ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 року

м. Київ

Справа № 904/5405/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Васьковського О.В. - головуючого, Губенко Н.М., Кролевець О.А.

за участю секретаря судового засідання Озерчук М.М.

розглянувши касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Бурове управління "Укрбургаз" Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування"

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 15.07.2019

та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.03.2019

у справі № 904/5405/18

за позовом Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Бурове управління "Укрбургаз" Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Україна"

про стягнення 2 418 935, 25 грн

Учасники справи:

представник позивача - Горошко Т.М.;

представник відповідача - Гільбурд Р.Ю.;

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1 03.12.2108 Акціонерне товариство "Укргазвидобування" в особі філії Бурове управління "Укрбургаз" (далі - АТ "Укргазвидобування" в особі філії Бурове управління "Укрбургаз", позивач) звернулося до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Україна" (далі - ТОВ "Інтерпайп Україна") штрафних санкцій у загальній сумі 2418935,25 грн, з яких 1425880,07 грн - пеня, 993055,18 грн - штраф.

1.2 Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині забезпечення своєчасної поставки обумовленого у договорі №УБГ 563/015-17 від 25.10.2017 товару.

2. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2.1 27.03.2019 Господарським судом Дніпропетровської області ухвалено рішення, залишене без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 15.07.2019, яким позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 1283292,06 грн пені, 893749,66 грн штрафу та 36284,03 грн витрат по сплаті судового збору. В решті позову відмовлено.

2.2 Рішення місцевого господарського суду, з яким погодився суд апеляційної інстанції, мотивовано тим, що обумовлений у договорі №УБГ 563/015-17 від 25.10.2017 товар поставлений відповідачем з порушенням погоджених сторонами у договорі строків та Графіку поставки, у зв`язку з чим позивачем відповідно до п.7.10 договору правомірно нараховано пеню у сумі 1425880,07 грн (за загальний період прострочення з 01.12.2017 по 17.08.2018) та штраф у розмірі 993055,18 грн. При цьому, враховуючи ступінь виконання відповідачем основного зобов`язання щодо поставки товару позивачу (виконання основного зобов`язання щодо поставки товару та не дуже значний період прострочення виконання основного зобов`язання), суд визнав можливим частково задовольнити клопотання відповідача та зменшити нарахований позивачем розмір пені та штрафу на 10%.

3. Встановлені судами попередніх інстанцій обставини

3.1 25.10.2017 між позивачем, як покупцем, та відповідачем, як постачальником, було укладено договір поставки № УБГ563/015-17 (далі - Договір), за умовами якого (п.п.1.1, 1.2) постачальник прийняв на себе обов`язок поставити покупцеві товар, зазначений в специфікації (далі - товар), що додається до Договору і є його невід`ємною частиною, а покупець - прийняти і оплатити поставлений відповідачем товар. Найменування товару, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю товару та загальна вартість договору вказується у специфікації.

3.2 Ціна договору вказується в специфікації в гривнях з урахуванням ПДВ; загальна вартість договору визначається загальною вартістю товару, вказаного в специфікації до договору (п. 3.1., 3.2. Договору).

Відповідно до п.п.5.1, 6.2.2, 6.3.1 Договору строк поставки, умови та місце поставки товару, інформація про вантажовідправників і вантажоотримувачів вказується в специфікації/-ях до договору. Покупець має право контролювати поставку товару у строки, встановлені Договором. Постачальник зобов`язаний забезпечити поставку Товару у строки, встановлені цим Договором та Графіком поставки товару.

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та скріплення його печатками сторін і діє до повного виконання сторонами зобов`язань (п.10.1 Договору).

3.3 Відповідно до Cпецифікації від 25.10.2017 №1 (додатку №1 до Договору) визначено, що загальна вартість товару, що поставляється по Специфікації складає 219498948,00 грн, у тому числі ПДВ 36583158,00 грн; строк поставки товару: граничний термін постачання товару грудень 2017 року, згідно Графіку поставки; відвантаження товару провадиться за рознарядкою покупця.

Згідно Графіку поставки від 25.10.2017 сторони визначили найменування продукції, повну її характеристику, ДЕСТ*, одиницю виміру та кількість з наступними термінами поставки:

- труба обсадна 244,48х11,99 Р110 в кількості 300 тон до 30.11.2017 та в кількості 300 тон до 31.12.2017;

- труба обсадна 244,48х13,84 Р110 в кількості 460 тон до 30.11.2017 та в кількості 740 тон до 31.12.2017;

- труба обсадна 177,8х10,36 Р110 в кількості 450 тон до 30.11.2017;

- труба обсадна 177,8х11,51 Р110 в кількості 100 тон до 30.11.2017;

- труба обсадна 177,8х11,51 V150 в кількості 60 тон до 31.12.2017;

- труба обсадна 168,28х10,59 Р110 в кількості 780 тон до 30.11.2017 та 320 тон до 31.12.2017;

- труба обсадна 168,28х12,06 Р110 в кількості 120 тон до 30.11.2017;

- труба обсадна 168,28х10,59 Q125 в кількості 60 тон до 31.12.2017;

- труба обсадна 114,3х8,56 Р110 в кількості 100 тон до 30.11.2017.

3.4 На виконання умов Договору позивач листом від 26.10.2017 направив на адресу відповідача рознарядку на відвантаження обсадних труб в жовтні - грудні 2017 року. Вказаний лист отриманий відповідачем 30.10.2017.

На виконання умов Договору відповідач здійснив поставку товару позивачу на загальну суму 343816321,33 грн, про що свідчать долучені до матеріалів справи видаткові накладні.

3.5 За твердженням позивача, відповідач поставив товар позивачу із порушенням строків, встановлених у Договорі, Графіку та в рознарядці на поставку товару, з наступними видатковими накладними:

- видаткова накладна від 02.12.2017 №4466180 - труба обсадна 244,48х13,84 Р110 в кількості 61,276 тон на суму 3409788,80 грн та 60,356 тон на суму 3358594,12 грн, що разом складає 6768382,92 грн (строк поставки до 30.11.2017);

- видаткова накладна від 02.12.2017 №4466180 - труба обсадна 177,80х11,51 Р110 в кількості 5,596 тон на суму 330864,62 грн та 4,998 тон на суму 295507,75 грн, що разом складає 626372,37 грн (строк поставки до 30.11.2017);

- видаткова накладна від 07.12.2017 №4013180 - труба обсадна 244,48х13,84 Р110 в кількості 47,824 тон на суму 2661233,44 грн та 50,844 тон на суму 2829285,56 грн, що разом складає 5490519,00 грн (строк поставки до 30.11.2017);

- видаткова накладна від 03.01.2018 №3611180 - труба обсадна 244,48х13,84 Р110 в кількості 63,094 тон на суму 3510953,96 грн (строк поставки до 31.12.2017);

- видаткова накладна від 09.01.2018 №3625180 - труба обсадна 244,48х13,84 Р110 в кількості 39,800 тон на суму 22147260,72 грн (строк поставки до 31.12.2017);

- видаткова накладна від 17.01.2018 №3718180 - труба обсадна 244,48х11,99 Р110 в кількості 2,502 тон на суму 139227,29 грн (строк поставки до 31.12.2017);

- видаткова накладна від 06.02.2018 №4023180 - труба обсадна 244,48х13,84 Р110 в кількості 63,466 тон на суму 3531654,42 грн (строк поставки до 31.12.2017);

- видаткова накладна від 01.03.2018 № 3506180 - труба обсадна 114,30х8,56 Р110 в кількості 59,700 тон на суму 3449466,00 грн (строк поставки до 31.12.2017);

- видаткова накладна від 02.03.2018 №3512180 - труба обсадна 114,30х8,56 Р110 в кількості 39,514 тон на суму 2283118,92 грн (строк поставки до 31.12.2017);

- видаткова накладна від 17.08.2018 №3582180 - труба обсадна 177,80х11,51 V150 в кількості 18,4358 тон на суму 1546063,06 грн (строк поставки до 31.12.2017);

- видаткова накладна від 17.08.2018 №3583180 - труба обсадна 177,80х11,51 V150 в кількості 19,496 тон на суму 1634973,55 грн (строк поставки до 31.12.2017);

- видаткова накладна від 17.08.2018 №3584180 - труба обсадна 177,80х11,51 V150 в кількості 20,763 тон на суму 1741226,71 грн (строк поставки до 31.12.2017).

3.6 Позивач направив відповідачу претензію від 31.10.2018 №032-03-13097-1, у якій вимагав перерахувати суму пені у розмірі 1425880,07 грн та штраф у розмірі 993055,18 грн. Вказана претензія отримана відповідачем - 05.11.2018.

Оскільки позивачем доведено факт порушення відповідачем строків поставки товару, суди дійшли висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача неустойки.

4. Короткий зміст вимог касаційної скарги

4.1 15.08.2019 АТ "Укргазвидобування" в особі філії Бурове управління "Укрбургаз" подало касаційну скаргу, у якій просило скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.03.2019 постанову Центрального апеляційного господарського суду від 15.07.2019 в частині відмови у задоволенні позову про стягнення пені у сумі 142588,01 грн та штрафу у розмірі 99305,52 грн, ухвалити в цій частини нове рішення про задоволення позову. В решті судові рішення залишити без змін.

5. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

5.1 Судами попередніх інстанцій визнано встановленими обставини, які мають істотне значення для вирішення справи, які не були доведені, оскільки в матеріалах справи відсутні докази наявності виключних обставин та/або несвоєчасності розрахунків за товар, які дають підстави для зменшення розміру пені і штрафу, а також наявність підстав для застосування до спірних правовідносин статті 233, частини 3 статті 551, статті 538 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

5.2 Судом першої інстанції відхилено доводи відповідача про застосування до спірних правовідносин сторін норм статті 538 ЦК України, з огляду на самостійне призупинення відповідачем поставки товару, без погодження з позивачем. Натомість апеляційний господарський суд застосував норми вказаної статті, врахувавши, що позивачем також допускалося незначне прострочення у виконанні зобов`язання, але судом ці обставини не досліджувалися і в постанові відсутнє посилання, на підставі яких доказів чи обставин суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

5.3 Суди не дотримались вимог статей 2, 7, 11, 13, 42, 73, 86, 236, 238, 282 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), не встановили належним чином причин невчасного виконання відповідачем зобов`язання з поставки товару, не зазначили мотивів відхилення доводів позивача та дійшли передчасних висновків про наявність обставин, які дають підстави для часткової відмови у позові.

6. Узагальнені доводи інших учасників у справі на касаційну скаргу

6.1 ТОВ "Інтерпайп Україна" у відзиві заперечував проти доводів касаційної скарги, просив в задоволенні скарги відмовити, оскільки судами попередніх інстанцій було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права.

7. Позиція Верховного Суду та висновки щодо застосування норм права

7.1 Згідно з частиною 1 ст. 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

7.2 Згідно з нормами ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

7.3 Відповідно до ст. ст. 625, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

7.4 Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч.1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173 ГК України).

7.5 Норми ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України визначають, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

7.6 Спір у даній справі пов`язаний з правовідносинами сторін щодо поставки товару, які виникли на підставі договору № УБГ563/015-17 від 25.10.2017 (далі - Договір).

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

7.7 Згідно зі ст. ст. 655, 692, 693 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором,- у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

7.8 Судами попередніх інстанцій встановлено, що на виконання умов Договору за рознарядкою позивача передбачалася поставка товару у жовтні - грудні 2017 року. Відповідач здійснив поставку товару, але з порушенням строків, обумовлених сторонами у Графіку поставки та специфікації.

Відповідно до п.7.10 Договору у разі невиконання постачальником взятих на себе зобов`язань з поставки товару у строки, зазначені у Графіку поставки товару до даного Договору, він сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару.

Згідно з виставленою позивачем претензією від 31.10.2018 відповідач повинен сплатити за порушення строків поставки 1425880,07 грн пені та 993055,18 грн штрафу. Несплата відповідачем вказаних штрафних санкцій зумовила звернення позивача до суду з даним позовом.

7.9 Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суди попередніх інстанцій встановили, що відповідачем дійсно були порушені строки здійснення поставки товару позивачеві, у зв`язку з чим у позивача виникло право на застосування до відповідача штрафних санкцій у вигляді пені та штрафу.

В той же час, відповідачем було заявлено клопотання про зменшення заявлених до стягнення штрафних санкцій, з огляду на те, що тривалість прострочення є незначною і позивачеві не було завдано збитків.

Врахувавши надані сторонами пояснення та докази, суди дійшли висновку про можливість зменшення заявлених до стягнення штрафних санкцій на 10%.

7.10 Скаржник у касаційній скарзі зазначає про те, що в даному випадку відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України, оскільки в матеріалах справи відсутні докази наявності виключних обставин, які б надавали підстави для зменшення штрафних санкцій.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України зобов`язання підлягає виконанню належним чином та у встановлений строк. Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, є порушенням зобов`язання (неналежне виконання), що тягне за собою настання правових наслідків, встановлених договором або законом, зокрема, сплата неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до частини 1 статті 233 Господарського кодексу України (далі - ГК України) у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з частиною 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

7.11 При застосуванні вказаних норм поняття "значно" та "надмірно" є оціночними і мають конкретизуватися у кожному конкретному випадку, з урахуванням того, що правила наведених статей направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, а також недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником. Окрім того, вказані норми не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду і визначальним фактором при зменшенні розміру належної до сплати неустойки є винятковість випадку. Зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи в їх сукупності, суд на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення розміру даної санкції.

7.12 Таким чином, аналіз приписів статей 551 ЦК України та 233 ГК України дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру неустойки наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми неустойки, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Суд реалізує надане йому право зменшити розмір заявленої до стягнення неустойки, враховуючи подані до матеріалів справи пояснення та докази, на підставі яких встановлює відповідні обставини та у разі, якщо визнає можливим зменшити неустойку, її розмір визначається судом на власний розсуд (аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі №917/1068/17, від 22.01.2019 у справі №908/868/18, від 13.05.2019 у справі №904/4071/18, від 18.06.2019 у справі №914/891/16).

7.13 Судами попередніх інстанцій при розгляді клопотання про зменшення нарахованих позивачем сум штрафу та пені враховано як повне виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань з поставки обумовленого у Договорі товару позивачу та незначну тривалість прострочення, так і відсутність збитків у позивача у зв`язку з цим простроченням.

Твердження скаржника про те, що судами неправомірно прийнято до уваги доводи, наведені у клопотанні відповідача, та зменшено розмір штрафу без урахування інтересів обох сторін, відхиляються судом касаційної інстанції, оскільки чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі статтею 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Окрім того, відповідач у своєму клопотанні просив суд зменшити суму штрафу на 70% від суми заявлених до стягнення штрафних санкцій, натомість місцевий господарський суд, врахувавши у сукупності наведені відповідачем у клопотанні доводи та інтереси обох сторін, дійшов обґрунтованого висновку про зменшення розміру присуджених до стягнення штрафу та пені лише на 10%.

Доводи касаційної скарги про те, що наведені відповідачем обставини не є винятковими не можуть свідчити про помилковість висновків судів щодо наявності підстав для зменшення розміру неустойки, оскільки вони оцінювалися в сукупності з іншими обставинами.

З огляду на встановлені обставини, Верховний Суд дійшов висновку про те, що у даному випадку господарські суди попередніх інстанцій правомірно скористалися наданим статтею 233 ГК України та частиною 3 статті 551 ЦК України правом щодо зменшення розміру пені на 10%, забезпечивши баланс інтересів сторін.

7.14 Доводи скаржника про те, що судом апеляційної інстанції було застосовано норми ч.3 ст. 538 ЦК України відхиляються колегією суддів, оскільки в постанові суду апеляційної інстанції лише зазначено про те, що наслідком прострочення оплати товару позивачем могло б бути зупинення виконання обов`язку відповідача з поставки товару або відмови від поставки повністю чи частково. Натомість до спірних правовідносин ані місцевим господарським судом, ані судом апеляційної інстанції полодження ч.3 ст. 538 ЦК України не застосовувалися.

Посилання скаржника на те, що суди попередніх інстанцій не встановили належним чином причин невчасного виконання відповідачем зобов`язання з поставки товару є безпідставними, оскільки відповідні обставини та докази були досліджені і враховані судами при ухваленні оскаржуваних у даній справі судових рішень.

Окрім того, в цій частині доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки наявних у справі доказів та спрямовані на встановлення інших обставин справи, що виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції, визначених ст. 300 ГПК України.

7.15 Суди попередніх інстанцій врахували надані сторонами пояснення та докази і дійшли правильного висновку про часткове стягнення штрафу і пені, оскільки законом прямо передбачено право суду на зменшення розміру штрафних санкцій та віднесено визначення розміру, до якого вони підлягають зменшенню, на розсуд суду з урахуванням конкретних обставин справи.

Доводи касаційної скарги викладеного не спростовують та в більшій мірі повторюють доводи апеляційної скарги, яким була надана належна правова оцінка судом апеляційної інстанції.

7.16 Згідно з п.1 ч.1 ст. 308, ст. 309 ГПК України за результатами розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право залишити оскаржувані судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних підстав.

Доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження за результатами перегляду даної справи, у зв`язку з чим касаційна скарга задоволенню не підлягає і витрати, пов`язані з її поданням, покладаються на скаржника.

7.17 З огляду на викладене та з урахуванням положень п.1 ч.1 ст. 308, ст. 309 ГПК України постанова Центрального апеляційного господарського суду від 15.07.2019 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.03.2019 підлягають залишенню без змін, як законні та обґрунтовані з мотивів, наведених в цій постанові.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Бурове управління "Укрбургаз" Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" залишити без задоволення.

2. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 15.07.2019 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.03.2019 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.В. Васьковський

Судді Н.М. Губенко

О.А. Кролевець