ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2019 року Справа № 904/1924/19

м.Дніпро, пр.Д.Яворницького, 65

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) - Кузнецової І.Л.,

суддів - Кощеєва І.М., Іванова О.Г.,

при секретарі судового засідання: Мацекос І.М.,

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Автополюс" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 01.08.2019 у справі №904/1924/19 (суддя Кеся Н.Б.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Автополюс", м.Дніпро

до приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат", м.Кривий Ріг Дніпропетровська область

про визнання окремих положень договору підряду недійсним

ВСТАНОВИВ:

- 11.05.2019 товариство з обмеженою відповідальністю (даліТОВ) «Автополюс» звер-нулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про визнання недійсним п. 6.1 договору №90-13-10 від 31.01.2017 (на виконання робіт з дроблення негабариту), укладеного ним з приватним акціонерним товариством «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі- ПрАТ«ЦГЗК»);

- 12.06.2019 ТОВ «Автополюс» подана уточнена позовна заява, згідно з якою останнє просило визнати недійсними п.п. 7.2, 7.3, 7.4, 7.5, 7.6 та п.6.1 договору №90-13-10 від 31.01.2017 з моменту його укладення;

- ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 01.08.2019 у справі №904/1924/19 позовну заяву ТОВ «Автополюс» до ПрАТ «ЦГЗК» залишено без розгляду з підстав, передбачених п.7 ч.1 ст.226 Господарського процесуального кодексу України;

- при винесенні ухвали господарський суд виходив з обставин щодо наявності між сторонами третейської угоди про передачу всіх спорів на вирішення третейського суду для розгляду конкретного спору, щодо надходження від відповідача до початку розгляду справи по суті заперечень проти вирішення спору в господарському суді, щодо відсутності підстав для визнання третейської угоди, викладеної у спірному договорі, недійсною або такою, що втратила чинність, а також з того, що неможливість виконання третейської угоди судом не встановлена, а позивачем не доведена;

- не погодившись з винесеною ухвалою, ТОВ «Автополюс» подало апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення господарським судом норм процесуального права просить цю ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції;

- у поданій скарзі йдеться про те, що Закон України «Про третейські суди» надає позивачу право на звернення до третейського суду при наявності між сторонами третейської угоди, у зв`язку з чим, право звернення із позовом або у третейський суд, або у господарський суд належить виключно позивачеві, про те, що є неможливим вирішувати у третейському суді спір стосовно визнання недійсною третейської угоди, про яку товариством була заявлена відповідна вимога, про те, що позовними вимогами у даній справі є не тільки оспорювання положень договору щодо третейського застереження, а й визнання недійсним інших пунктів укладеного сторонами договору, які не стосуються третейської угоди, а також про те, що твердження господарського суду відносно відсутності підстав для визнання третейської угоди недійсною або такою, що втратила чинність є недоречними, оскільки в порушення вимог ст.ст.177, 182, 183, 185 Господарського процесуального кодексу України суд фактично розглянув справу по суті у підготовчому засіданні, надавши оцінку доказам;

- відповідач вважає ухвалу господарського суду обгрунтованою, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на правомірність залишення господарським судом позову ТОВ «Автополюс» без розгляду, оскільки третейська угода, укладена між сторонами, є дійсною, чинною, а відповідна заява подана ПрАТ «ЦГЗК» до початку розгляду справи по суті та до подання першої заяви по суті, на те, що обставини дійсності третейської угоди вже були предметом дослідження Центральним апеляційним господарським судом по справі №876/19/19, а також на те, що за правовими висновками Великої Палати Верховного Суду в постанові від 28.08.2018 у справі №906/493/16 суд, до якого подано позов у питанні, що є предметом третейської угоди, саме при розгляді клопотання про залишення позову без розгляду повинен вирішити питання дійсності, чинності та виконуваності третейської угоди, у разі наявності клопотання та відповідності третейської угоди вимогам закону позов підлягає залишенню без розгляду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.01.2017 ПрАТ «ЦГЗК» (замовником) та ТОВ «Автополюс» (підрядником) укладено договір на виконання робіт по дробленню негабариту №90-13-10, на підставі якого підрядник зобов`язався виконати роботи по дробленню негабариту у Петровському кар`єрі у 2017 році.

Відповідно до п.6.1 договору в разі порушення підрядником строків виконання робіт підрядник сплачує замовнику штраф в розмірі 15 процентів від ціни несвоєчасно виконаних робіт без врахування вартості матеріалів, а за порушення строків виконання більш ніж на тридцять календарних днів підрядник додатково сплачує замовнику пеню у розмірі 0,3 процента, яка нарахована на ціну робіт по даному договору, визначену п.2.1 договору за кожен день прострочки виконання зобов`язань.

Згідно з п. 7.2 договору якщо спори та розбіжності, що виникли у зв`язку з виконанням цього договору або стосуються його укладення, зміни, порушення умов, недійсності всього договору чи його окремих частин не будуть врегульовані шляхом переговорів, їх розгляд здійснюється у Постійно діючому регіональному третейському суді України при Асоціації «Регіональна правова група» відповідно до Регламенту вказаного третейського суду.

За умовами п.7.3 договору підписуючи цей договір та третейську угоду, сторони визнають, що їх права на звернення до іншого передбаченого діючим законодавством суду не порушуються та що вони добровільно та усвідомлено обирають третейський суд, як один із способів реалізації своїх прав на захист.

П. 7.4 договору передбачено, що третейська угода може бути змінена чи відмінена тільки за взаємною згодою сторін, оформленою у письмовому вигляді.

Відповідно до п. 7.5 договору сторони ознайомлені з Регламентом і порядком роботи третейського суду, інформація про який розміщена у мережі Інтернет за наступною адресою: www.rpgua.com/ru/arbitration.

Згідно з п.7.6 договору третейська угода діє на протязі строку дії цього договору, а також після закінчення строку дії, якщо зобов`язання сторін залишилися невиконаними на протязі трирічного строку позовної давності за зобов`язаннями сторін цього договору.

ТОВ «Автополюс», посилаючись на те, що п. 6.1 договору №90-13-10 від 31.01.2017 передбачено стягнення пені у розмірі більшому, ніж встановлено законом, що суперечить положенням ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України, а також на те, що під час укладання вказаного договору між сторонами не було досягнуто згоди щодо підписання пунктів 7.2, 7.3, 7.4, 7.5, 7.6 останнього звернулося з позовом, а в подальшому з уточненою позовною заявою до господарського суду про визнання недійсними цих пунктів договору.

При цьому позивач послався, у тому числі, на те, що відповідний протокол розбіжностей щодо п. 7.2, 7.3, 7.4, 7.5, 7.6 договору укладався і знаходиться у сторін та, крім того, за вказаною в п.7.5 договору електронною адресою: www.rpgua.com/ru/arbitration відсутній Регламент і порядок роботи третейського суду.

На стадії підготовчого засідання у справі за поданим позовом господарським судом винесено оскаржувану ухвалу.

Приписами ст.5 Закону України «Про третейські суди» визначено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-якій спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст.22 Господарського процесуального кодексу України спір, який відноситься до юрисдикції господарського суду, може бути переданий сторонами на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, крім: спорів про визнання недійсними актів, спорів про державну реєстрацію або облік прав на нерухоме майно, прав інтелектуальної власності, прав на цінні папери, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні договорів про публічні закупівлі з урахуванням частини другої цієї статті; спорів, передбачених пунктами 2, 3, 7-13 частини першої, пунктами 2, 3, 6 частини другої статті 20 цього Кодексу, з урахуванням частини другої цієї статті; інших спорів, які відповідно до закону не можуть бути передані на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу.

Будь-які неточності в тексті угоди про передачу спору на вирішення до третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу та (або) сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності повинні тлумачитися судом на користь її дійсності, чинності та виконуваності.

Згідно з ч.5 ст.4 названого Кодексу угода сторін про передачу спору на розгляд третейського суду (міжнародного комерційного арбітражу) допускається.

П.7 ч.1 ст. 226 Кодексу встановлено, що суд залишає позов без розгляду, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

П.1 ч.1 ст.177 Кодексу встановлено, що завданням підготовчого засідання є остаточне визначення предмету спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу.

Щодо досліджуваної справи, то предметом судового розгляду є вимоги ТОВ «Автополюс» про визнання недійсними п.п. 7.2, 7.3, 7.4, 7.5, 7.6 договору №90-13-10 від 31.01.2017, які є третейською угодою сторін у формі третейського застереження, а також п.6.1 договору, яким встановлена відповідальність підрядника за порушення строків виконання робіт, які є предметом цього договору.

Згідно з ст.194 Господарського процесуального кодексу України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

При цьому відповідно до п.п. 3, 4 ч.4 ст. 238 Кодексу у мотивувальній частині рішення зазначається мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду, та мотиви такого висновку.

Як зазначено вище, позовна заява ТОВ «Автополюс» має кілька позовних вимог до ПрАТ «ЦГЗК».

У даному випадку, суд першої інстанції, залишаючи позовну заяву ТОВ «Автополюс» без розгляду не надав правової оцінки відповідним вимогам останнього в частині визнання недійсними п.п. 7.2, 7.3, 7.4, 7.5, 7.6 договору, тобто самої третейської угоди, яка міститься в цьому договорі з огляду на те, що визнання договору або деяких його частин недійсними є окремим видом захисту порушеного права чи інтересу сторони.

Надаючи оцінку дійсності третейської угоди, суд першої інстанції обмежився посиланням виключно на відсутність підстав для визнання такої угоди недійсною.

Між тим, поза увагою судом залишено те, що визнання третейської угоди недійсною є окремою позовною вимогою ТОВ «Автополюс».

З огляду на вищезазначені фактичні обставини справи висновки суду щодо залишення позову без розгляду в повному обсязі заявлених ТОВ «Автополюс» вимог є передчасними.

Тому оскаржувану ухвалу слід скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права.

Доводи відповідача про те, що обставини дійсності третейської угоди вже були предметом дослідження Центральним апеляційним господарським судом по справі №876/19/19 є необгрунтованими, оскільки правова оцінка цим доводам має бути надана при вирішенні спору у відповідній частині.

Посилання відповідача на правові висновки Великої Палати Верховного Суду в постанові від 28.08.2018 у справі №906/493/16 колегією суддів не приймаються до уваги тому, що в даному випадку предметом спору є, у тому числі, визнання третейської угоди, яка викладена в п.п. 7.2, 7.3, 7.4, 7.5, 7.6 договору, недійсною.

Керуючись ст.ст. 255, 269, 271, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

- ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 01.08.2019 у справі №904/1924/19 скасувати;

- справу №904/1924/19 передати на розгляд господарського суду Дніпропетровської області;

- постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повної постанови;

- повна постанова складена 04.11.2019

Головуючий суддя І.Л. Кузнецова

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.Г. Іванов