РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.10.2019Справа № 910/11438/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., за участю секретаря судового засідання Дьогтяр О.О., розглянув матеріали господарської справи

за позовом Комунального підприємства "Київський метрополітен"

до Фізичної особи-підприємця Загоруйко Олени Фоніївни

про стягнення 73 406,52 грн

за участю представників сторін:

від позивача Кравченко Т.В., адвокат за договором № 11 від 05.12.2018

від відповідача Бондар А.В., адвокат за ордером КС № 649257 від 26.09.2019

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У серпні 2019 року Комунальне підприємство "Київський метрополітен" (далі - КП "Київметрополітен", позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Загоруйко Олени Фоніївни (далі - ФОП Загоруйко О.Ф., відповідач) про стягнення 73 406,52 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 2529 від 13.10.2017 в частині сплати авансової орендної плати.

Вважаючи, що його права порушені, позивач звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідача несплачену частину авансового платежу в розмірі 73 406,52 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.08.2019 відкрито провадження у справі № 910/11438/19 та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 26.09.2019.

26.09.2019 до суду надійшло подане відповідачем клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю ознайомитись з матеріалами справи.

26.09.2019 судом оголошено перерву у судовому засіданні до 15.10.2019.

04.10.2019 до суду надійшов поданий відповідачем відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що орендоване приміщення не було передано у його користування, враховуючи невиконання позивачем його обов`язку передати об`єкт оренди у користування відповідача, останній, відповідно, не виконав у повній мірі свого обов`язку сплатити авансовий платіж, не зважаючи на те, що, на переконання відповідача, обов`язок сплатити на користь позивача авансовий платіж виникає у нього саме з моменту передачі об`єкту оренди в орендне користування, відповідач частково сплатив авансовий платіж у сумі 32 204,92 грн. Крім того, відповідач, зазначив, що правомірним буде розраховувати розмір авансового платежу від зменшеної ставки орендної плати, встановленої умовами договору про внесення змін № 1 від 14.08.2018, а не від розміру орендної плати, визначеного у договорі № 2529 від 13.10.2017. Враховуючи викладене, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову.

15.10.2019 до суду надійшла подана позивачем відповідь на відзив, у якій позивач вказав, що об`єкт оренди не переданий у користування відповідача з вини останнього, внаслідок невиконання відповідачем додаткових конкурсних умов, а саме непогодження проектної документації на реконструкцію об`єкта оренди для організації торгівлі продовольчими та непродовольчими товарами та невиконання відповідних монтажних робіт. Крім того, позивач зазначив, що передбачений п. 3.10 договору платіж є забезпеченням виконання зобов`язання з оплати щомісячної орендної плати, передбаченої умовами укладеного сторонами договору, а не безпосередньо орендною платою. Термін сплати вказаного зобов`язання орендаря не залежить від дати підписання акту приймання-передачі орендованого майна та сплив через 10 календарних днів з дати укладення сторонами договору.

15.10.2019 судом оголошено перерву в судовому засіданні до 24.10.2019.

24.10.2019 у судовому засіданні позивач заявлені ним позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, вважав позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними, просив суд у задоволенні позову відмовити.

Зважаючи на відсутність підстав для відкладення розгляду справи та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, у судовому засіданні 24.10.2019 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

13.10.2017 між Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), як орендодавцем, Комунальним підприємством "Київський метрополітен", як підприємством-балансоутримувачем, та Фізичною особою-підприємцем Загоруйко Оленою Фоніївною, як орендарем, укладено договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 2529 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору орендодавець на підставі протоколу засідання постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 13.06.2017 № 53 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (приміщення № 5), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва (далі - об`єкт оренди), яке знаходиться за адресою: м. Київ, станція метро "Берестейська", для розміщення на території метрополітену торговельних об`єктів змішаної торгівлі.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що об`єктом оренди є частина переходу станції метро "Берестейська", загальною площею 15,9 кв. м., згідно з викопіюванням з поверхового плану, що складає невід`ємну частину цього договору.

Положеннями п. 4.2.4 договору на орендаря покладений обов`язок своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату та інші платежі.

Згідно з п. 3.1 договору орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, затвердженої рішенням Київської міської ради від 21.04.2015 № 415/1280 згідно з розрахунком орендної плати, що є невід`ємною частиною цього договору, та становить без ПДВ 1 923,65 грн. за 1 кв. м. орендованої площі, що в цілому складає за базовий місяць розрахунку 30 586,05 грн.

Додатково до орендної плати нараховується податок на додану вартість у розмірах та порядку, визначених законодавством України, який сплачується орендарем разом з орендною платою (п. 3.5 договору).

Відповідно до п. 3.6 договору орендна плата сплачується орендарем на рахунок підприємства-балансоутримувача, а саме КП "Київський метрополітен", починаючи з дати підписання акта приймання-передачі.

Пунктом 3.10 договору передбачено, що зобов`язання орендаря по сплаті орендної плати забезпечуються у вигляді авансової орендної плати в розмірі не менше, ніж орендна плата за два місяці. Орендар сплачує авансовий платіж протягом 10 календарних днів з дати підписання договору. Підприємство-балансоутримувач зараховує авансовий платіж як орендну плату за останні два місяці строку дії договору оренди.

Цей договір є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 13.10.2017 до 11.10.2020 (п. 9.1 договору).

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що орендодавець та/або підприємство-балансоутримувач передав, а орендар прийняв у строкове платне користування об`єкт оренди.

У подальшому сторонами був укладений договір № 1 від 14.08.2018 про внесення змін до договору від 13.10.2017 № 2529 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду, згідно з умовами якого сторони домовились викласти п. 3.1 договору у наступній редакції: "Орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, затвердженої рішенням Київської міської ради від 21.04.2015 № 415/1280 згідно з розрахунком орендної плати, що є невід`ємною частиною цього договору (додаток 1), та становить без ПДВ: 843,95 грн. за 1 кв. м. орендованої площі, що в цілому за місяць складає 13 418,72 грн та застосовується з 01.09.2018".

Звертаючись до суду з даним позовом та обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідач, всупереч умовам договору, не сплатив у повному обсязі авансовий платіж, у зв`язку з чим заборгованість відповідача становить 73 406,52 грн.

Позивач звертався до відповідача з листами від 27.02.2019 вих. № 156-НЗ, від 23.04.2019 вих. № 298-НЗ, в яких просив сплатити авансовий платіж.

Оскільки вимоги позивача залишились без відповіді та задоволення, позивач звернувся з вказаним позовом до суду про стягнення з відповідача авансового платежу в розмірі 73 406,52 грн.

Розглядаючи даний спір та вирішуючи його по суті, оцінюючи правомірність вимог позивача, а також обґрунтованість заперечень відповідача, суд керувався наступним.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності.

Частина 1 статті 759 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з частинами 1, 5 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 2529 укладений сторонами 13.10.2017. Відповідно до п. 3.10 вказаного договору, зобов`язання орендаря по сплаті орендної плати забезпечуються у вигляді авансової орендної плати в розмірі не менше, ніж орендна плата за два місяці. Орендар сплачує авансовий платіж протягом 10 календарних днів з дати підписання договору.

Таким чином, обов`язок сплатити авансовий платіж виникає у орендаря внаслідок укладення ним договору та не залежить від факту і моменту передання орендованого майна в користування орендаря.

Згідно з розрахунком орендної плати (Додаток № 1 до договору) розмір місячної орендної плати становить 30 586,05 грн. (без ПДВ), що разом з ПДВ складає 36 703,26 грн.

З урахуванням положень п. 3.10 договору та додатку № 1 до договору (розрахунок орендної плати) розмір авансового платежу становить 73 406,52 грн (36 703,26 грн орендна плата за місяць з ПДВ * 2 місяці).

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Таким чином, з огляду на наявні в матеріалах справи документи, обов`язок відповідача по сплаті авансового платежу на суму 73 406,52 грн повинен був бути виконаний останнім у строк до 24.10.2017 включно (13.10.2017 день підписання договору + 10 календарних днів за п. 3.10 договору).

Судом встановлено, що відповідач авансовий платіж за договором № 2529 від 13.10.2017 сплатив частково, а саме в розмірі 32 204,92 грн, що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 27.08.2019. Іншу частину авансового платежу в розмірі 41 201,60 грн (73 406,52 грн - 32 204,92 грн) відповідач на користь позивача не сплатив, доказів протилежного матеріали справи не містять.

Згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Оскільки заборгованість відповідача зі сплати авансового платежу у розмірі 41 201,60 грн належним чином доведена, доказів сплати відповідачем вказаної суми у строки, встановлені договором матеріали справи не містять, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення вказаної суми.

При цьому суд відхиляє заперечення відповідача про те, що розмір авансового платежу повинен складати 32 204,92 грн (з ПДВ), тобто орендну плату за два місяці за ставкою в розмірі 13 418,72 грн (без ПДВ) або 16 102,46 грн (з ПДВ), встановленою договором про внесення змін № 1 від 14.08.2018, оскільки строк виконання зобов`язання сплатити такий авансовий платіж настав 24.10.2017, тобто до укладення вказаного договору про внесення змін, в якому сторони до того ж домовились про те, що зменшена ставка орендної плати застосовується до правовідносин, що виникнуть між сторонами з 01.09.2018.

Суд також не погоджується з твердженнями відповідача про те, що складення позивачем рахунку-фактури на сплату авансового платежу у меншому розмірі - на суму 32 204,92 грн (розрахованого від зменшеного розміру орендної плати) не свідчить про досягнення сторонами домовленості про новий розмір авансового платежу, з огляду на те, що, по-перше, рахунок не є первинним бухгалтерським документом, який підтверджує факт вчинення певної господарської операції; по-друге, факт виставлення рахунку на меншу суму не свідчить про внесення змін до укладеного сторонами договору та, відповідно, не змінює розмір обумовленого договором авансового платежу, зафіксованого в основному договорі; по-третє, умовами договору про внесення змін № 1 від 14.08.2018 був змінений розмір орендної плати на майбутнє (адже сторонами було погоджено, що новий розмір орендної плати буде застосовуватись починаючи з 01.09.2018), проте положення п. 3.10, якими врегульований порядок та розмір сплати авансового платежу, сторонами змінені не були.

Разом з тим суд зазначає, що за приписами п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Суд зазначає, що господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Зважаючи на те, що частина авансового платежу в розмірі 32 204,92 грн була сплачена відповідачем 27.08.2019, тобто після звернення позивача до суду за захистом його порушеного права, суд дійшов висновку про те, що провадження у справі в частині стягнення боргу в розмірі 32 204,92 грн підлягає закриттю.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача боргу в розмірі 41 201,60 грн, в частині стягнення боргу в розмірі 32 204,92 грн провадження у справі підлягає закриттю.

Судові витрати з урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача, з огляду на те, що даний спір виник внаслідок неправильних дій відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 231, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Провадження у справі № 910/11438/19 в частині стягнення боргу в розмір 32 204,92 грн закрити.

2. Позов задовольнити частково.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Загоруйко Олени Фоніївни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства "Київський метрополітен" (03056, м. Київ, проспект Перемоги, буд. 35, ідентифікаційний код 03328913) борг у розмірі 41 201,60 грн (сорок одна тисяча двісті одна грн 60 коп.) та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 921,00 грн (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн 00 коп.).

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 08.11.2019.

Суддя О.Г. Удалова