ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" жовтня 2019 р. Справа№ 910/17753/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Кравчука Г.А.

Коробенка Г.П.

секретар судового засідання Даниленко Т.О.

за участю представників учасників справи: згідно протоколу судового засідання від 30.10.2019.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укрсоцбанк"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 01.08.2019 (повний текст складено 09.08.2019)

у справі № 910/17753/18 (суддя - Пінчук В.І.)

за позовом Головного управління урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України

до Акціонерного товариства "Укрсоцбанк"

про стягнення 363474,35 грн.

ВСТАНОВИВ:

Головне управління урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" про стягнення 363474,35 грн., з яких: 267537,45 грн. основний борг за генеральною угодою № 1-5/к про організацію і доставку цінних відправлень, 69502,83 грн. пеня, 6397,83 грн. - 3% річних та 20036,24 грн. збитки від інфляції.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при виконанні умов Генеральної угоди та додаткових угод до неї за жовтень 2017 року Банком допущено порушення, а саме не здійснено розрахунок з Виконавцем за надані послуги, у результаті чого позивач звернувся з позовом.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.08.2019 позов задоволено.

Стягнуто з Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" на користь Головного управління урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України 267537 (двісті шістдесят сім тисяч п`ятсот тридцять сім) грн. 45 коп. основного боргу, 69502 (шістдесят дев`ять тисяч п`ятсот дві) грн. 83 коп. пені, 6397 (шість тисяч триста дев`яносто сім) грн. 83 коп. - 3% річних, 20036 (двадцять тисяч тридцять шість) грн. 24 коп. збитки від інфляції, 5452 (п`ять тисяч чотириста п`ятдесят дві) грн. 12 коп. судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Акціонерне товариство "Укрсоцбанк" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2019 у справі №910/17753/18 скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив, що оскаржуване рішення є незаконне, прийняте з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню. Також скаржник зазначає, що 23.10.2017 представниками АТ «Укрсоцбанк» було вручено представникам відповідача у відділені №125 за адресою: м. Дніпро, вул. Мечникова, 11 відправлення на загальну суму в еквіваленті 661 165,76 грн. для доставки за адресою: м. Київ, вул. Ковпака, 29, проте, станом на 31.10.2017 відправлення за вищевказаною адресою не надійшло. Станом на 15 лютого 2019 відповідачем завдану шкоду не відшкодовано, а тому скаржник вважає, що останній правомірно односторонньо відмовився від виконання своїх обов`язків, передбачених Генеральною угодою №1-5/К від 04.01.2005, в зв`язку з порушенням позивачем зобов`язань передбачених даною угодою.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.09.2019 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2019 у справі №910/17753/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя (судді-доповідача) Куксов В.В., судді Кравчук Г.А., Коробенко Г.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2019 задоволено клопотання Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" про поновлення строку для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2019 у справі №910/17753/18. Відновлено Акціонерному товариству "Укрсоцбанк" строк для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2019 у справі №910/17753/18. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2019 у справі №910/17753/18. Призначено справу до розгляду на 30.10.2019.

21.10.2019 від позивача через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зазначаючи при цьому, що обставини на які посилається скаржник в своїй апеляційній скарзі не відносяться до предмету спору в межах справи №910/17753/18.

В судовому засіданні 30.10.2019 представник відповідача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2019 у справі №910/17753/18 скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В судовому засіданні 30.10.2019 представник позивача заперечив проти доводів викладених в апеляційній скарзі з урахуванням пояснень на апеляційну скаргу поданих під час апеляційного провадження, та просив відмовити в її задоволенні, а рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2019 у справі № 910/17753/18 залишити без змін.

В судовому засіданні 30.10.2019 було оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, 04.01.2005 між позивачем (виконавцем) та відповідачем (замовником) була укладена генеральна угода №1-5/к.

Відповідно до умов вказаного договору позивач зобов`язався організувати і забезпечити доставку цінних відправлень відповідача, а останній зобов`язався оплатити вказані послуги на умовах даного договору

Згідно п. 9.1 договору №1-5/к від 04.01.2005 відповідач зобов`язався здійснювати плату за доставку цінних відправлень у розмірі 0,03% від суми оголошеної цінності по виставленим рахункам.

Пунктом 9.3 вказаного договору передбачено, що тарифи за надані послуги можуть бути змінені про, що виконавець повинен попередити замовника письмово не менше як за 10 днів до їх зміни.

У разі несвоєчасної оплати рахунків ( протягом п`яти банківських днів після їх отримання ) замовник сплачує пеню в розмірі 1% від вартості неоплачених послуг за кожну добу затримки, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, діючої в період прострочки. (п. 9.1 договору).

Як зазначалось вище, обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що за період з 02 по 26 жовтня 2017 відповідачем були передані цінні відправлення, які доставлялись з міста Києва в області по Україні.

Вказані відправлення здійснювались за наступними реєстрами:

реєстр № 139 від 02.10.2017, оплата за яким передбачена в розмірі 25947,17 грн. з ПДВ;

реєстр № 140 від 03.10.2017, оплата за яким передбачена в розмірі 15998,18 грн. з ПДВ;

реєстр № 141 від 04.10.2017, оплата за яким передбачена в розмірі 10908,41 грн. з ПДВ;

реєстр № 142 від 05.10.2017, оплата за яким передбачена в розмірі 22928,51 грн. з ПДВ;

реєстр № 143 від 09.10.2017, оплата за яким передбачена в розмірі 22722,28 грн. з ПДВ;

реєстр № 144 від 10.10.2017, оплата за яким передбачена в розмірі 11044,31 грн. з ПДВ;

реєстр № 145 від 11.10.2017, оплата за яким передбачена в розмірі 17762,48 грн. з ПДВ;

реєстр № 146 від 12.10.2017, оплата за яким передбачена в розмірі 10715,42 грн. з ПДВ;

реєстр № 1 від 17.10.2017, оплата за яким передбачена в розмірі 6852,00 грн. з ПДВ;

реєстр № 147 від 17.10.2017, оплата за яким передбачена в розмірі 20896,58 грн. з ПДВ;

реєстр № 148 від 18.10.2017, оплата за яким передбачена в розмірі 6479,12 грн. з ПДВ;

реєстр № 149 від 19.10.2017, оплата за яким передбачена в розмірі 25164,44 грн. з ПДВ;

реєстр № 150 від 23.10.2017, оплата за яким передбачена в розмірі 16558,46 грн. з ПДВ;

реєстр № 151 від 24.10.2017, оплата за яким передбачена в розмірі 8326,72 грн. з ПДВ;

реєстр № 152 від 25.10.2017, оплата за яким передбачена в розмірі 9490,79 грн. з ПДВ;

реєстр № 153 від 26.10.2017, оплата за яким передбачена в розмірі 11634,19 грн. з ПДВ.

За результатами наданих послуг за вказаними реєстрами був сформований рахунок №752 від 31.10.2017 за послуги фельдзв`язку за жовтень 2017 року на загальну суму 243429,06 грн. з ПДВ.

Крім того за період з 03 по 26 жовтня 2017 року відповідачем були передані цінні відправлення, які доставлялись з міста Києва в області по Україні за наступними реєстрами:

реєстр № 15 від 26.10.2017, оплата за яким передбачена в розмірі 1261,33 грн. з ПДВ (рахунок на оплату № 312 від 31.10.2017);

реєстр № 1 від 25.10.2017, оплата за яким передбачена в розмірі 2362,40 грн. з ПДВ (рахунок на оплату № 292 від 31.10.2017);

реєстр № 1 від 17.10.2017, оплата за яким передбачена в розмірі 1194,50 грн. з ПДВ (рахунок на оплату № 745 від 02.11.2017);

реєстр № 10 від 12.10.2017, оплата за яким передбачена в розмірі 939,64 грн. з ПДВ (рахунок на оплату № 345 від 31.10.2017);

реєстр № 1 від 05.10.2017, оплата за яким передбачена в розмірі 891,87 грн. з ПДВ (рахунок на оплату № 283 від 02.11.2017);

реєстр № 1 від 26.10.2017, оплата за яким передбачена в розмірі 2615,60 грн. з ПДВ (рахунок на оплату № 265 від 31.10.2017);

реєстр № 21 від 04.10.2017, оплата за яким передбачена в розмірі 2113,25 грн. з ПДВ (рахунок на оплату № 507 від 31.10.2017);

реєстр № 22 від 24.10.2017, оплата за яким передбачена в розмірі 3677,09 грн. з ПДВ (рахунок на оплату № 507 від 31.10.2017);

реєстр № 22 від 05.10.2017, оплата за яким передбачена в розмірі 2467,30 грн. з ПДВ (рахунок - акт на оплату № 413 від 31.10.2017);

реєстр № 23 від 19.10.2017, оплата за яким передбачена в розмірі 2286,00 грн. з ПДВ (рахунок - акт на оплату № 413 від 31.10.2017);

реєстр № 17 від 12.10.2017, оплата за яким передбачена в розмірі 737,84 грн. з ПДВ (рахунок на оплату № 785 від 31.10.2017);

реєстр № 22 від 03.10.2017, оплата за яким передбачена в розмірі 447,80 грн. з ПДВ (рахунок на оплату № 216 від 23.10.2017);

реєстр № 23 від 18.10.2017, оплата за яким передбачена в розмірі 629,53 грн. з ПДВ (рахунок на оплату № 216 від 23.10.2017);

реєстр № 16 від 19.10.2017, оплата за яким передбачена в розмірі 2484,24 грн. з ПДВ (рахунок на оплату № 470 від 31.10.2017).

Як вбачається із матеріалів справи та не заперечується сторонами, відповідачем вказані послуги не були оплачені, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість в розмірі 267 537,45 грн.

За неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань, останньому нараховані пеня в розмірі 69502,83 грн., 3% річних в розмірі 6397,83 грн. та збитки від інфляції в розмірі 20036,24 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив с того, що відповідачем заборгованість перед позивачем не погашено, що самим відповідачем не заперечується, зазначаючи при цьому, що твердження представника відповідача про відмову у задоволенні позову, оскільки позивачем не відшкодовано шкоду на загальну суму 661165,76 грн. судом до уваги не приймається, оскільки завдана відповідачу шкода не є предметом позову і відповідач не позбавлений права у загальному порядку звернутись до суду з позовом про стягнення з позивача зазначеної шкоди.

Розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укрсоцбанк", колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне

Відповідно до частин 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. ( ст. 901 ЦК України ).

Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. ( ст. 611 ЦК України )

Порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. ( ч. 1 ст. 612 ЦК України ).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Щодо тверджень скаржника, що останнім було правомірно в односторонньому порядку відмовлено від виконання своїх обов`язків, передбачених Генеральною угодою №1-5/К від 04.01.2005, в зв`язку з порушенням позивачем зобов`язань передбачених даною угодою з огляду на те, що позивачем було завдано відповідачу збитків на суму 661165,76 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом ( ст. 525 Цивільного кодексу України ).

Колегією суддів встановлено, що в провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа №910/8184/19 за позовом Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до Головного управління урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації про стягнення 661 165,76 грн.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів зазначає, що твердження скаржника щодо завдання збитків позивачем останньому, на які посилається скаржник у своїй апеляційній скарзі, а також, що останнім було правомірно в односторонньому порядку відмовлено від виконання своїх обов`язків, як на підставу скасування рішення першої інстанції, залишаються судовою колегії поза увагою з огляду на безпідставність та необґрунтованість з огляду на те, що є предметом розгляду в межах справи №910/8184/19.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог. Доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Водночас, як зазначалось вище, за неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань, останньому нараховані пеня в розмірі 69502,83 грн., 3% річних в розмірі 6397,83 грн. та збитки від інфляції в розмірі 20036,24 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що розрахунок розміру пені, 3% річних та збитків від інфляції є арифметично вірним, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовна вимога стягнення пені в розмірі 69502,83 грн., 3% річних в розмірі 6397,83 грн. та збитків від інфляції в розмірі 20036,24 грн. підлягає задоволенню.

Щодо тверджень скаржника, що в судовому рішенні першої інстанції пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань була стягнута за період листопад 2017 року по жовтень 2018 року включно, що є прямим порушенням законодавства України, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 267 Цивільного кодексу України передбачено, що заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Проаналізувавши зазначену норму законодавства, колегія суддів дійшла до переконання, що відповідач не був позбавлений права звернутись з заявою про застосування строків позовної давності до винесення судом першої інстанції рішення.

Враховуючи те, що матеріалами справи не підтверджено звернення відповідача про застосування строків позовної давності, колегія суддів відхиляє дані твердження скаржника через необґрунтованість та безпідставність.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 86 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2019 у справі №910/17753/18 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2019 у справі №910/17753/18 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2019 у справі №910/17753/18 - залишити без змін.

Матеріали справи №910/17753/18 повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Повний текст постанови складено 31.10.2019.

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді Г.А. Кравчук

Г.П. Коробенко