ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/14416/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Колос І.Б. (головуючий), Бенедисюка І.М., Малашенкової Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Малихіної О.В.,

представників учасників справи:

позивача - державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі філії "Октябрьск" державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація спеціалізованого морського порту "Октябрьск") (якою змінено назву на філію "Ольвія" державного підприємства "Адміністрація морських портів України" ([адміністрація спеціалізованого морського порту "Ольвія"]) - Рибачок А.О., адвокат (ордер від 31.10.2019), Зарєчнєв С .О., начал. юрид. відділу (дов. від 11.06.2019),

відповідача - Державного агентства резерву України - Вавренюк О.А., предст (дов. від 07.03.2019),

розглянув у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі філії "Ольвія" державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація спеціалізованого морського порту "Ольвія")

на рішення господарського суду міста Києва від 26.03.2019 (суддя Морозов С.М.)

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2019 (колегія суддів: Кравчук Г.А. (головуючий), Тищенко А.І., Коробенко Г.П.)

зі справи № 910/14416/18

за позовом державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі філії "Октябрьск" державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація спеціалізованого морського порту "Октябрьск") (якою змінено назву на філію "Ольвія" державного підприємства "Адміністрація морських портів України" ([адміністрація спеціалізованого морського порту "Ольвія"], далі - Підприємство в особі філії)

до Державного агентства резерву України (далі - Держрезерв України)

про розірвання договору та зобов`язання вчинити дії.

1. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

Підприємство в особі філії звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Держрезерву України про розірвання Договору від 27.11.2002 № 111 відповідального зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву (далі - Договір № 111) з моменту набрання чинності рішенням суду та зобов`язання відповідача забрати зі зберігання майно, зазначене в акті перевірки наявності та умов зберігання розброньованих матеріальних цінностей мобілізаційного резерву від 01.07.2018 (далі - Акт від 01.07.2018), яке знаходиться за адресою: 54052, м. Миколаїв, Корабельний р-н., вул. Айвазовського, 29/1.

Позовна заява мотивована істотною зміною обставин у договірних відносинах сторін правочину, якими останні керувалися при його укладанні, та які не залежать від позивача. Як зазначає позивач, відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України (далі - Мінінфраструктури України) від 29.05.2018 № 238 "Про безоплатну передачу майна ДП "Адміністрація морських портів України" з окремого балансу філії "Октябрьск" на баланс державного підприємства "Стивідорна компанія "Ольвія", 26.06.2018 з окремого балансу філії "Октябрьск" на баланс державного підприємства "Стивідорна компанія "Ольвія" передано склад вантажів тривалого зберігання (ЦО), інвентарний № 6732, на якому зберігалися матеріальні цінності мобілізаційного резерву відповідно до Договору № 111. Оскільки на балансі відповідача відсутні інші приміщення для подальшого зберігання мобілізаційного резерву за Договором № 111, з посиланням на приписи статті 652 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) позивач вважає, що наявні підстави для розірвання Договору № 111 у судовому порядку та зобов`язання відповідача забрати зі зберігання майно мобілізаційного резерву.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

Рішенням господарського суду міста Києва від 26.03.2019 у справі № 910/14416/18, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2019, у задоволенні позову відмовлено повністю.

Судові акти попередніх інстанцій мотивовані недоведеністю позивачем наявності одночасно чотирьох умов, визначених частиною другою статті 652 ЦК України, які є підставою для розірвання договору, у зв`язку з істотною зміною обставин.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Підприємство, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, подало касаційну скаргу, в якій просить суд касаційної інстанції рішення місцевого та постанову апеляційного господарських судів зі справи скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

2. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

На думку скаржника, судом апеляційної інстанції не надано належного обґрунтування змісту наявної в матеріалах справи довідки Підприємства про перелік основних засобів, що обліковуються на бухгалтерському рахунку 103 "Будинки та споруди" станом на 19.04.2019 (далі - Довідка від 19.04.2019), відповідно до якої філія "Октябрськ" не має на даний час на своєму балансі інших складських приміщень, майданчиків, холодильних камер, резервуарів, підземних сховищ, де могли б зберігатися цінності Держрезерву України, передані на відповідальне зберігання за Договором № 111. Ця Довідка, на думку скаржника, не є новим доказом, тому має оцінюватися судом в частині відповідності технічних призначень приміщень для зберігання майна Держрезерву України та обставин відсутності таких на балансі позивача.

Постанова апеляційного господарського суду не містить дослідження Кошторису витрат на зберігання позивачем цінностей за вказаним правочином за період 2017 року, оскільки судом другої інстанції без поважних причин та належних підстав проігноровано даний доказ, наданий позивачем на підтвердження витрат на зберігання цінностей відповідача.

Скаржник зазначає також про помилковість висновків судів попередніх інстанцій про відсутність в матеріалах справи доказів зберігання матеріальних цінностей, переданих за Договором № 111 саме на складі вантажів тривалого зберігання (ЦО) з інвентарними номером № 6732, з огляду на те, що відповідач не заперечував наведені обставини, що не потребує доведення. При цьому, суди проігнорували безпосередньо обставини такого зберігання, підтверджені кошторисами протягом дії Договору № 111. За наявності сумнівів щодо зберігання, суди не були обмежені у праві витребувати інші необхідні докази для з`ясування обставин зберігання позивачем матеріальних цінностей відповідача.

Також скаржник зазначає про те, що суд апеляційної інстанції не врахував зміну позивачем своєї назви, у зв`язку з чим розглянув апеляційну скаргу з попередньою назвою позивача.

Доводи інших учасників справи

Відповідач у відзиві на касаційну скаргу просив залишити судові акти попередніх інстанцій без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, зазначаючи, зокрема, про законність та обґрунтованість судових рішень попередніх інстанцій.

3. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Рішення судів попередніх судових інстанцій мотивовані такими фактичними встановленими обставинами та висновками:

- 11.11.2002 Державним комітетом з державного матеріального резерву (далі - Комітет) та спеціалізованим морським портом "Октябрьск" (далі - зберігач) укладено Договір № 111, відповідно до умов якого Комітет передає, а зберігач приймає на відповідальне зберігання цінності згідно зі специфікацією (затвердженою номенклатурою) в кількості та за вартістю за актом форми № 1 (пункт 1.2 Договору № 111);

- зберігання матеріальних цінностей державного резерву здійснюється на складських приміщеннях, майданчиках, холодильних камерах, резервуарах, підземних сховищах зберігача (пункт1.1 Договору № 111);

- зберігач зобов`язаний вживати заходів для належного зберігання цінностей відповідного виду (пункт 2.1 Договору № 111);

- за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за Договором № 111 Комітет і зберігач несуть відповідальність за законодавством, зокрема за Законом України "Про державний матеріальний резерв", іншими актами законодавства (пункт 6 Договору № 111);

- Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє протягом усього терміну зберігання цінностей (пункт 7.3 Договору № 111);

- додатковою угодою від 14.06.2013 № 1 до Договору № 111 сторони виклали преамбулу Договору в новій редакції, зазначивши нові назви сторін ("адміністрація/зберігач" - державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі виконуючого обов`язки начальника філії "Октябрьск" державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація спеціалізованого морського порту "Октябрьск" та Державне агентство резерву України), у зв`язку з реорганізацією шляхом виділу стратегічних об`єктів портової інфраструктури, іншого майна, прав та обов`язків стосовно них, відповідно до розподільчого балансу та утворення внаслідок виділу державного підприємства "Адміністрація морських портів України";

- згідно з наказом Мінінфраструктури України від 29.05.2018 № 238 передбачено безоплатну передачу з окремого балансу філії "Октябрьск" Підприємства на баланс державного підприємства "Стивідорна компанія "Ольвія" основних засобів, інших малоцінних активів згідно з переліком, наведеним у Додатку № 1;

- 18.05.2018 позивач звернувся до відповідача з пропозицією щодо визначення нового пункту зберігання, вчинення дій щодо вивозу та реалізації цінностей Держрезерву України до 01.07.2018, здійснення списання їх з обліку, у зв`язку з неможливістю подальшого зберігання розброньованих матеріальних цінностей Держрезерву України внаслідок передачі складу вантажів тривалого зберігання (інвентарний № 6732) з балансу філії "Октябрьск" Підприємства на баланс державного підприємства "Стивідорна компанія "Ольвія";

- 11.06.2018 листом № 1/1.15/18-1639 позивач у доповнення до листа від 18.05.2018 просив відповідача підписати додаткову угоду б/н б/д до Договору № 111 про розірвання вказаного правочину, підписану позивачем;

- відповіді на вказані листи позивач не отримував;

- 01.07.2018 згідно з Актом перевірки наявності та умов зберігання розброньованих матеріальних цінностей мобілізаційного резерву, стороною позивача в складі: заступника начальника РПІ, заступника головного диспетчера, бухгалтера та начальника РВС, на складі філії "Октябрьск", де зберігаються розброньовані матеріальні цінності мобілізаційного резерву (розброньовані за розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 25.08.2004 № 609рт від 25.08.2004, від 26.07.2005 № 286-р, від 02.04.2008№ 292-3) зафіксовано, що всі розброньовані матеріальні цінності є в наявності. Проте, у зв`язку з передачею складу вантажів тривалого зберігання, місця для подальшого зберігання розброньованих матеріальних цінностей мобілізаційного резерву у філії "Октябрьск" немає;

- з посиланням на істотну зміну обставин та наявність підстав для розірвання Договору у судовому порядку, позивач звернувся з даним позовом до суду, в якому просив також зобов`язати відповідача забрати зі зберігання майно, визначене згідно з Актом від 01.07.2018.

4. ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Цивільний кодекс України (далі - ЦК України):

частина перша статті 626:

- договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків;

стаття 651:

- зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом;

- договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

- у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим;

частини перша та друга статті 652:

- у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах;

- якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Господарський кодекс України (далі - ГК України):

стаття 188:

- зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором;

- сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором;

- сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду;

- у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду;

- якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Господарський процесуальний кодекс України (далі - ГПК України):

частина перша статті 74:

- кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень;

частина перша статті 76:

- належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування;

частини перша, друга статті 79:

- достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування;

- питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання;

частини перша, друга, третя статті 86:

- суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів;

- жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності;

- суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів);

пункт 1 частини першої статті 308:

- суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення;

частина перша статті 309:

- суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

Причиною виникнення спору зі справи стало питання щодо наявності або відсутності підстав для розірвання Договору № 111 та спонукання відповідача до вчинення дій, а саме зобов`язання забрати майно, визначене згідно з Актом від 01.07.2018.

Відповідно до змісту статті 651 ЦК України, що кореспондується з приписами статті 188 ГК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому, розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором.

Водночас відповідно до частини першої статті 652 ЦК України в разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

В разі, коли сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінилися, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов, визначених положеннями частини другої статті 652 ЦК України: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило би співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Як на підставу для розірвання Договору № 111 позивач посилався на передачу з окремого балансу філії "Октябрьск" Підприємства на баланс державного підприємства "Стивідорна компанія "Ольвія" (на підставі наказу Мінінфраструктури України від 29.05.2018 № 238) складу вантажів тривалого зберігання (ЦО), інвентарний № 6732, на якому, за твердженням позивача, зберігалися матеріальні цінності відповідача відповідно до Договору № 111. Зазначене, на думку позивача, унеможливлює подальше здійснення ним обов`язків з відповідального зберігання за Договором № 111, оскільки на балансі відповідача відсутні інші приміщення для зберігання мобілізаційного резерву.

Як правильно зазначили у вирішенні спору суди попередніх інстанцій, розірвання договору через істотну зміну обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли залишення угоди в силі призведе до завдання шкоди стороні, яка значно перевищує витрати, необхідні для виконання договору на первісних умовах.

Відповідно до змісту статті 652 ЦК України, укладаючи договір, сторони розраховують на його належне виконання і досягнення поставлених ним цілей, проте, під час виконання договору можуть виникати обставини, які не могли бути враховані сторонами при укладенні договору, але істотно впливають на інтереси однієї чи обох сторін.

При укладенні договору та визначенні його умов сторони повинні розумно оцінювати ті обставини, за яких він буде виконуватися. Інтереси сторін можуть порушуватися будь-якою зміною обставин, що виникає під час виконання договору, проте, лише істотна зміна обставин визнається підставою для пред`явлення вимоги про розірвання договору. Зміна обставин вважається істотною тільки тоді, коли вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не укладали би договору або уклали його на інших умовах.

Отже, закон пов`язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з одночасною наявністю чотирьох умов, визначених частиною другою статті 652 ЦК України, за істотної зміни обставин (зазначене узгоджується з висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 927/764/17, від 17.04.2018 у справі № 927/763/17, від 12.06.2018 у справі № 910/21034/17).

З огляду на підстави заявлених позовних вимог, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що зазначені у позовній заяві доводи про істотну зміну обставин після передачі з окремого балансу філії "Октябрьск" Підприємства на баланс державного підприємства "Стивідорна компанія "Ольвія" (на підставі наказу Мінінфраструктури України від 29.05.2018 № 238) складу вантажів тривалого зберігання (ЦО), інвентарний № 6732, на якому, за твердженням позивача, зберігалися матеріальні цінності відповідача відповідно до Договору № 111, не є достатніми підставами для його розірвання у розумінні приписів частини другої статті 652 ЦК України, з чим погоджується й Суд.

При цьому, суди встановили (відповідно до змісту додаткової угоди від 14.06.2013 № 1 до Договору), що "адміністрацією/зберігачем" за Договором є ДП "Адміністрація морських портів України", а не філія "Октябрьск" названого Підприємства.

Що ж до доводів скаржника про те, що судом апеляційної інстанції не враховано змісту наявної в матеріалах справи довідки Підприємства в особі філії про перелік основних засобів, що обліковуються на бухгалтерському рахунку 103 "Будинки та споруди" станом на 19.04.2019, то такі доводи Касаційний господарський суд відхиляє, з огляду на таке.

Так, суд апеляційної інстанції, аналізуючи зміст спірних правовідносин на наявність чи відсутність підстав для розірвання Договору № 111 врахував, що Довідка від 19.04.2019 не містить інформації, на підтвердження обставин відсутності на балансі позивача приміщення, придатного для зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву за Договором № 111. З цих же підстав Суд вважає необґрунтованими доводи скаржника про неврахування судами попередніх інстанцій у розгляді справи в якості належного доказу Кошторису витрат на зберігання позивачем цінностей за вказаною угодою за період 2017 року.

Крім того, Суд вважає помилковими доводи скаржника про протиправність висновків судів попередніх інстанцій з приводу відсутності в матеріалах справи доказів зберігання вказаного майна на складі вантажів тривалого зберігання (ЦО) з інвентарними номером № 6732, оскільки, як вірно встановлено судами попередніх інстанцій, ані Договір № 111, ані додаткова угода від 14.06.2013 № 1 до Договору, ані Акт від 26.06.2018 про передачу зазначеного вище складського приміщення з інвентарним № 6732 з балансу філії "Октябрьск" Підприємства на баланс державного підприємства "Стивідорна компанія "Ольвія" не підтверджують обставин зберігання матеріальних цінностей за Договором № 111 саме за вказаною локацією (на складському приміщенні з інвентарним № 6732).

Що ж до посилання скаржника на те, що за наявності сумнівів щодо зберігання, суди не були обмежені у праві витребувати інші необхідні докази для з`ясування обставин зберігання позивачем матеріальних цінностей відповідача, Касаційний господарський суд зазначає, що, у даному випадку, скаржником не враховані принципи змагальності сторін та диспозитивності господарського судочинства.

Водночас заслуговує на увагу посилання скаржника на те, що суд апеляційної інстанції не врахував у розгляді апеляційної скарги зміну позивачем своєї назви (про що позивач повідомляв суд у клопотанні про врахування зміни позивачем своєї назви) та здійснив розгляд апеляційної скарги з попередньою назвою позивача, проте, зазначене не вплинуло на правильність постанови суду апеляційної інстанції та не призвело до скасування або зміни судового рішення місцевого господарського суду, яке відповідає закону.

Згідно з частиною першою статті 300 ГПК України суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє виключно правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Обґрунтованих доводів щодо неправильності застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, які є підставою для зміни або скасування судових актів попередніх інстанцій, касаційна скарга не містить.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Звертаючись з касаційною скаргою, позивач не спростував наведених висновків попередніх судових інстанцій та не довів неправильного застосування ними норм матеріального та порушення норм процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятих ними судових рішень.

З огляду на викладене Касаційний господарський суд дійшов висновку про необхідність залишення касаційної скарги позивача без задоволення, а судових рішень першої та апеляційної інстанцій без змін, як таких, що ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судові витрати

Понесені позивачем у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції судові витрати покладаються на позивача, оскільки касаційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись статтями 129, 300, 308, 309, 315 ГПК України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду міста Києва від 26.03.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2019 зі справи № 910/14416/18 залишити без змін, а касаційну скаргу державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі філії "Ольвія" державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація спеціалізованого морського порту "Ольвія") - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. Колос

Суддя І. Бенедисюк

Суддя Т. Малашенкова