ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

05 листопада 2019 року м. Черкаси справа № 925/1461/15

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Боровика С.С. з секретарем судового засідання Вініченко О.Б., за участю:

АТ "Райффайзен Банк Аваль": Мальована Т.В.(по довіреності),

ліквідатор банкрута Новосельцев В.П.: представник Мисан В.М . (по довіреності),

ПАТ "ВЕКТОР БАНК": не з`явився,

ТОВ «Фінансова компанія «Форінт»: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву АТ «Райффайзен Банк Аваль» №140/8/685 від 20.08.2019 року про залучення до участі у справі правонаступника

у справі №925/1461/15

за заявою Головного управління ДФС у Черкаській області

до товариства з обмеженою відповідальністю «Янтар-Черкаси»

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИВ:

Від представника АТ «Райффайзен Банк Аваль» надійшла заява №140/8/685 від 20.08.2019 року, в якій просить суд:

- залучити до участі у справі ПАТ «Вектор Банк» та здійснити процесуальне правонаступництво відносно кредитора АТ «Райффайзен Банк Аваль»;

- залучити до участі у справі ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» та здійснити процесуальне правонаступництво відносно кредиторів: АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Вектор Банк».

У судовому засіданні представник АТ "Райффайзен Банк Аваль" подану заяву підтримав та просив задовольнити.

Ліквідатор заперечив проти заяви АТ "Райффайзен Банк Аваль", про що надав письмовий відзив від 02.10.2019 року.

Як вбачається зі змісту заяви, 08.12.2016 року між АТ "Райффайзен банк Аваль" (КЛІЄНТ) та АТ "Вектор Банк" (ФАКТОР) укладений Договір факторингу (портфельне відступлення прав вимоги) за умовами (пункт 2.1) в порядку та на умовах визначених у цьому Договорі, Фактор зобов`язується передати (сплатити) Клієнту Загальну суму фінансування, а Клієнт відступає (передає) Факторові Права Вимоги, вказані в Реєстрі кредитних операцій до відступлення, на умовах та в обсязі, що будуть існувати станом на Дату відступлення прав вимоги.

17.01.2017 року до АТ "Райффайзен Банк Аваль" надійшов (вх.140/261/1) лист АТ «Вектор Банк" від 16.01.2017 б/н, в якому повідомляється, що після набуття АТ "Вектор Банк» всіх прав за Договором факторингу (портфельне відступлення права вимоги) від 08.12.2016 року, укладеного між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та АТ "Вектор Банк", останній 08.12.2016 року уклав з ТОВ "Фінансова компанія "Форінт" (м.Київ, бульвар Лесі Українки, 34, оф. 212, ) Договір факторингу (портфельне відступлення права вимоги), згідно якого йому було відступлено усі права вимоги за договорами, які були передані АТ "Вектор Банк" від АТ "Райффайзен Банк Аваль" за Договором-1.

За таких обставин, АТ "Райффайзен Банк Аваль" просить суд здійснити процесуальне правонаступництво відносно кредитора АТ "Райффайзен Банк Аваль" на ТОВ "Фінансова компанія "Форінт".

Згідно поданого ліквідатором відзиву, останній просить відмовити у задоволенні заяви АТ "Райффайзен Банк Аваль" про заміну кредитора на ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» як необґрунтовану, посилаючись на те, що у даній справі не відбулося процесуального правонаступництва з АТ "Райффайзен Банк Аваль" на ПАТ "Вектор Банк", а відтак є неможливим і проведення процесуального правонаступництва з АТ "Райффайзен Банк Аваль" на ТОВ "Фінансова компанія "Форінт".

Дослідивши матеріали справи, заяву №140/8/685 від 20.08.2019 року АТ "Райффайзен Банк Аваль", відзив ліквідатора, заслухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви №140/8/685 від 20.08.2019 року АТ "Райффайзен Банк Аваль" з наступних підстав та мотивів.

В межах справи №925/1461/15 про банкрутство ТОВ «Янтар-Черкаси» суд вже досліджував питання щодо процесуального правонаступництва ПАТ «Вектор Банк» відносно АТ «Райффайзен Банк Аваль», про що було винесено ухвалу господарського суду Черкаської області від 19.03.2019 року, якою відмовлено у задоволенні заяви про заміну кредитора. Ухвалу господарського суду Черкаської області від 19.03.2019 року залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2019 року у даній справі. Постанова суду апеляційної інстанції набрала законної сили.

Відповідно до частини 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, судами як першої так і апеляційної інстанції встановлені обставини відсутності процесуального правонаступництва ПАТ «Вектор Банк» відносно кредитора АТ «Райффайзен Банк Аваль».

При повторному зверненні із заявою щодо здійснення процесуального правонаступництва, АТ «Райффайзен Банк Аваль» не надав інших доказів ніж ті, які уже були предметом дослідження в попередніх судових засіданнях, і які б вказували на процесуальне правонаступництво ПАТ «Вектор Банк» відносно АТ «Райффайзен Банк Аваль». Надана суду електронна виписка по рахунку АТ «Райффайзен Банк Аваль» не приймається судом як доказ у справі, оскільки така виписка не містить печатки банку та підпису уповноваженої особи.

Щодо процесуального правонаступництва ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» відносно АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Вектор Банк» суд зазначає таке.

У поданій заяві від 20.08.2019 року №140/8/685 кредитор АТ «Райффайзен Банк Аваль» стверджує, що у справі про банкрутство ТОВ «Янтар-Черкаси» відбулося процесуальне правонаступництво ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» відносно АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Вектор Банк».

Представником АТ «Райффайзен Банк Аваль» надано суду копію договору факторингу від 08.12.2016 року укладено між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Форінт», реєстр кредитних операцій до відступлення, зразок (форма) Реєстру відступлених Прав вимоги, реєстр іпотечних договорів, реєстр договорів застави, що нотаріально посвідчені, реєстр договорів поруки, а також зразки інших документів.

Відповідно до статті 52 Господарського процесуального кодексу України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив.

Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.

Тобто, з наведених вище норм вбачається, що процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником). У зв`язку з чим для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

При вирішенні заяви АТ «Райффайзен Банк Аваль» від 20.08.2019 року №140/8/685 суд виходить з того, що предметом дослідження має бути не лише правомірність та наявність правових підстав для переходу права вимоги від ПАТ «Вектор Банк» до ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» але й в першу чергу перехід права вимоги від АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ПАТ «Вектор Банк».

Судом уже досліджувалося питання та встановлено відсутність процесуального правонаступництва від АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ПАТ «Вектор Банк».

Договір факторингу відноситься до категорії реальних договорів, тобто він набуває чинності з моменту виконання сторонами всіх своїх обов`язків визначених договором (в тому числі й обов`язку по передачі первинних документів, підтверджуючих право вимоги).

Отже, момент переходу права вимоги наступає у момент фактичної передачі оригіналів документів про право вимоги до боржника та проведення оплати (а не у момент укладання договору).

Відповідно до статей 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

Визначення факторингу міститься у статті 49 Закону України від 07 грудня2000 року №2121-III «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.

У статті 350 Господарського кодексу України факторинг визначений як передання чи зобов`язання банку передати грошові кошти за плату в розпорядження іншої сторони, яка відступає або зобов`язується відступити банку своє право грошової вимоги до третьої сторони.

У статті 1077 Цивільного кодексу України зазначено, що, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06 лютого 2014 року №352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року №231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.

Таким чином, у Цивільному кодексі України, як вбачається зі змісту його статей 512, 1077, проведено розмежування правочинів, предметом яких є відступлення права вимоги, а саме: правочини з відступлення права вимоги (цесія) та договори факторингу.

З аналізу статей 512-518 Цивільного кодексу України можна зробити такий висновок щодо суб`єктного складу правочинів з відступлення права вимоги: відповідно до статті 2 цього Кодексу учасниками цесії можуть бути будь-яка фізична або юридична особа.

Разом з тим, із частини першої статті 1077 Цивільного кодексу України, статті 350 Господарського кодексу України та частини п`ятої статті 5 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вбачається, що суб`єктний склад у договорі факторингу має три сторони: клієнта, яким може бути фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності (частина друга статті 1079 Цивільного кодексу України), фактора, яким може бути банк або інша банківська установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (частина третя статті 1079 Цивільного кодексу України) та боржник, тобто набувач послуг чи товарів за первинним договором.

У статті 350 Господарського кодексу України зазначено, що фактором може бути лише банк, разом з тим, у пункті 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», норми якого є спеціальними, вказано, що фінансовими установами є банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди й компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо передбачених законом, - інших послуг (операцій), пов`язаних із наданням фінансових послуг. У частинах першій, другій статті 7 Закону зазначено, що юридична особа, яка має намір надавати фінансові послуги, зобов`язана звернутися до відповідного органу державного регулювання ринків фінансових послуг протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ.

У разі якщо відповідно до закону надання певних фінансових послуг потребує ліцензування, фінансова установа має право на здійснення таких послуг лише після отримання відповідних ліцензій.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

За змістом пункту 11 частини першої статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг є фінансовою послугою.

Відтак, метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника.

Договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною другої сторони шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів. Вказана послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому, сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану останнім фінансову послугу.

Отже, з наведених вище норм законодавства вбачається, що фактор для надання фінансової послуги повинен бути включеним до Державного реєстру фінансових установ, а підтвердженням укладення договору факторингу є відповідна сплата коштів на користь клієнта.

Така позиція суду відповідає правовій позиції викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 року у справі №909/968/16.

При розгляді справи суду не надано та матеріали справи не містять доказів того, що ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» внесена до Державного реєстру фінансових установ та здійснює свою діяльність на підставі відповідної ліценції.

Крім того, суду не надано доказів оплати ТОВ «Фінансової компанії «Форінт» на користь ПАТ «Вектор Банк» загальної суми фінансування шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на банківський рахунок клієнта у розмірі 2 010 000,00 грн.

Оскільки, істотні умови Договору факторингу від 08.12.2016 року не відповідають вимогам, встановленим законом для даного виду договорів, матеріалами справи не підтверджується виконання в повному обсязі сторонами своїх зобов`язань за Договором факторингу (портфельне відступлення прав вимоги) від 08.12.2016 року, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви №140/8/685 від 20.08.2019 року АТ "Райффайзен Банк Аваль" про заміну кредитора.

Керуючись Кодексом України з процедур банкрутства, статтями 52, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви №140/8/685 від 20.08.2019 року АТ "Райффайзен Банк Аваль" про заміну кредитора відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя С.С. Боровик