СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2019 р. Справа № 917/1137/18

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Геза Т.Д., суддя Мартюхіна Н.О., суддя Шутенко І.А.

Секретар судового засідання Голозубова О.І.

за участю:

від апелянта Борсук В.В.

від позивача Кулик В.В.

третя особа не з`явилась

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду в режимі відеоконференції з господарським судом Сумської області (проспект ім. Т. Шевченка, 18/1, м. Суми, 40011)

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Гадячсир (вх.№2693 П/2)

на ухвалу господарського суду Полтавської області від 30.07.2019 у справі № 917/1137/18 (суддя Киричук О.А., постановлену у м. Полтава о 09:21 годині, повний текст складено 01.08.2019)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир"

про відстрочення виконання рішення суду

у справі № 917/1137/18

за позовом Приватного підприємства Буринське, с.Успенка, Буринський район, Сумська область,

до Товариства з обмеженою відповідальністю Гадячсир, м.Гадяч, Полтавська область,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю Торговий дім Гадячсир- Україна, м.Гадяч, Полтавська область,

про стягнення 974517,47 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" звернулося до господарського суду Полтавської області із заявою про відстрочення виконання рішення суду у справі № 917/1137/18.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 30.07.2019 у справі № 917/1137/18 відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" про відстрочення виконання рішення суду у справі № 917/1137/18.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що відповідачем не надано належних доказів, які б свідчили про наявність виключних об`єктивних обставин, що ускладнюють виконання рішення, або роблять його неможливим.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду Полтавської області від 30.07.2019 у справі № 917/1137/18, в якій просить її скасувати та прийняти нове рішення про задоволення заяви відповідача про відстрочення виконання рішення суду.

Апелянт вважає ухвалу суду першої інстанції такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи. Крім того, судом не в повному обсязі використано свої повноваження щодо повного та всебічного зясування обстави справи, пов`язаних з предметом доказування.

Апелянт посилається на те, що ТОВ "Гадячсир", звертаючись з заявою про відстрочку виконання рішення суду, мало на меті не зловживання процесуальними правами, а навпаки, намагалося ефективно використати процесуальні права сторони з метою забезпечення надходження коштів для розрахунку з Приватним підприємством "Буринське". Зазначає, що присуджена до стягнення сума за рішенням суду є надто великою для заявника, а її сплата протягом короткого часу об`єктивно неможлива у зв`язку з недостатністю грошових резервів товариства, що підтверджується фінансовою звітністю станом на 31.12.2018, а одномоментне виконання судового рішення може призвести до стійкої неплатоспроможності та банкрутства ТОВ "Гадячсир".

Апелянт посилається на те, що за результатами господарської діяльності протягом у ТОВ "Гадячсир" відсутній прибуток та обліковуються збитки у значному розмірі 476 мільйонів 860 тисяч грн., а загальна сума збитків ТОВ "Гадячсир" на дату звернення з заявою становить 1 мільярд 779 мільйонів 25 тисяч грн. (баланс (звіт про фінансовий стан) за 2017 та 2018, а також звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2017 та 2018), при цьому заборгованість по заробітній платі перед працівниками становить 588300,00 грн. Зазначає, що вищенаведене свідчить про скрутне фінансове становище боржника.

Апелянт також посилається на те, що він вживає всіх можливих заходів з метою провадження господарської діяльності, отримання прибутку для подальшого функціонування товариства, сплати податків, соціальних платежів, виплат заробітної плати працівникам, погашення заборгованості за рішеннями суду та інше (зокрема, укладення нових контрактів, погодження з контрагентами графіків нових поставок, відновлення роботи за укладеними раніше угодами, пошук нових ринків збуту продукції.

У відзиві на апеляційну скаргу Приватне підприємство "Буринське" вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та просить залишити ухвалу господарського суду Полтавської області від 30.07.2019 у справі №917/1137/18 без змін.

Позивач вважає, що зазначені апелянтом обставини як підстави для задоволення заяви про відстрочення виконання рішення не носять особливий і надзвичайний характер в розумінні статті 331 ГПК України, а лише свідчать про негативні явища в поточній діяльності відповідача. Зазначає, що тяжкий фінансовий стан не є безумовною підставою для надання відстрочки виконання рішення суду.

Позивач посилається на те, що укладаючи договір №282-П, за яким стягнуто заборгованість рішенням господарського суду Полтавської області у справі №917/1137/18, апелянт знав про існування продуктового ембарго Російської Федерації для продукції українського виробництва, тому мав нести ризики у випадку неналежного виконання його умов. Крім того, відповідач також має інші ринки збуту своєї продукції, крім Російської Федерації, зокрема, Республіка Казахстан та підприємства на території України.

Позивач зазначає, що надані відповідачем документи, датовані 2015-2018 роком, не можуть достовірно свідчити про фінансову неспроможність боржника виконати рішення суду.

Позивач вважає, що посилання відповідача на наміри отримання прибутку у майбутньому та погашення боргу перед позивачем не є належним та допустимим доказом в розумінні чинного законодавства на підтвердження наявності підстав для відстрочення судового рішення.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2019 сформовано наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Геза Т.Д., суддя Мартюхіна Н.О., суддя Шутенко І.А.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 07.10.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Гадячсир на ухвалу господарського суду Полтавської області від 30.07.2019 у справі №917/1137/18, розгляд справи призначено на 06.11.2019.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною першою статті 271 цього Кодексу передбачено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Фіксація судового засідання апеляційної інстанції здійснювалась за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно вимог ст.ст.222, 223 та п.17.7 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України в порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.270 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши суддю-доповідача, присутніх у судовому засіданні 06.11.2019 представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з урахуванням повноважень, визначених в ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія встановила.

12 березня 2019 року господарським судом Полтавської області було ухвалене рішення у справі № 917/1137/18 за позовом Приватного підприємства Буринське до Товариства з обмеженою відповідальністю Гадячсир про стягнення заборгованості у сумі: 974 517,47 грн. основного боргу та 14 617,76 грн. витрат по сплаті судового збору.

02.04.2019 господарським судом Полтавської області видано відповідний наказ.

З матеріалів справи вбачається, що 10.07.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" звернулося до суду із заявою про відстрочення виконання вказаного рішення на 12 місяців.

В обґрунтування вказаної заяви, відповідач посилався на обставини, які на його думку, унеможливлюють виконання рішення господарського суду, зокрема, заявник вказував на: об`єктивні причини погіршення фінансового стану ТОВ Гадячсир через незалежні від Заявника обставини (торгове ембарго Російської Федерації та заборона транзиту, що призвели до втрати основного ринку збуту товарів Заявника); об`єктивну неможливість ТОВ Гадячсир забезпечити одномоментне, без оголошення банкрутства, виконання вказаного вище рішення суду через фактичне блокування господарської діяльності Заявника накладеними арештами на кошти та майно; наявність договорів, укладених ТОВ Гадячсир з контрагентами, доходи від виконання яких дозволять повністю покрити заборгованість за Рішенням суду в 2019 році, що підтверджується Техніко економічним обґрунтуванням операційної діяльності ТОВ Гадячсир ; неможливість відновлення господарської діяльності ТОВ Гадячсир без відстрочки виконання Рішення суду та зняття арешту з коштів на рахунках Товариства; відсутність вини Відповідача у виникненні заборгованості.

В підтвердження вказаних обставин ТОВ Гадячсир зазначив, що сума за Рішенням суду є надто великою для Заявника, а її сплата протягом короткого строку найближчим часом об`єктивно неможлива в силу недостатності грошових резервів товариства, що підтверджує фінансовою звітністю (рядок 1165 Балансу станом на 31.12. 2018 Гроші та їх еквіваленти 5 тис. грн., тоді як сума згідно Рішення суду становить 974 517,47 грн. основного боргу та 14 617,76 грн. витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування втрати основного ринку збуту товарів ТОВ Гадячсир посилалося на те, що є провідним виробником та експортером молочної продукції, зокрема, твердого сиру та молоковмісних сирних продуктів. Протягом останніх 10 років ТОВ Гадячсир здійснювало торгівлю в Російській Федерації (72% експорту в 2012 р., 57% експорту в 2013 р.), однак, починаючи з 2014 року, Російська Федерація повністю закрила свій ринок (введено продуктове ембарго) для продукції українського виробництва та ввела всілякі обмеження та заборони на транзит української молочної продукції митною територією Російської Федерації до Республіки Казахстан та Киргизької Республіки, що підтверджується загальновідомими указами, постановами уряду та президента Російської Федерації. Як наслідок, обсяг експорту продукції, виробленої Заявником для ринку Російської Федерації, становив 8,3% у 2015р. та 0% у 2016 р. (довідка ТОВ Гадячсир про обсяги виробництва за 2012-2016 р.р. додається)

Заявник вказував, що постійно шукає нові ринки збуту товарів, однак організація та пошук є процесом вкрай довготривалим та проблематичним, потребує вливання значних фінансових коштів та ресурсів. Входження української продукції на ринок Європейського союзу фактично розпочалося лише на початку 2016 року із запровадження тимчасового застосування Глави IV Угоди про асоціацію між Україною та ЄС в частині поглибленої та всеохоплюючої зони вільної торгівлі (ПВ ЗВТ). До цього часу діяв режим лише автономних торговельних преференцій ЄС для України, започаткований в квітні 2014 року, в рамках якого в односторонньому порядку українському експорту надавався доступ до ринку ЄС на умовах ПВ ЗВТ. Такий режим дозволяв торгівлю лише окремим сертифікованим підприємствам та за вкрай обмеженими квотами.

Зазначені обставини, на думку ТОВ Гадячсир, фактично позбавили його можливості своєчасного проведення розрахунків з постачальниками за отриману молочну сировину та іншу продукцію (товар), який використовується ТОВ Гадячсир в процесі переробки молочної сировини та виготовлення власної продукції, зокрема сиру.

Все це разом, за твердженням заявника, призвело до вкрай скрутного фінансового становища ТОВ Гадячсир. Зазначає, що за результатами господарської діяльності протягом останнього 2018 року у Заявника прибуток відсутній та обліковуються збитки у розмірі 476 мільйонів 860 тисяч грн., а загальна сума збитків Заявника станом на день звернення з даною Заявою становить 1 мільярд 779 мільйонів 25 тисяч грн., що підтверджується Балансом (Звітом про фінансовий стан) за 2017 рік та 2018 року, а також Звітом про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2017 рік та 2018 роки.

ТОВ Гадячсир також має заборгованість з виплати заробітної плати перед працівниками на суму 588300,00 грн. (копія Звіту з праці в матеріалах справи).

На підтвердження викладених обставин відповідачем до своєї заяви додано (копії):

- баланс (звіт про фінансовий стан) на 31.12.2015;

- звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2015 рік;

- податкову декларацію на прибуток підприємств за 2015 рік;

- баланс (звіт про фінансовий стан) на 31.12.2016;

- звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2016 рік;

- податкову декларацію на прибуток підприємств за 2016 рік;

- баланс (звіт про фінансовий стан) на 31.12.2017;

- звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2017 рік;

- податкову декларацію на прибуток підприємств за 2017 рік;

- баланс (звіт про фінансовий стан) на 31.12.2018;

- звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2018 рік;

- податкову декларацію на прибуток підприємств за 2018 рік;

- звіти з праці за березень 2019;

- звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за І квартал 2018 року;

- довідку від 15.03.2018 щодо обсягу виробництва протягом 2012-2016 років;

- контракт № 1501 від 15.01.2018, укладений між ТОВ «Гадячсир», як продавцем, та ТОВ «KAZ-IMPORT», як покупцем, за умовами якого продавець зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити харчові продукті виробництва України, загальна ціна контракту орієнтовно складає 36 116 437,50 доларів США;

- договір поставки № 16 від 16.01.2018 р., укладений між ТОВ «Гадячсир», як постачальником, та ПП «Транзитекспо», за умовами якого постачальник зобов`язується передавати у власність покупця продукти харчування виробництва України, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар в строки, асортименті, кількості та за цінами, визначеними у додатках до цього договору, які є його невід`ємною частиною; орієнтовна або точна ціна договору сторонами не визначена;

- договір б/н від 05.01.2018 про надання безвідсоткової фінансової допомоги, укладений між СГ ПП «РВД-Агро», як позикодавцем, та ТОВ «Гадячсир», як позичальником, за умовами якого позикодавець зобов`язується надати позичальнику безвідсоткову поворотну фінансову допомогу в межах суми 30 000 000,00 грн., а позичальник зобов`язаний повернути надану позикодавцем безвідсоткову поворотну фінансову допомогу у термін, встановлений умовами цього договору (до 31.12.2018 р.);

- протокол загальних зборів учасників ТОВ «Гадячсир» від 05.01.2018 р., згідно з яким вирішено єдиному учаснику товариства ТОВ «Альміра» протягом 6 місяців внести додаткові внески до статутного капіталу товариства на загальну суму 5 000 000,00 грн. для відновлення виробництва ТОВ «Гадячсир»;

- техніко-економічне обгрунтування операційної діяльності ТОВ «Гадячсир» за період з І півріччя 2019 року по ІІ півріччя 2020 року включно;

- економічний аналіз основних аналітичних показників ліквідності (платоспроможності) та фінансової стійкості ТОВ «Гадячсир» від 25.05.2018, складений ТОВ Аудиторською фірмою «Центр розвитку бізнесу»;

- довідку № 10-05/2018 від 10.05.2018 р. ТОВ «Гадячсир» за підписом директора та головного бухгалтера щодо розміру заборгованості за кредитними договорами станом на 31.03.2018 р.;

- договір поставки № 274-Б від 29.11.2017 р., укладений між ТОВ «Будилка», як постачальником, та ТОВ «Гадячсир», як покупцем, за умовами якого постачальник зобов`язується поставляти покупцю молочну сировину відповідно до замовлення покупця, а покупець приймати й оплачувати його на умовах та в порядку, визначеному цим договором;

- договір поставки № 277-О від 01.12.2017 р., укладений між ТОВ «Обрій 2017», як постачальником, та ТОВ «Гадячсир», як покупцем, за умовами якого постачальник зобов`язується поставляти покупцю молочну сировину відповідно до замовлення покупця, а покупець приймати й оплачувати його на умовах та в порядку, визначеному цим договором;

- договір поставки № 270-В від 01.11.2017 р., укладений між ПП «Відродження-2017», як постачальником, та ТОВ «Гадячсир», як покупцем, за умовами якого постачальник зобов`язується поставляти покупцю молочну сировину відповідно до замовлення покупця, а покупець приймати й оплачувати його на умовах та в порядку, визначеному цим договором;

- договір купівлі-продажу № 38 від 10.11.2016 р., укладений між ТОВ «Гадячсир», як продавцем, та ТОВ «Полтавамолпрод», як покупцем, за умовами якого продавець зобов`язується у встановлений договором строк передати товар у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити його вартість на умовах цього договору; певну ціну договору сторонами не встановлено;

- договір № 0201 від 02.01.2018 р. про відступлення права вимоги, укладений між ТОВ «Гадячсир», як первісним кредитором, та ТОВ «Торговий дім Гадячсир-Україна», як новим кредитором, за умовами якого первісний кредитор передає належне йому право грошової вимоги, а новий кредитор приймає на себе право грошової вимоги, належне первісному кредиторові за договором купівлі-продажу № 38 від 10.11.2016р., укладеного між первісним кредитором та ТОВ «Полтавамолпрод»; право вимоги, що відступається за цим договором, визначено сторонами в розмірі 50 000 000,00 грн.

- звіти по надходженню молока у квітні 2018 року, видаткові накладні за квітень 2018 року та травень 2018 року, а також платіжні доручення від квітня 2018 року щодо оплати відповідачем поставленої йому сировини.

Відповідно до ст. 331 ГПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, враховується ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

При вирішенні питання щодо доцільності надання відстрочення виконання судового рішення суд також враховує матеріальні інтереси обох сторін.

Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Системний аналіз чинного законодавства свідчить, що підставою для розстрочення, можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд, відповідно до ст.ст. 73-76 ГПК України, оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини.

Разом з тим, Законом України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

У відповідності до ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Безпідставне надання відстрочення без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі "Горнсбі проти Греції").

При цьому, за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції права (рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії", № 22774/93, п. 74, ECHR 1999-V).

Господарський суд під час розгляду заяви про відстрочення виконання судового рішення враховує не лише можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом, а також наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не повинен допускати їх настання.

Як вже зазначалося вище, в обґрунтування заяви про відстрочку виконання рішення суду боржник посилався на тяжке фінансове становище, що спричинене відсутністю ринку збуту продукції через введення Російською Федерацією у 2014 році продуктового ембарго.

Разом з тим, як зазначає сам відповідач, дана обставина (відсутність ринку збуту) мала місце ще з 2014 року, в той час як заборгованість ТОВ "Гадячсир" перед ПП «Буринське» виникла у зв`язку з невиконанням ним умов договору № 282-П постачання молока коров`ячого незбираного від 31.03.2018.

Тобто, на момент укладення сторонами Договору № 282-П постачання молока коров`ячого незбираного від 31.03.2018 вже існувало продуктове ембарго Російської Федерації для продукції українського виробництва.

Відповідно до ст. 42 ГК України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Абзацом 5 частини 1 ст. 44 ГК України також встановлено, що принципом підприємництва є комерційний розрахунок та власний комерційний ризик.

Таким чином, укладаючи договір № 282-П постачання молока коров`ячого незбираного від 31.03.2018, відповідач знав про ситуацію, яка склалася на міжнародному ринку, а у випадку неналежного виконання своїх зобов`язань за цим договором мав нести ризики такого невиконання.

Додані відповідачем до заяви про відстрочення виконання рішення суду договори постачання продукції від 15.01.2018 № 1501, від 16.01.2018 року № 16, свідчать про те, що відповідач зобов`язався здійснювати поставку власної продукції контрагентам в Республіку Казахстан та підприємству на території України.

Таким чином, продуктове ембарго Російської Федерації не є тією виключною обставиною, що зумовила невиконання відповідачем рішення суду від 12.03.2019.

Судом встановлено, що в підтвердження тяжкого фінансового становища відповідачем до заяви про відстрочення виконання рішення суду надано Економічний аналіз основних аналітичних показників ліквідності (платоспроможності) та фінансової стійкості Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир", проведений аудиторською фірмою "Центр розвитку бізнесу" 25.05.2018, копії балансів (звіти про фінансовий стан), звіти про фінансові результати (звіти про сукупний дохід), копії податкових декларацій з податку на прибуток підприємства за 2015-2018 роки.

Більшість документів, наданих відповідачем на підтвердження винятковості обставин, викладених у своїй заяві про надання відстрочки рішення суду, складені переважно на першу половину 2018 року, однак з заявою про відстрочення виконання судового рішення відповідач звернувся до суду першої інстанції у липні 2019 року.

Додані відповідачем до заяви про відстрочення виконання судового рішення документи не можуть достовірно свідчити про фінансову неспроможність боржника виконати рішення господарського суду від 12.03.2019.

У постанові Верховного Суду від 12.02.2018 р. у справі № 906/434/17 зазначено, що баланс (звіт про фінансовий стан) за певний період часу відображає дані лише на конкретну дату та не показує проміжні дані ведення відповідачем господарської діяльності.

Актуальної бухгалтерської документації з повними даними ведення господарської діяльності, а також, в тому числі, на підтвердження скрутного фінансового становища, збитковості підприємства, суттєвого перевищення суми дебіторської заборгованості перед кредиторською заборгованістю тощо на момент звернення зі згаданою заявою до суду ТОВ Гадячсир до матеріалів справи не надано, тому доводи апеляційної скарги про те, що одночасне і повне виконання рішення суду в даній справі може призвести до виникнення у відповідача заборгованості зі сплати податків, зборів та інших платежів до бюджету, заробітної плати і, як наслідок, припинення господарської діяльності боржника, що унеможливить виконання рішення суду відхиляються судом апеляційної інстанції у зв`язку з їх недоведеністю належними та допустимими доказами.

Таким чином, відповідачем не доведено, що обставини, наведені у заяві про надання відстрочки виконання рішення суду, є винятковими і ускладнюють виконання рішення суду у даній справі.

Боржник, посилаючись на реальність погашення заборгованості, надав договори на поставку продукції, а саме: контракт № 1501 від 15.01.2018, укладений між ТОВ "Гадячсир" та TOB "KAZ-IMPORT" (Республіка Казахстан) щодо поставки товару на загальну суму 36 116 437,50 доларів США та Договір поставки № 16 від 16.01.2018, укладений між ТОВ "Гадячсир" та ПП "ТРАНЗИТЕКСПО" щодо поставки товару на суму 972 669 909,00 грн. з датами поставок січень - жовтень 2019 року.

З вищезазначених договорів не вбачається, що вказані в них грошові кошти будуть отримані боржником та спрямовані на погашення заборгованості перед кредиторами, зокрема, і перед ПП "Буринське".

Посилання боржника на договір про надання безвідсоткової фінансової допомоги від 05.01.2018, укладений з СПП "РВД-АГРО", не можуть бути прийняті до уваги, оскільки боржником не надано суду доказів отримання грошових коштів за вказаним договором.

Відповідачем також не доведено наявності реальної можливості виконання своїх зобов`язань щодо поставки товару за вищезазначеними договорами, а також виконання рішення суду у даній справі за рахунок отриманих грошових коштів в межах договорів, які ним додані до матеріалів справи.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний господарський суд дійшов до висновку, що місцевим господарським судом при постановленні оскаржуваної ухвали належним чином повно та об`єктивно досліджені всі обставини, викладені ТОВ "Гадячсир" в заяві про надання відстрочення виконання рішення, надано їм відповідну правову оцінку. На підставі дослідження та оцінки обставин, викладених в заяві, та наданим на їх підтвердження доказам, місцевий господарський суд дійшов обгрунтованого висновку про відсутність встановлених законом підстав для надання відстрочки виконання рішення.

Отже, оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, тому її вимоги залишаються без задоволення.

Ухвала господарського суду Полтавської області від 30.07.2019 у справі № 917/1137/18 підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Гадячсир на ухвалу господарського суду Полтавської області від 30.07.2019 у справі № 917/1137/18 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Полтавської області від 30.07.2019 у справі № 917/1137/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок та строки оскарження постанови передбачені статтями 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 07.11.2019

Головуючий суддя Т.Д. Геза

Суддя Н.О. Мартюхіна

Суддя І.А. Шутенко