ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2019 р. Справа№ 910/1558/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Буравльова С.І.

Зубець Л.П.

при секретарі Гуцал О.В.

за участю представників

від позивача: Онопрієнко В.Ф. довіреність № б/н від 02.07.19

Гавриленко С.М. довіреність № 3 від 04.01.19

від відповідача: Окатий М.Г. довіреність № 32 від 17.07.19

від третьої особи: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому

засіданні апеляційну

скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" Коваленко Олександр Володимирович

на рішення Господарського суду міста Києва від 05.08.2019 р.

у справі № 910/1558/19 (суддя О.А. Грєхова)

за позовом Приватного підприємства "Виробничо-комерційна фірма " Мава"

до Публічного акціонерного товариства "Фідобанк"

третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про стягнення 610 338,09 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.08.2019 року у справі № 910/1558/19 позов задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" на користь Приватного підприємства "Виробничо-комерційна фірма "Мава" заборгованість у розмірі 533 722 (п`ятсот тридцять три тисячі сімсот двадцять дві) грн. 74 коп., 3% річних в розмірі 17 294 (сімнадцять тисяч двісті дев`яносто чотири) грн. 00 коп., інфляційні втрати в розмірі 58 030 (п`ятдесят вісім тисяч тридцять) грн. 80 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 9 135 (дев`ять тисяч сто тридцять п`ять) грн. 71 коп. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" Коваленко Олександр Володимирович звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 05.08.2019 року у справі № 910/1558/19 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.09.2019 р. апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" Коваленко Олександр Володимирович передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І. (головуючий суддя), Зубець Л.П., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою, розгляд справи призначено на 23.10.2019 року.

Розпорядженням № 09.1-08/4256/19 Північного апеляційного господарського суду від 23.10.2019 р. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв`язку з перебуванням судді Калатай Н.Ф. у відпустці.

Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2019 р. для розгляду справи № 910/1558/19 сформовано колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Зубець Л.П., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.10.2019р. справу №910/1558/19 прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсязі та просив суд її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував та просив відмовити в її задоволенні.

Встановлено, що в судове засідання 23.10.2019р. представник третьої особи у судове засідання не з`явився. Причини неявки суду не повідомили, хоча про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника третьої особи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

01 липня 2015 року між Приватним підприємством "Виробничо-комерційна фірма "Мава" (далі - сторона 1) Публічним акціонерним товариством "Фідобанк" (відповідач) укладено Договір про компенсування витрат на утримання будівлі ТРЦ "Мармелад" (далі - Договір оренди - 1), за умовами якого, сторони керуючись ст. 322 Цивільного кодексу України прийшли до згоди щодо часткової компенсації стороною 2 стороні 1 плати за послуги по утриманню будівлі ТРЦ "Мармелад", що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Борщагівська, 154 (далі - послуги), загальною площею 57 722,10 м.кв., де частина приміщень, площею 1 713,90 м.кв. є власністю сторони 2.

Відповідно до п. 1.2 Договору розмір часткової компенсації розраховується стороною1 виходячи з загальної площі приміщень, що є власністю сторони 2 пропорційно до загального розміру будівлі, в якій знаходяться ці площі та станом на 01.07.2015 складає 13 000 грн. з ПДВ на місяць, зокрема:

- компенсація за послуги по водовідведенню, каналізацію та лівньовку;

- компенсація за спожиту електроенергію;

- компенсація за обслуговування газового обладнання;

- компенсація за обслуговування ліфтів;

- компенсація за обслуговування котельні;

- компенсація орендної плати за земельну ділянку, на якій знаходиться будівля;

- компенсація за охорону ТРЦ.

В разі зміни тарифів та цін на комунальні послуги та/чи інші послуги по утриманню будівлі та в разі зміни розміру площі приміщень, що є власністю сторони, згідно п. 1.1 цього Договору, розмір компенсації також відповідно буде змінено, про що сторони зобов`язуються укласти відповідну додаткову угоду до цього Договору.

В разі оплати компенсації за неповний місяць, розмір оплати розраховується відповідно до кількості календарних днів, протягом яких фактично надавались послуги.

Згідно з п. 1.3 Договору сторона 1 зобов`язується надавати стороні 2 рахунок для здійснення компенсації щомісячно в строк до 10 числа місяця, наступного за місяцем, в якому надавались послуги, а сторона 2 здійснює оплату компенсації в строк не пізніше 15 числа місяця, в якому отримала рахунок від сторони 1.

Факти здійснення компенсації та відсутність у сторін взаємних претензій підтверджується підписаним двостороннім актом, який складається стороною 1 та підписується сторонами в строк до 25 числа місяця в якому було здійснено оплату компенсації (п. 1.4 Договору).

У відповідності до п. 1.5 Договору підписанням цього Договору сторона 1 підтверджує відсутність претензій до сторони 2 протягом строку дії цього Договору в частині компенсації стороною 2 стороні 1 інших комунальних послуг чи витрат за утримання будівлі ТРЦ "Мармелад", що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Борщагівська, 154, крім тих послуг та витрат, що передбачені в цьому Договорі та витрат щодо теплопостачання в опалювальний період, про що сторони зобов`язуються підписати відповідну угоду в строк до 01.10.2015.

01 березня 2016 року між сторонами укладено Додаткову угоду № 3 до Договору, відповідно до якої, сторони дійшли згоди викласти пункти 1.1 та 1.2 Договору в новій редакції.

Відповідно до п. 1.1 Договору (в редакції Додаткової угоди № 3 від 01.03.2016) сторони цього Договору керуючись ст. 322 Цивільного кодексу України прийшли до згоди щодо часткової компенсації стороною 2 стороні 1 плати за послуги по утриманню будівлі ТРЦ "Мармелад", що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Борщагівська, 154 (далі - послуги), загальною площею 57 722,10 м.кв., де частина приміщень, площею 3 548,10 м.кв. є власністю сторони 2, з яких 913,10 м.кв. передано в оренду з 19.12.2015.

Згідно з п. 1.2 Договору (в редакції Додаткової угоди № 3 від 01.03.2016) розмір часткової компенсації за послуги по утриманню будівлі та розмір часткової компенсації орендної плати за земельну ділянку, на якій знаходиться будівля розраховується стороною 1 виходячи із загальної площі приміщень, що є власністю сторони 2 пропорційно до загального розміру будівлі, в якій знаходяться ці площі.

Як вбачається з матеріалів справи, розмір часткової компенсації за послуги по утриманню будівлі починаючи з 01 січня 2016 року складає 12 380,68 грн. з ПДВ на місяць. Часткова компенсація сплачується стороною 2 за послуги по утриманню будівлі, зокрема:

- компенсація за послуги по водовідведенню, каналізацію та лівньовку - 685,13 грн.;

- компенсація за спожиту електроенергію - 3 666,71 грн.;

- компенсація за обслуговування газового обладнання - 158,11 грн.;

- компенсація за обслуговування ліфтів - 627,06 грн.;

- компенсація за обслуговування котельні - 129,12 грн.;

- компенсація за охорону ТРЦ - 7 114,55 грн.

Розмір часткової компенсації орендної плати за земельну ділянку, на якій знаходиться будівля починаючи з 01.01.2016 складає 14 937,50 грн. без ПДВ.

В разі зміни тарифів та цін на комунальні послуги та/чи інші послуги по утриманню будівлі та в разі зміни розміру площі приміщень, що є власністю сторони 2 згідно п. 1.1 цього Договору, розмір компенсації також відповідно буде змінено, про що сторони зобов`язуються укласти відповідну додаткову угоду до цього Договору.

Пунктом 3 Додаткової угоди № 3 від 01.03.2016 узгоджено, що оскільки розмір орендної плати за землю для сторони 1 змінено з 01.01.2016 сторона 2 зобов`язується компенсувати стороні 1 - 2 412,60 грн. без ПДВ, в рахунок оплати орендної плати за земельну ділянку за січень 2016 року в строк 3-х банківських днів з моменту підписання сторонами цієї Додаткової угоди.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що починаючи з 16.01.2017 платежі за Договором зменшились та припинились взагалі, внаслідок чого, за відповідачем обліковується заборгованість по компенсації за послуги по утриманню будівлі та компенсації орендної плати за земельну ділянку за період з 16.01.2017 по 05.02.2019 у розмірі 533 722,74 грн.

В апеляційній скарзі апелянт заперечуючи проти позову, зазначає, що відповідно до рішення Національного банку України від 18.07.2016 № 142-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" та Рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 19.07.2016 "Про початок ліквідації ПАТ "Фідобанк" та делегування повноважень ліквідатора банку у ПАТ "Фідобанк" відкликано банківську ліцензію, а отже здійснення будь-яких банківських операцій (в тому числі переказ грошових коштів) неможливе.

Відповідач зазначає, що позивачем неналежно виконувались умови Договору, про що співробітниками відповідача складено відповідні акти, а саме:

- Акт про аварію, вихід з ладу ліфтового обладнання від 02.11.2016;

- Акти про засвідчення відсутності послуг з обслуговування ліфтів від 30.11.2016, 30.12.2016, 31.01.2017, 28.02.2017, 31.03.2017, 28.04.2017;

- Акти про засвідчення відсутності послуг з обслуговування ліфтів від 30.11.2016, 30.12.2016, 31.01.2017, 28.02.2017, 31.03.2017, 28.04.2017;

- Акти про засвідчення відсутності системи опалення від 01.11.2016, 01.12.2016, 04.01.2017, 01.03.2017, 03.04.2017;

- Акти про залиття, аварію, що трапились на системі відведення дощових стоків від 07.11.2016 та від 11.03.2017;

- Акти про залиття, аварію, що трапились на системі холодного водопостачання від 07.11.2016, 15.12.2016, 19.01.2017;

- Акти про засвідчення відсутності послуг з обслуговування газового обладнання, обслуговування котельні та за охорону ТРЦ від 30.11.2016, 30.12.2016, 31.01.2017, 28.02.2017, 31.03.2017, 28.04.2017.

Крім того, відповідач зазначає, що доказів надання відповідачу позивачем рахунків для здійснення компенсації за Договором за період з 16.07.2017 по 05.02.2019 позивачем до суду не надано, таким чином, у позивача відсутні докази, які підтверджують факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами укладено Договір, відповідно до якого, сторони керуючись ст. 322 Цивільного кодексу України прийшли до згоди щодо часткової компенсації стороною 2 стороні 1 плати за послуги по утриманню будівлі ТРЦ "Мармелад", що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Борщагівська, 154, загальною площею 57 722,10 м.кв., де частина приміщень, площею 3 548,10 м.кв. є власністю сторони 2, з яких 913,10 м.кв. передано в оренду з 19.12.2015.

Статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п. 1.2 Договору (в редакції Додаткової угоди № 3 від 01.03.2016) розмір часткової компенсації за послуги по утриманню будівлі та розмір часткової компенсації орендної плати за земельну ділянку, на якій знаходиться будівля розраховується стороною 1 виходячи із загальної площі приміщень, що є власністю сторони 2 пропорційно до загального розміру будівлі, в якій знаходяться ці площі.

Розмір часткової компенсації за послуги по утриманню будівлі починаючи з 01 січня 2016 року складає 12 380,68 грн. з ПДВ на місяць. Часткова компенсація сплачується стороною 2 за послуги по утриманню будівлі, зокрема:

- компенсація за послуги по водовідведенню, каналізацію та лівньовку - 685,13 грн.;

- компенсація за спожиту електроенергію - 3 666,71 грн.;

- компенсація за обслуговування газового обладнання - 158,11 грн.;

- компенсація за обслуговування ліфтів - 627,06 грн.;

- компенсація за обслуговування котельні - 129,12 грн.;

- компенсація за охорону ТРЦ - 7 114,55 грн.

Розмір часткової компенсації орендної плати за земельну ділянку, на якій знаходиться будівля починаючи з 01.01.2016 складає 14 937,50 грн. без ПДВ.

Як вбачається з актів надання послуг, позивачем у період з листопада 2016 року по грудень 2018 року нараховано відповідачу компенсації вартості плати за послуги по утриманню будівлі ТРЦ у розмірі 12 380,68 грн. за листопад, грудень 2016 року, січень - грудень 2017 року, виходячи із площі приміщень, належних відповідачу у розмірі 2 635 кв.м., у розмірі 8 618,08 грн. за січень-грудень 2018 року, виходячи із площі приміщень відповідача у розмірі 1 834,2 кв.м.

У відповідності до умов Договору, позивачем нараховано відповідачу в період з лютого 2017 року по грудень 2018 року компенсації орендної плати за земельну ділянку у розмірі 14 937,50 грн. за лютий - грудень 2017 року, та у розмірі 7 721,98 грн. за січень - грудень 2018 року у відповідності до займаної площі у розмірі 1 834,2 кв.м.

Загальна вартість нарахованих відповідачу за Договором компенсацій вартості плати за послуги по утриманню будівлі ТРЦ за період з листопада 2016 року по грудень 2018 року та компенсації орендної плати за земельну ділянку з лютого 2017 року по грудень 2018 року становить 533 722,74 грн.

За умовами п. 1.4 Договору, факти здійснення компенсації та відсутність у сторін взаємних претензій підтверджується підписаним двостороннім актом, який складається стороною 1 та підписується сторонами в строк до 25 числа місяця в якому було здійснено оплату компенсації.

В підтвердження заборгованості, позивачем долучено до матеріалів справи Акти надання послуг за період з листопада 2016 року по грудень 2018 року, які підписані лише з боку позивача.

Стаття 177 Цивільного кодексу України серед переліку об`єктів цивільних прав розглядає послугу як самостійний об`єкт, при цьому її характерною особливістю, на відміну від результатів робіт, є те, що послуга споживається замовником у процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності виконавцем. Тобто, характерною ознакою послуги є відсутність результату майнового характеру, невіддільність від джерела або від одержувача та синхронність надання й одержання послуги.

У даному випадку, наявність або відсутність підписаного між сторонами Акту надання послуг жодним чином не зумовлює та не зупиняє для відповідача обов`язок з компенсації витрат по утриманню майна, частини з якого, власником є відповідач.

Таким чином, визначальним у даному випадку є саме належність приміщень, які знаходяться у ТРЦ відповідачу на праві власності, які відповідач, в силу ч. 3 ст. 13 Конституції України та ч. 4 ст. 319 Цивільного кодексу України зобов`язаний утримувати.

Проте, будь-яких доказів самостійного отримання позивачем таких послуг матеріали справи не містять.

Відповідач заперечуючи проти доводів позивача, зазначає, що позивачем неналежно виконувались умови Договору, про що співробітниками відповідача складено вищезазначені акти.

Як вбачається з наданих відповідачем Актів, останні складенні в односторонньому порядку, будь-яких доказів повідомлення позивача для участі остатнього у складенні відповідних актів матеріали справи не містять, як і не містять доказів їх направлення за результатами їх складення.

Таким чином, матеріали справи не містять будь-яких повідомлень відповідача адресованих позивачу про порушення умов Договору та надання послуг неналежної якості та у менших обсягах під час фактичного надання послуг для можливості позивача вжити відповідних заходів реагування, з яких би можливо було встановити конкретні випадки порушенням позивачем умов Договору.

Поряд з цим, суд зазначає, що відсутність або наявність систем опалення у приміщеннях відповідача не входить в предмет доказування, оскільки компенсування послуг з опалення, позивачем не заявлено.

Також, наявність у відповідача власної охорони не нівелює обов`язок з оплати охорони ТРЦ.

Доводи відповідача щодо завдання позивачем відповідачу збитків внаслідок залиття приміщення також не входять в предмет доказування, та можуть бути предметом розгляду окремого спору за позовом відповідача.

Згідно з п. 1.3 Договору сторона 1 зобов`язується надавати стороні 2 рахунок для здійснення компенсації щомісячно в строк до 10 числа місяця, наступного за місяцем, в якому надавались послуги, а сторона 2 здійснює оплату компенсації в строк не пізніше 15 числа місяця, в якому отримала рахунок від сторони 1.

За умовами п. 1.3 Договору покладено обов`язок надавати відповідачу рахунок для здійснення компенсації щомісячно в строк до 10 числа місяця, наступного за місяцем, в якому надавались послуги.

В матеріалах справи наявні рахунки, виставлені відповідачу у спірний період, однак, доказів їх отримання відповідачем матеріали справи не містять.

Частиною першою статті 212 ЦК України закріплено право осіб, які вчиняють правочин, обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

Таким чином, відповідач має здійснювати оплату отриманих послуг у строк не пізніше 15 числа місяця, наступного за місяцем отримання послуг.

Як вбачається з умов Договору, розміри щомісячних платежів як за часткову компенсацію послуг по утриманню приміщення, так і за часткову компенсацію орендної плати за земельну ділянку, узгоджені сторонами у Договорі.

За наведених обставин, господарський суд дійшов висновку про те, що рахунок за своїми ознаками не є первинним документом, а містить лише платіжні реквізити, тобто носить інформаційний характер; ненадання рахунку, по своїй суті, не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні приписів статті 613 ЦК України, тому наявність або відсутність рахунка не звільняє відповідача від обов`язку здійснити оплату за Договором.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України , зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). ( ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України , зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Доказів на підтвердження сплати заборгованості за Договором до матеріалів справи не надано.

Таким чином, відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань за Договором, оплату за Договором за утримання частини майна, належної відповідачу у повному обсязі не здійснив, у зв`язку з чим, за відповідачем обліковується заборгованість в розмірі 533 722,74 грн.

Крім того, на підставі рішення Національного банку України від 20 травня 2016 року № 8 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "ФІДОБАНК" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 20 травня 2016 року № 783 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПУАТ "ФІДОБАНК" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру виведення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ФІДОБАНК" (далі - ПУАТ "ФІДОБАНК") з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 20 травня 2016 року до 19 червня 2016 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПУАТ "ФІДОБАНК", визначені статтями 37-39 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Коваленку Олександру Володимировичу строком на один місяць з 20 травня 2016 року до 19 червня 2016 року включно.

Процедура виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження, а також здійснення тимчасової адміністрації і ліквідації регулюються нормами Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Пунктом 16 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 18 липня 2016 року № 142-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ФІДОБАНК" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) прийнято рішення від 19 липня 2016 року №1265, "Про початок процедури ліквідації ПУАТ "ФІДОБАНК" та делегування повноважень ліквідатора банку".

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ФІДОБАНК" (далі - ПУАТ "ФІДОБАНК") з 20 липня 2016 року до 19 липня 2018 року включно, призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПУАТ "ФІДОБАНК", визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон), в тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Коваленку Олександру Володимировичу з 20 липня 2016 року до 19 липня 2018 року включно.

Надалі, на підставі пункту 2 частини п`ятої статті 12, частини першої статті 35, частини п`ятої статті 44, частини третьої статті 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон) виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийняла рішення від 02 липня 2018 року № 1836 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПУАТ "ФІДОБАНК" строком на два роки з 20 липня 2018 року до 19 липня 2020 року включно.

Положеннями статті 76 Закону України "Про банки і банківську діяльність" передбачено, що Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, повідомляє про це рішення Фонд гарантування вкладів фізичних осіб для вжиття ним заходів, передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Статтею 1 вказаного Закону унормовано, що цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Відносини, що виникають у зв`язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Порядок ліквідації банку регулюється розділом VIII Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Частиною 5 статті 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

З дня початку процедури ліквідації банку:

1) припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв`язку з ліквідацією банку;

2) банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси;

3) строк виконання всіх грошових зобов`язань банку та зобов`язання щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) вважається таким, що настав;

4-1) нарахування відсотків, комісійних, штрафів, інших очікуваних доходів за активними операціями банку може припинятися у терміни, визначені договорами з клієнтами банку у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси;

5) відомості про фінансове становище банку перестають бути конфіденційними чи становити банківську таємницю;

6) укладення правочинів, пов`язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому статтею 51 цього Закону;

7) втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

8) забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов`язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін.

Обмеження, встановлені цим пунктом, не поширюються на зобов`язання банку щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, крім обмежень, прямо передбачених законом, у разі, якщо боржник банку одночасно є кредитором цього банку і грошові кошти спрямовуються на погашення зобов`язань за кредитом цього боржника перед цим банком за кредитними договорами та/або за емітованими цим боржником борговими цінними паперами, виключно з урахуванням того, що:

за кредитним договором не було здійснено заміни застави, а саме не відбувалося зміни будь-якого з предметів застави на предмет застави, яким виступають майнові права на отримання коштів боржника, які розміщені на відповідних рахунках у неплатоспроможному банку, протягом одного року, що передує даті початку процедури виведення Фондом банку з ринку;

кошти перебували на поточних та/або депозитних рахунках такого боржника на дату початку процедури виведення Фондом банку з ринку та договірне списання з цих рахунків передбачено умовами договорів, укладених між боржником і банком.

Зазначені операції у будь-якому разі заборонені за договорами, укладеними з пов`язаними з банком особами.

Під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури. Вимоги за зобов`язаннями банку із сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред`являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону (частини 2 та 3 статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів").

Частиною другою 2 статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що оплата витрат, пов`язаних із здійсненням ліквідації, проводиться позачергово протягом усієї процедури ліквідації банку в межах кошторису витрат, затвердженого Фондом. До цих витрат, зокрема, належать:

1) витрати на опублікування оголошення про ліквідацію банку, відкликання банківської ліцензії та інформації про продаж майна (активів) банку;

2) витрати, пов`язані з утриманням і збереженням майна (активів) банку;

3) витрати на проведення оцінки та продажу майна (активів) банку;

4) витрати на проведення аудиту;

5) витрати на оплату послуг осіб, залучених Фондом для забезпечення здійснення покладених на Фонд повноважень;

6) витрати на виплату вихідної допомоги звільненим працівникам банку.

За наведених обставин, посилання відповідача на неможливість виконання взятих на себе зобов`язань з огляду на Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та перебування відповідача у ліквідаційній процедурі, судом відхиляються, оскільки предметом спору є витрати, пов`язані з утримання майна банку.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача 3 % річних в розмірі 17 294 грн. та інфляційні втрати в розмірі 59 321,55 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок 3% річних та інфляційних втрат, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку, що стягненню з відповідача підлягає 3% річних в розмірі 17 294 грн. та інфляційні втрати в розмірі 58 030,80 грн.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку, що позовні вимоги Приватного підприємства "Виробничо-комерційна фірма " Мава" підлягають частковому задоволенню.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 05.08.2019р. у справі № 910/1558/19 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 129, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" Коваленко Олександр Володимирович залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 05.08.2019р. у справі № 910/1558/19 - без змін.

2. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" Коваленко Олександра Володимировича.

3.Матеріали справи № 910/1558/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 07.11.2019р.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді С.І. Буравльов

Л.П. Зубець