РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2019Справа № 910/9568/19

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження господарську справу

за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 17 845,40 грн.

без повідомлення учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулось Приватне акціонерне товариство "Авдіївський коксохімічний завод" (далі - ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод", позивач) до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - АТ "Українська залізниця", відповідач) про стягнення штрафу у сумі 17 845,40 грн.

У обґрунтування своїх вимог ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод" посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язання зі своєчасної доставки до пункту призначення прийнятого до перевезення вантажу, що є порушенням Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951 р.

У позові ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод" просить стягнути з відповідача штраф за несвоєчасну доставку вантажу у сумі 17 845,40 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.07.2019 р. за вказаною позовною заявою було відкрите провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, учасникам справи надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

У строк, встановлений судом, відповідач надав відзив на позов, у якому заявлені вимоги не визнав, вказав, що позивач не дотримав строку досудового врегулювання спору. Просив зменшити розмір штрафу до 5 % від суми штрафу.

У свою чергу, позивач надав відповідь на вказаний відзив, у якому проти зазначених відповідачем обставин заперечив, вказав про їх необґрунтованість та безпідставність заяви про зменшення суми штрафу.

Суд, розглянувши заяви учасників справи по суті спору та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.12.2017 року між Приватним акціонерним товариством "Авдіївський коксохімічний завод" (далі - продавець) та Компанією "Mertrade spol. s r.o." (далі - покупець) був укладений контракт № 862/17, відповідно до умов якого продавець погоджується поставляти, а покупець погоджується прийняти й оплатити бензол сирий кам`яновугільний марки БС й марки БС-1, найменування, якість та умови поставки якого визначені в даному контракті та специфікаціях до нього.

31.10.2018 р. в межах зазначеного контракту № 862/17 від 06.12.2017 р. зі станції відправлення «Авдіївка» Донецької залізниці ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод" відправило вантаж у вагоні (цистерні) № 51783694 УЗ на адресу отримувача СВС с.р.о., на станцію призначення Вояни 07672, Словацька республіка, згідно залізничної накладної № 52605227.

Відповідно до графи 34 указаної залізничної накладної вагон (цистерна) № 51783694 УЗ прибув на станцію Ужгород 22.11.2018 р., 24.11.2018 року зазначений вагон був переданий на станцію Матьовце, а 25.11.2018 р. прибув на станцію призначення Вояни 07672 Словацької республіки, що підтверджується відміткою станції Вояни у графі 27 залізничної накладної № 52605227.

Позивач зазначає, що вантаж за указаною накладною був доставлений з простроченням строку доставки вантажу, передбаченого Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951 р., що є підставою для нарахування штрафу за таке правопорушення.

Вирішуючи спір по суті та перевіряючи доводи сторін, суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За змістом статтей 909 ЦК України, 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Статтею 6 Статуту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 р. (далі - Статут), передбачено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 919 ЦК України, ч. 1 ст. 313 ГК України перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Частиною 6 статті 315 Господарського кодексу України передбачено, що спори пов`язані з міждержавними перевезеннями вантажів, порядок пред`явлення позовів та строки позовної давності встановлюються транспортними кодексами чи статутами або міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Укладення міжнародних договорів, які суперечать Конституції України, можливе лише після внесення відповідних змін до Конституції України.

Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" № 9 від 01.11.1996 р. (п. 4) роз`яснено, що виходячи з положення ст. 9 Конституції України суд не може застосувати закон, який регулює правовідносини, що розглядаються, інакше як міжнародний договір. У той же час міжнародні договори застосовуються, якщо вони не суперечать Конституції України.

У контексті викладеного, оскільки правовідносини з перевезення вантажу залізничним транспортом за залізничною накладною № 52605227 виникли у сторін у міжнародному сполученні (між Україною та Словацькою Республікою), то такі відносини мають регулюватися Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951 р. (діл - УМВС).

Згідно з § 1 ст. 3 УМВС ця Угода встановлює єдині правові норми договору перевезення вантажу в прямому міжнародному залізничному сполученні і в прямому міжнародному залізнично-поромному сполученні.

Відповідно до договору перевезення перевізник зобов`язується за плату перевезти ввірений йому відправником вантаж до станції призначення за маршрутом, узгодженим відправником і договірним перевізником, і видати його одержувачу (§ 1 ст. 14 УМВС).

Статтею 24 УМВС передбачено, що якщо відправником і перевізником не погоджене інше, термін доставки визначається на весь шлях прямування вантажу і не повинен перевищувати терміну, обчисленого виходячи з норм, які містяться у цій статті.

Термін доставки вантажу визначається, виходячи з таких норм:

- для контейнерів - 1 доба на кожні 150 км, що почались;

- для інших відправок - 1 доба на кожні 200 км, що почались.

Для вантажів, що вимагають обмеження швидкості за своїми технічними характеристиками, негабаритних і прямуючих в спеціальних поїздах з окремим локомотивом, терміни доставки встановлюються перевізником.

Для вантажів, що перевозяться в прямому міжнародному залізнично-поромному сполученні, термін доставки на водній ділянці шляху встановлює перевізник, який здійснює перевезення на даній ділянці шляху. Термін доставки вантажу збільшується на 1 добу на операції, що пов`язані з відправленням вантажу.

Перебіг терміну доставки вантажу починається з 0.00 годин дня, наступного за днем укладення договору перевезення, і закінчується в момент передачі одержувачу повідомлення про прибуття вантажу, при цьому неповну добу вважають повною.

Термін доставки вважається виконаним, якщо вантаж прибув на станцію призначення до закінчення терміну доставки і перевізник повідомив одержувача про прибуття вантажу та можливість передачі вантажу в розпорядження одержувача. Порядок повідомлення одержувача визначається національним законодавством, чинним в місці видачі вантажу.

Як вбачається із календарних штемпелів на накладній № 52605227, вантаж відповідачем був доставлений на станцію призначення з порушенням терміну доставки, визначеного ст. 24 УМВС.

Зокрема, судом встановлено, що вантаж був відправлений 30.10.2018 р., значить перебіг терміну доставки вантажу розпочався з 01.11.2018 р. При цьому загальна відстань перевезення становить 1601 км (1591 км + ЖСР 10 км) та складає 1 добу на кожні 200 км, що почались. Таким чином, термін доставки вантажу склав 10 діб (9 діб + 1 доба на операції, пов`язані з відправленням вантажу), який закінчився 10.11.2018 р.

Отже, доставлення вантажу до місця призначення, яке відбулося 25.11.2018 року за залізничною накладною № 52605227, було здійснене перевізником з простроченням терміну доставки на 15 діб.

Відповідно до § 1, 2 статті 45 УМВС, якщо перевізником не було дотримано терміну доставки вантажу, обчислений відповідно до статті 24, перевізник сплачує відшкодування за перевищення терміну доставки у вигляді неустойки.

Розмір неустойки за перевищення терміну доставки вантажу визначається, виходячи з провізної плати того перевізника, який допустив перевищення терміну доставки, і величини (тривалості) перевищення терміну доставки, що розраховується як відношення перевищення терміну доставки (в добі) до загального терміну доставки, а саме:

- 6 % провізної плати при перевищенні терміну доставки не більше однієї десятої загального терміну доставки;

- 18 % провізної плати при перевищенні терміну доставки більше однієї десятої, але не більше трьох десятих загального терміну доставки;

- 30 % провізної плати при перевищенні терміну доставки понад три десятих загального терміну доставки.

У даному випадку, як встановлено судом, перевізник порушив зобов`язання зі своєчасної доставки вантажу, відтак - виникли підстави для нарахування відповідачу передбаченої законом неустойки.

Матеріали справи свідчать, що 15.01.2019 р. позивач звернувся до АТ "Українська залізниця" з вимогою № 11/08/14 сплатити штраф у сумі 17 845,40 грн. за перевищення терміну доставки вантажу. Однак, ні у строк, визначений п. 7 ст. 46 УМВС (протягом 180 днів з дня отримання претензії), ні на час розгляду справи відповіді на указану претензію позивач не отримав. Указані обставини справи спростовують доводи відповідача про недодержання позивачем процедури досудового врегулювання спору.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку суми штрафу (виходячи з 30% провізної плати при перевищенні терміну доставки понад три десятих загального терміну доставки), суд вважає його арифметично правильним та таким, що відповідає приписам Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, а отже, позовні вимоги про стягнення штрафу в розмірі 17 845,40 грн. є обгрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

У той же час, розглянувши клопотання відповідача про зменшення розміру нарахованої неустойки, суд прийшов до висновку про необгрунтованість вказаного клопотання враховуючи наступне.

Згідно зі ст. 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Аналогічна норма міститься у ч. 3 ст. 551 ЦК України.

За змістом п. 42 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/211 від 07.04.2008 р. "Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України" суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин.

Правовий аналіз вказаних норм свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються на розсуд суду за визначених умов та на підставі аналізу конкретної ситуації.

У обґрунтування заяви про зменшення розміру штрафу відповідач посилається на зростання витрат АТ "Українська залізниця" на енергоносії у зв`язку із збільшенням цін на матеріали та паливо, що необхідні для безперебійного функціонування галузі, а тому дохідна частина залізниці не в повній мірі покриває планові витрати, у тому числі через зменшення обсягів перевезень.

Проте, вказані обставини суд не вважає виключними та такими, що дають право на зменшення неустойки.

Згідно зі статтею 42 ГК України підприємництвом є самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Тобто, залізниця, здійснюючи свою господарську діяльність, мала передбачити пов`язані із такою діяльністю ризики, в тому числі можливість зміни цін на енергоносії, зменшення обсягів перевезень, несвоєчасного виконання зобов`язань своїми контрагентами та, як наслідок, понесення відповідних витрат.

Також суд враховує, що правопорушення аналогічного характеру (несвоєчасна доставка вантажу) з боку АТ "Укрзалізниця" не є виключенням, а має системний характер, про що свідчать численні судові спори з подібних правовідносин між тими самими сторонами.

Отже, суд вважає, що відповідач не довів наявність таких обставин, як винятковість даного випадку, невиконання зобов`язання з урахуванням інтересів обох сторін; не навів причин неналежного виконання зобов`язання, яке стало підставою для застосування заходів відповідальності позивачем у вигляді штрафу.

Згідно з ч. 2 ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

З огляду на викладене суд вважає, що немає підстав для зменшення визначеного судом штрафу при встановленому та підтвердженому факті прострочення зобов`язання відповідачем.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-79, 129, 236-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення штрафу у сумі 17 845,40 грн. задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" (86065, Донецька обл., м. Авдіївка, проїзд Індустріальний, 1, ідентифікаційний код 00191075) штраф у сумі 17 845 (сімнадцять тисяч вісімсот сорок п`ять) грн. 40 коп., судовий збір у сумі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

Повне судове рішення складене 4 листопада 2019 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І