УХВАЛА

м. Київ

06.11.2019Справа № 910/15102/19

Суддя Привалов А.І., розглянувши

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут»

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Казенного підприємства «Укрспецзв`язок» 2 220,30 грн. пені та 187,68 грн. 3% річних за несвоєчасне виконання зобов`язань за Договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 04.01.2019,

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» звернулось до Господарського суду міста Києва з заявою про видачу судового наказу про стягнення з Казенного підприємства «Укрспецзв`язок» 2 220,30 грн пені та 187,68 грн 3% річних за несвоєчасне виконання зобов`язань за Договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 04.01.2019.

Відповідно до частини 1 статті 148 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Положеннями ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

В силу приписів ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

За приписами ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, пеня за своєю правовою природою не є заборгованістю за договором, а являється видом штрафних санкцій, яку сторона зобов`язання сплачує, у разі невиконання/неналежного виконання зобов`язань.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів від простроченої суми є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Разом з тим, вимоги про стягнення штрафних санкцій (пеня і штраф) та 3% річних хоча й мають грошовий характер, але за своєю правовою природою не є основним зобов`язанням і боргом за договором.

Судом встановлено, що в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги тільки про стягнення пені та 3% річних, які за своєю правовою природою не є вимогою про стягнення грошової заборгованості за договором та не підлягають розгляду в порядку наказного провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу про стягнення 2 220,30 грн. пені та 187,68 грн. 3%.

У п. 3 ч.1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст.148 цього Кодексу.

При цьому, суд звертає увагу заявника, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.п.3-6 ч.1 ст. 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

У відповідності до ст. 147, 148, 150, 152-154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Казенного підприємства «Укрспецзв`язок» 2 220,30 грн. пені та 187,68 грн. 3% річних за Договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 04.01.2019р.

2. Згідно ч. 2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.І.Привалов