ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

п р о з а л и ш е н н ІНФОРМАЦІЯ_1 п о з о в н о ї з а я в и б е з р у х у

06 листопада 2019 року Справа № 926/2435/19

Суддя Господарського суду Чернівецької області Гончарук Олег Валентинович, розглянувши матеріали

За позовом Керівника Чернівецької місцевої прокуратури в інтересах держави

до 1. Чернівецької міської ради;

2. Обслуговуючого кооперативу «Торговий ряд «Лілея»

про визнання незаконним та скасування рішення Чернівецької міської ради, визнання недійсним договору оренди землі та повернення земельної ділянки

В С Т А Н О В И В :

Керівник Чернівецької місцевої прокуратури в інтересах держави звернувся до Господарського суду Чернівецької області з позовом до Чернівецької міської ради та Обслуговуючого кооперативу «Торговий ряд «Лілея», в якому просить:

- визнати незаконним та скасувати пункт 24 рiшення 69 ceciї Чернівецької міської ради VII скликання за № 1704 вiд 11.04.2019, яким Обслуговуючому кооперативу «Торговий ряд «Лілея» надано в оренду на 5 років земельну ділянку, розташовану за адресою: проспект Незалежностi, 129-Д, м. Чернівці, площею 0,1160 га (кадастровий номер :11:002:0103) для будівництва та обслуговування будівель торгівлі код 03.07 (обслуговування торговельного павільйону з продажу квітів);

- визнати недійсним договір оренди землі № 11074 вiд 24.04.2019 року, укладений Чернівецькою міською радою та ОК «Торговий ряд «Лілея»;

- зобов`язати Обслуговуючий кооператив «Торговий ряд «Лілея» повернути за актом приймання-передачі земельну ділянку, розташовану за адресою: проспект Незалежностi, 129-Д, м. Чернівці, площею 0,1160 га (кадастровий номер :11:002:0103) територіальній громаді м. Чернівці в особі Чернівецької міської ради.

Прокурор свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що Обслуговуючий кооператив «Торговий ряд «Лілея» на час передачі оскаржуваним рішенням в оренду земельної ділянки по проспекту Незалежностi, 129-Д, в м. Чернівці, не був власником нерухомого майна, яке б знаходилось на земельній ділянці, а отже не мав права на її отримання в користування без проведення земельних торгів (аукціону) у відповідності з імперативними вимогами ст. ст. 124, 134-139 Земельного кодексу України. Натомість, розташовані на земельній ділянці під кадастровим номером :11:002:0103 торговельні павільйони не є нерухомим майном в розумінні цивільного та земельного законодавства, оскільки відносяться до об`єктів самочинного будівництва, які розміщені в межах червоних ліній, що підтверджується рішенням Господарського суду Чернівецької області від 03.04.2018 по справі № 926/616/16, залишеним в силі постановою Західного апеляційного господарського суду від 14.11.2018, інформацією Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради. Окрім того, розміщення самочинно збудованих споруд, а саме торговельних павільйонів, в межах «червоних ліній» проспекту Незалежності м. Чернівці є незаконним, а тому надання в користування земельної ділянки комунальної форми власності для обслуговування даних споруд суперечить імперативним вимогам ст. 39 Земельного кодексу, генеральному плану м. Чернівці, а також порушує інтереси територіальної громади м. Чернівці та держави.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 1 статті 163 ГПК України передбачено, що ціна позову визначається:

1) у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку;

2) у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна;

3) у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Аналогічно у пункті 2.2.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України (далі постанова) зазначено, що судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов`язаннях (у тому числі в зв`язку з вимогами, заснованими на приписах частини п`ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

У випадках об`єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для розгляду позовних заяв зі спорів немайнового характеру (п. 2.10 постанови).

Разом з тим, відповідно до пункту 2.11 постанови, якщо в позовній заяві об`єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов`язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог.

Предметом позову у даній справі є визнання незаконним та скасування рішення Чернівецької міської ради, визнання недійсним договору оренди землі та повернення земельної ділянки, нормативна грошова оцінка якої, згідно договору оренди землі №11074 від 24.04.2019, становить 3485174,00 грн.

Статтею 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Згідно з частиною 1 статті 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Таким чином, позовні вимоги про повернення земельної ділянки у розумінні змісту даної статті є майновою вимогою, тобто судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового характеру.

Пунктом 2 частини 1 статті 163 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування вартістю майна.

Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Аналогічної позиції дотримується Верховний суд, яка зокрема викладена в ухвалі Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 04.03.2019 у справі №923/441/18.

З огляду на зазначене, суд констатує, що прокурором заявлено 3 позовні вимоги, з яких 2 вимоги немайнового характеру та 1 вимога майнового характеру (повернення земельної ділянки).

Згідно підпунктів 1, 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України Про судовий збір ставка судового за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що станом на дату подання позову розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 1921,00 грн, то за подання даного позову належить сплатити 56119,61 грн, з яких 3842 грн за позовні вимоги немайнового характеру та 52277,61 грн за позовну вимоги майнового характеру (повернення земельної ділянки).

Однак, згідно доданого до позовної заяви платіжного доручення від 15.10.2019 року №1186, прокурором сплачено лише 5763,00 грн судового збору та не долучено документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору на суму 50356,61 грн, що свідчить про недотримання ним вимог п.2 ч.1 ст.164 ГПК України.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку, що позовна заява Керівника Чернівецької місцевої прокуратури в інтересах держави підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України.

Так, відповідно до ч.ч.1-2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

За таких обставин, суд приходить до висновку про залишення позовної заяви Керівника Чернівецької місцевої прокуратури в інтересах держави без руху з наданням позивачу строку для усунення вищезазначених недоліків.

Суд звертає увагу заявника на положення ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

При цьому, суд зазначає, що після усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 162, 164, 174, ч. 2 ст. 232, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України , суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Керівника Чернівецької місцевої прокуратури в інтересах держави до Чернівецької міської ради та Обслуговуючого кооперативу «Торговий ряд «Лілея» про визнання незаконним та скасування рішення Чернівецької міської ради, визнання недійсним договору оренди землі та повернення земельної ділянки, - залишити без руху.

2. Встановити позивачу строк, для усунення вказаних в ухвалі недоліків, який не перевищує десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, а саме: надати суду докази сплати судового збору у сумі 50356,61 грн (56119,61 грн - 5763,00 грн), або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

3. Попередити Керівника Чернівецької місцевої прокуратури в інтересах держави, що у разі неусунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.

Звернути увагу сторін на те, що відповідно до статті 135 Господарського процесуального кодексу України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, зокрема, за ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу.

Суддя О.В. Гончарук