №30, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 21.07.1995 за №231/767.

Відповідно до частини першої статті 33 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" екологічні нормативи встановлюють гранично допустимі викиди та скиди у навколишнє природне середовище забруднюючих хімічних речовин, рівні допустимого шкідливого впливу на нього фізичних та біологічних факторів.

Частиною шостою статті 33 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" закріплено, що екологічні нормативи розробляються і вводяться в дію центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, та іншими уповноваженими на те державними органами відповідно до законодавства України.

Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 19.02.2002 №37 Про затвердження Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів та Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.04.2002 за №402/6690, затверджено відповідні Інструкція та Правила, які визначають підстави для стягнення плати за скид промислових стічних вод у системи каналізації населених пунктів.

Відтак, зазначені Інструкція та Правила є нормативно-правовими актами, якими було врегульовано порядок встановлення та стягнення плати за скиди промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів. Вказані нормативні акти поширюються на комунальні підприємства водопровідно-каналізаційного господарства міст і селищ України та інші підприємства, що мають на балансі системи місцевого водопроводу та каналізації, та на всі підприємства, установи, організації незалежно від форм власності й відомчої належності, які скидають свої стічні води в системи каналізації населених пунктів.

На виконання цієї Інструкції та Порядку, відповідно до норм ст.30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 19.02.2015 №129 було затверджено Правила приймання та скиду (водовідведення) стічних вод підприємств у систему каналізації м. Дніпропетровська (далі - Правила № 129), на які міститься посилання у договорі, укладеному між сторонами та відповідно до яких здійснений розрахунок позивачем щодо перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин у пробах стічних вод, взятих у відповідача.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10 березня 2017 року №166-р "Про скасування деяких наказів міністерств та інших центральних органів виконавчої влади" скасовано зокрема, наказ Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України, яким затверджено вищезазначені Інструкцію та Порядок. Розпорядження Кабінету Міністрів України набрало чинності 21.05.2017.

З урахуванням наведеного, сторонами у додатковій угоді до договору від 05.10.2017 виключені посилання на Правила № 37 та Інструкцію № 37.

В той же час, 19.06.2017 набрала чинності прийнята 18 травня 2017 року нова редакція Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення".

Абзацом 4 частини 1 статті 11 цього Закону до повноважень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства віднесено затвердження правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення та порядку визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення.

Абзацом 5 частини 1 статті 13 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення" до компетенції місцевих органів влади віднесено затвердження місцевих правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення відповідних населених пунктів.

Доповнено розділ ІІІ Закону статтею 13-1, відповідно до якої скидання стічних вод у водні об`єкти допускається лише за умови дотримання нормативів гранично допустимих концентрацій та нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин.

Місцеві правила приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення населеного пункту встановлюють вимоги щодо приймання стічних вод населеного пункту.

Місцеві правила розробляються на підставі та з урахуванням вимог правил приймання стічних вод та порядку визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування.

У разі якщо відповідний орган місцевого самоврядування не прийняв рішення про затвердження місцевих правил, застосовуються правила приймання стічних вод, затверджені центральним органом.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 01.12.2017 № 316, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.01.2018 за № 56/31508, затверджено Правила приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення та Порядок визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення (далі Правила № 316).

Відповідно до п.2 розділу 1 Правил № 316 ці Правила поширюються на суб`єктів господарювання, які надають послуги з централізованого водовідведення (відведення та/або очищення стічних вод) (далі - виробники), на юридичних осіб незалежно від форм власності та відомчої належності, фізичних осіб - підприємців, фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність і взяті на облік як самозайняті особи у контролюючих органах згідно з Податковим кодексом України, які скидають стічні води до систем централізованого водовідведення або безпосередньо у каналізаційні очисні споруди (далі - споживачі).

Згідно з п.4 розділу 1 Правил № 316 на підставі цих Правил виробник розробляє місцеві Правила приймання, в яких враховують місцеві особливості приймання та очищення стічних вод, а також визначають ДК забруднюючих речовин, що можуть скидати до системи централізованого водовідведення. Місцеві правила приймання затверджуються органами місцевого самоврядування та є обов`язковими для виробників та споживачів.

Враховуючи наведене, з 15.01.2018 місцеві правила мали бути приведені у відповідність з вищевказаними Правилами приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення та Порядком визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод, затверджених центральним органом виконавчої влади.

Оскільки місцеві правила не були приведені у відповідність з вищезазначеними нормативно-правовими актами, судом першої інстанції здійснений правильний висновок, що вони до спірних правовідносин сторін застосовуватись не можуть, а мають застосуватись загальнодержавні Правила № 316, відповідно до яких перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин у пробах стічних вод підприємства відповідача, взятих 02.11.2018 немає, а розрахунок за скид понаднормативних забруднень, виконаний на підставі місцевих правил № 129 здійснено неправомірно.

З урахуванням прямих норм Закону щодо необхідності розроблення та затвердження місцевими органами самоврядування місцевих правил на підставі загальнодержавних Правил № 316, а в разі незатвердження таких, необхідності застосування до правовідносин загальнодержавних Правил, відхиляються доводи апеляційної скарги про відповідність нормам закону на момент прийняття місцевих правил № 129, чинність місцевих правил №129 до теперішнього часу, з урахуванням не скасування рішення міської ради № 129; прийняття місцевих правил не тільки у відповідності до скасованих Правил № 37 та Інструкції №37; самостійність, як керівного нормативного документу, місцевих правил №129, та не пов`язаність з дією в часі із скасованими Інструкцію та Правилами № 37.

При цьому посилання скаржника на судову практику не береться колегією суддів до уваги, оскільки у наведених позивачем постановах судом були взяті до уваги місцеві правила № 129, з урахуванням виникнення в цих справах спірних правовідносин до затвердження нових загальнодержавних Правил № 316, тобто до 15.01.2018.

Стосовно неприйняття судом першої інстанції до уваги результатів лабораторних вимірювань показників якості стічних вод, оформлених протоколом № 811, 812, 813, колегія суддів зазначає, що вказані докази, надані відповідачем обґрунтовано не прийняті судом першої інстанції до уваги, та роз"ясніє, що з урахуванням п.9 розділу VІ Правил № 316, відповідно до якого у разі незгоди споживача з результатами даних лабораторії виробника щодо якості стічних вод згідно з аналізом контрольної проби, за результатами якого зроблено висновок про наявність у стічних водах споживача перевищень ДК забруднюючих речовин, споживач має право звернутися до незалежної лабораторії, що здійснює свою діяльність у цій галузі відповідно до вимог Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність", для проведення аналізу арбітражних проб, які відбираються одночасно з контрольною пробою і зберігаються належним чином виробником та споживачем.

Даних стосовно того, що під час відбирання проб 02.11.2018 було здійснено забір проб стічної води для здійснення основного, паралельного та арбітражного аналізу акт відбору проб від 02.11.2018 не містить, що не відповідає приписам чинного законодавства стосовно проведення відбору проб.

Також колегія суддів зауважує, що згідно з п.12 Порядку визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення (Порядок № 316) плата за скид споживачем стічних вод із перевищенням ДК забруднюючих речовин, що встановлено аналізом контрольної проби та підтверджено актом, стягується за період від попереднього відбору контрольної проби, проведеного виробником, до дати зафіксованого порушення, але не більше дев`яноста днів. Підвищена плата стягується за весь обсяг стічних вод, скинутих споживачем за цей період з певного об`єкта. Вказана норма, в свою чергу, відповідає п.8.6 місцевих Правил № 129 (які до правовідносин, що виникли з 15.01.2018 не можуть застосуватись) щодо повторного порушення, втім, позивач, здійснивши розрахунок плати за скид стічних вод з понаднормативним забрудненням за три місяці, не довів жодним доказом, що проби здійснені 02.11.2018 були контрольними, а відповідачем здійснено повторне порушення та виявлено перевищення допустимих концентрацій у стічних водах його підприємства.

Хоча на вказане суд першої інстанції уваги не звернув, втім, це не стало підставою для прийняття неправильного рішення у справі.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції при вирішенні даної справи правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини сторін, прийняв законне та обґрунтоване рішення, тому у відповідності до ст. 276 ГПК України в задоволенні скарги слід відмовити, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Оскільки загальна ціна позову становить 18275,33 грн., тобто не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України дана справа відноситься до категорії малозначних справ, у зв`язку з чим відповідно до ст. 287 ГПК України судові рішення у даній справі не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради, м. Дніпро на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.08.2019 у справі №904/1701/19 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.08.2019 у справі №904/1701/19 залишити без змін.

Судові витрати Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради, м. Дніпро за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду лише у випадках, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 04.11.2019.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя О.В. Березкіна

Суддя М.О. Дармін