Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.10.2019 м. Івано-ФранківськСправа № 909/653/19
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Кобецької С. М., секретар судового засідання Савчин Т. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу
за позовом: Івано-Франківської міської ради,
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Галеан", ЛТД,
про стягнення 51 926, 09грн,
від позивача: Мигович І.В. - головний спеціаліст відділу представництва, (довіреність №626/01-20/14в від 01.08.2019);
від відповідача: Грица І.Ю. - адвокат, (довіреність б/н від 02.09.2019; посвідчення №001125 від 08.12.2016).
ВСТАНОВИВ:
Івано-Франківська міська рада звернулась до Господарського суду Івано-Франківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Галеан, "ЛТД" безпідставно збережені кошти у вигляді орендної плати в сумі 51 926,09грн.
Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 24.06.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.
При цьому судом взято до уваги приписи пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вчиненої в Римі 04.11.1950, ратифікованої Україною 17.07.1997 (набрала чинності для України 11.09.1997), якими гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, зокрема, цивільного характеру. Одночасно, реалізація "права на суд", передбаченого Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого, згідно із статтею 32 Конвенції, поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї, включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом (рішення Європейського суду з прав людини у справах Буланов та Купчик проти України від 09.12.2010, Чуйкіна проти України від 13.01.2011).
Ухвалою суду від 24.09.2019 клопотання Івано-Франківської міської ради про збільшення розміру позовних вимог №959/11.1-05/14в від 23.09.2019 повернено позивачу без розгляду, як таке, що подане без дотримання вимог частини 5 статті 46 Господарського процесуального кодексу України.
В судовому засіданні 17.10.2019 оголошувалась перерва до 29.10.2019.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників позивача та відповідача, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення.
дата прийняття рішення про державну реєстрацію - 26.01.2004; форма власності - колективна, частка власності - 1/1; підстава виникнення права власності - договір купівлі - продажу №1408 від 15.08.2001 між ТОВ "Галеан Торг" та ТОВ "Галеан, ЛТД".
Водночас у відповідності до умов договору купівлі - продажу №1408 від 15.08.2001 (а.с.34-39) Товариство з обмеженою відповідальністю "Галеан - Торг" передав у власність шляхом викупу Товариству з обмеженою відповідальністю "Галеан, ЛТД" нежитлові приміщення - кафе "Сердечко" по АДРЕСА_1 Франківськ загальною площею 1073,1кв.м., з яких приміщення 1 поверху - 532,7кв.м., приміщення 2 поверху - 540,4кв.м. Вказаний об"єкт продано за 212 028,00грн. Право власності на об"єкт продажу перейшло від перейшло від продавця до покупця з моменту підписання договору (пункти 1.1., 1.2., 1.3. договору). У відповідності до пункту 5.9. договору покупець взяв на себе обов"язок протягом 30 календарних днів з дня підписання договору оформити з міським відділом земельних ресурсів договір оренди на право користування займаною об"єктом продажу земельною ділянкою.
Рішенням XIX сесії п"ятого демократичного скликання Івано-Франківської міської ради від 14.11.2007 (а.с.32) надано ТОВ "Галеан, ЛТД" дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,18га по АДРЕСА_1 для обслуговування кафе "Сердечко", придбаного за договором купівлі - продажу №1408 від 15.08.2001.
Рішенням XIV сесії п"ятого демократичного скликання Івано-Франківської міської ради від 22.09.2009 (а.с.33) вилучено за згодою у ТОВ "Галеан - Торг" земельну ділянку площею 0,18га по АДРЕСА_1 - АДРЕСА_3 ; анульовано державний акт на право постійного користування земельною ділянкою №98 від 07.05.1995, виданий Орендному підприємству "Сердечко"; затверджено проект землеустрою щодо відведення ТОВ "Галеан, "ЛТД" земельної ділянки площею 0,18га з передачею її в оренду терміном на три роки для обслуговування кафе "Сердечко"; віднесено до земель запасу міської ради земельну ділянку площею 0,0335 га; зобов"язано ТОВ "Галеан, "ЛТД" укласти договір оренди землі.
Відповідно технічного паспорту (а.с.40-47) на торгово-офісні приміщення ТОВ "Галеан, ЛТД" по вул.Довженка 26 в м.Івано-Франківськ, виготовленого 25.09.2012 ОКП "Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації" (інвентаризаційна справа №8886) загальна площа забудови складає 878,4кв.м.
Предметом судового розгляду є матеріально-правова вимога позивача до відповідача про стягнення безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати в розмірі 51 926,09грн.
Статтею 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Згідно статті 80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.
Приписами частин 1, 2 статті 83 Земельного кодексу України встановлено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.
У відповідності до статей 122, 123, 124 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентується Земельним кодексом України. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина друга статті 120 Земельного кодексу України). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (пункт «е» частини першої статті 141 цього Кодексу).
Частина 1 статті 93 Земельного кодексу України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 Земельного кодексу України).
Отже за змістом вказаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте з огляду на приписи частини другої статті 120 Земельного кодексу України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно.
Відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна врегулювано главою 83 Цивільного кодексу України.
Відповідно до частин 1,2 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
За змістом приписів глави 83 Цивільного кодексу України кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
Для кондикційних зобов`язань характерним є приріст майна в набувача без достатніх правових підстав і важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.
Таким чином до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України. Така ж правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі №922/3412/17, від 13.02.2019 у справі №320/5877/17.
Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини першої статті 96 Земельного кодексу України).
Частиною 1 статті 21 Закону України "Про плату за землю" встановлено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди.
Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).
Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).
З аналізу вищенаведеного вбачається, що чинним законодавством розмежовано поняття "земельний податок" та "орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності".
Відповідач не є власником або постійним землекористувачем спірної земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдиною можливою формою здійснення плати за землю для нього як землекористувача є орендна плата.
Водночас частиною 6 статті 120 Земельного кодексу України передбачено, що істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на ці об`єкти, крім об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації.
Згідно з частиною 1 статті 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.
Як встановлено положеннями частин 1, 3, 4, 9 статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру; сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера; земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.
Поряд з цим основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності є нормативна грошова оцінка земель, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями пункту 288.5.1 статті 288 Податкового кодексу України.
Відповідно до частини 2 статті 20 та частини 3 статті 23 Закону України "Про оцінку земель" дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Згідно з положеннями частини 5 статті 5, частини 1 статті 13 Закону України "Про оренду земель" для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності використовується нормативна грошова оцінка.
Крім того приписи статті 288 Податкового кодексу України вказують на те, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку, для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки.
Здійснивши перевірку правильності здійснених позивачем розрахунків на суму 51 926,09грн (а.с.27) та на суму 72 961,92грн (а. с. 94) судом приходить до висновку, що в першому застосовано нормативно-грошову оцінку земельної ділянки у 2016 в сумі 1 473 270,66грн та у 2017 - 1 249 063,47грн у відповідності до інформації викладеної в листі відділу Головного управління Держгеокадастру у Івано-Франківській області № 09-0.31-15/106-17 від 04.12.2017 (а.с.21), яка не може бути покладена в основу для визначення розміру орендної плати, в іншому розрахунку позивачем використано правильну нормативно-грошову оцінку земельної ділянки згідно витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку (а.с.92-93), проте від площі земельної ділянки яка не зазначена у позовній заяві - 0,0959га, а заява про збільшення розміру позовних вимог №959/11.1-05/14в від 23.09.2019 на суму 72 961,92грн повернена позивачу без розгляду на підставі частини 5 статті 46 Господарського процесуального кодексу України. При цьому судом досліджено що нарахування орендної плати за період з 01.04.2016 по 31.12.2016 та з 01.01.2017 по 31.12.2017 здійснено позивачем правильно. З урахуванням вище викладеного судом встановлено, що стягненню з відповідача підлягає сума, яка перевищує суму заявлену до стягнення позивачем, а тому стягненню з відповідача підлягають безпідставно збережені кошти у вигляді орендної плати в сумі 51 926,09грн, тобто в межах заявлених позовних вимог.
Що стосується посилання відповідача на те, що в Публічній кадастровій карті України станом на 10.07.2019 зазначено форму власності земельної ділянки - приватна, то у відповідності до листа Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №601/01-18/06в від 25.07.2019 адресованого відділу Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області - така інформація є помилковою, а вказана помилка підлягає виправленню у встановленому законом порядку (а.с.114-115).
У відповідь відповідачу на твердження про те, що позивачем неправомірно застосовано початок терміну позовної давності для нарахування суми безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати з 01.04.2016 (правомірним є з 17.06.2016) суд зазначає, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу (стаття 256 Цивільного кодексу України); загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 256 Цивільного кодексу України); перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (стаття 261 Цивільного кодексу України). Позивач дізнався про порушення свого права та про особу яка його порушила за наслідками здійснення обстеження земельної ділянки, за результатами чого складено акт №107 від 05.07.2017. Позовна заява подана до суду 20.06.2019 (а.с.4), отже строк позовної давності не є пропущеним. Поряд з цим відповідач не вказує на сплив строку позовної давності для звернення позивача за захистом свого порушеного права та не просить суд застосувати до позовної вимоги про стягнення 51 926, 09грн позовну давність в розумінні частин 3,4 статті 267 Цивільного кодексу України.
Водночас суд звертає увагу на те, що предметом спору у цій справі є стягнення безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати в розмірі 51 926,09грн, а предметом дослідження, у відповідності до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 13.02.2019 у справі №320/5877/17, Верховного Суду, зазначеної у постановах від 13.02.2019 у справі №922/392/18, від 07.02.2019 у справі №922/3639/17, від 06.02.2018 у справі № 923/921/17, від 29.05.2019 у справі № 922/955/18, від 06.08.2019 у справі №922/3560/18, від 12.09.2019 у справі №922/2927/18, є факт використання земельної ділянки; формування земельної ділянки, як об`єкта цивільних прав; наявність нормативно грошової оцінки земельної ділянки, оформленої у вигляді витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земель, тому судом взято до уваги, документальні докази, наявні в матеріалах справи, які підтверджують вище визначені факти. А що стосується зменшення розміру земельної ділянки з 0,18га до 0,0959га то правомірність такого зменшення не є предметом дослідження у цьому спорі із цією заявленою позовною вимогою.
З огляду на вимоги частин 1,3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (частини 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).
Таким чином на основі вище сказаного позовні вимоги підлягають задоволенню.
Враховуючи приписи статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покласти на відповідача.
Керуючись статтею 1291 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950, статтями 1212 Цивільного кодексу України, статтями 79, 79-1, 93, 96, 120, 125, 141, 206 Земельного кодексу України, статтями 20, 23 Закону України "Про оцінку земель" статтями 73-79, 86, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
позов Івано-Франківської міської ради до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Галеан", ЛТД про стягнення 51 926, 09грн - задовольнити.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено 08.11.2019
Суддя С.Кобецька