ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" жовтня 2019 р. Справа№ 927/449/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Мальченко А.О.

Жук Г.А.

секретар судового засідання Бовсуновська Ю.В.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»

на рішення Господарського суду Чернігівської області

від 05.08.2019

у справі № 927/449/19 (суддя Шморгун В.В.)

за позовом Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»

до Фізичної особи-підприємця Фільченка Ігоря Анатолійовича

про стягнення 56 121,68 грн

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк», позивач) звернулось до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Фільченка Ігоря Анатолійовича (далі - ФОП Фільченко І.А., відповідач) про стягнення 56 121,68 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначило про неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Кредитним договором від 11.07.2017, відтак просило стягнути з відповідача 27400,01 грн. заборгованості зі сплати кредиту, 10 654,84 грн. заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість згідно пунктів 3.2.8.3.3 та 3.2.8.9.1 Умов за період з 19.04.2018 по 01.04.2019, 7 993,74 грн. заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії, нарахованої згідно пунктів 3.2.8.3.2 та 3.2.8.9 Умов за період з 18.12.2017 по 18.07.2018 та 10 073,09 грн. заборгованості з пені, нарахованої згідно п. 3.2.8.10.1 Умов за період з 19.04.2018 по 08.05.2019.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 05.08.2019 у справі № 927/449/19 позов задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Фільченка Ігоря Анатолійовича на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» 27 400,01 грн заборгованості зі сплати кредиту та 937,88 грн витрат зі сплати судового збору. У решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із згаданим рішення, АТ КБ «Приватбанк» оскаржило його в апеляційному порядку, просило скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості відповідача за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість, в розмірі 10 654,84, заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії в розмірі 7 993,74 грн., заборгованості зі сплати пені в розмірі 10 073,09 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. В іншій частині залишити без змін. В обґрунтування своїх вимог зазначило, що оскаржуване рішення в частині відмови у позові ухвалено за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Доводи апелянта зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції про те, що позивач не довів належними та допустимими доказами розмір наявної заборгованості відповідача за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість, в розмірі 10 654, 84 грн., заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії в розмірі 7 993, 74 грн. та заборгованості зі сплати пені в розмірі 10 073, 09 грн. За твердженнями апелянта, порушення відповідачем своїх зобов`язань щодо повернення кредитних коштів підтверджується копіями виписок по відповідним рахункам, на яких обліковується прострочена заборгованість за кредитом та з яких вбачається відсутність погашень на теперішній час. При цьому, розміри нарахованих відсотків та пені підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості, доказів погашення яких матеріали справи не містять. Оскільки відповідач свої зобов`язання зі своєчасного погашення заборгованості за кредитом належним чином не виконав, заявлені позовні вимоги, на думку апелянта, підлягають задоволенню в повному обсязі.

В наданих суду апеляційної інстанції поясненнях позивач (апелянт) також зазначив, що на підтвердження заявлених позовних вимог ним надано належні та допустимі докази, зокрема, укладення кредитного договору, погодження його умов, надання кредитних коштів та їх часткового повернення, а доданий до позовної заяви розрахунок містить інформацію щодо суми виданого кредиту, періоду та розміру нарахованих процентів, комісії, неустойки, періоду та розміру сплаченого кредиту, періоду винесення кредиту на прострочення. Вказаний розрахунок, на переконання апелянта, повністю відповідає операціям, які відображено у виписках про рух коштів, які містяться в матеріалах справи. Апелянт також стверджував, що відповідач розрахунку заборгованості не спростував, як і не надав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження сплати заборгованості за кредитом й у іншому розмірі, ніж зазначив позивач.

Враховуючи ціну позову у даній справі (56 121,68 грн), яка становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та відсутність клопотань учасників справи про розгляд апеляційної скарги в судовому засіданні з їх повідомленням (викликом), апеляційний суд дійшов висновку, що дана апеляційна скарга підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції вимог процесуального та матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Як встановлено матеріалами справи, 18.12.2013 відповідно до заяви про відкриття рахунку та анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, Фізична особа-підприємець Фільченко Ігор Анатолійович підписав зазначені заяви, чим висловив свою згоду з Умовами та Правилами надання банківських послуг, що розміщено на сайті банку www.pb.ua, Тарифами банку, які разом з заявою складають Договір банківського обслуговування. Відповідачу відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 .

11.07.2017 Фізична особа-підприємець Фільченко Ігор Анатолійович підписав із використанням електронного цифрового підпису Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання послуги «КУБ» (далі - Анкета-заява).

Підписавши Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання послуги «КУБ», Фізична особа-підприємець Фільченко Ігор Анатолійович приєднався до розділу 3.2.8 Умов та правил надання послуги «КУБ», що розміщено на сайті ПриватБанку pb.ua, прийняв на себе всі зобов`язання, зазначені в цих Умовах, та уклав кредитний договір (далі - Кредитний договір).

Положеннями п. 1 Анкети-заяви визначено істотні умови Кредитного договору, а саме: 1.1. Вид кредиту: строковий; 1.2. Розмір кредиту: визначається ПриватБанком, вказується у профайлі позичальника на сайті kub.pb.ua; 1.3. Строк кредиту: 12 місяців з моменту видачі коштів; 1.4. Проценти (комісія) за користуванням кредитом: 2% в місяць від початкового розміру кредиту; 1.5. Порядок погашення заборгованості за кредитом: щомісяця рівними частинами до календарного числа місяця, в який було здійснено видачу коштів; 1.6. У випадку порушення строку погашення заборгованості за кредитом, що зазначений в п. 1.5. Заяви, проценти за користування кредитом становлять розмір 4 % на місяць від суми заборгованості. При цьому сплачується неустойка в розмірі і згідно з розділом 3.2.8. Умов та правил надання банківських послуг.

Укладання кредитного договору здійснюється в порядку, визначеному розділом 3.2.8. Умов та Правил надання банківських послуг. Клієнт доручає банку розмістити у мережі Інтернет відомості про його бізнес-проект, за яким банк надає кредит.

Умови та правила надання кредиту «Кредит КУБ» затверджено на засіданні Правління АТ КБ «Приватбанк» від 09.02.2017, протокол №10.

За змістом п. 3.2.8.1 Умов та Правил надання кредиту «Кредит КУБ» (далі - Умови) банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати клієнту «Кредит КУБ» для фінансування поточної діяльності клієнта, в обмін на зобов`язання клієнта з повернення кредиту, сплати процентів в обумовлені цим Договором терміни. Істотні умови кредиту (сума кредиту, проценти за користування кредитом, розмір щомісячного платежу, порядок їх сплати) вказуються в заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуги «КУБ» (далі - Заява), а також в системі Приват24.

Клієнт приєднується до послуги шляхом підписання електронно-цифровим підписом заяви в системі Приват24 або у сервісі «Paperless» або іншим шляхом, що прирівнюється до належного способу укладення сторонами кредитного договору. Кредит також може надаватись шляхом видачі кредитних коштів з наступним їх перерахуванням на рахунок підприємства-продавця за товари та послуги. Якість послуг має відповідати законодавству України, нормативним актам Національного Банку України, які регулюють кредитні відносини.

Розмір кредиту, який може бути наданий в рамках послуги, складає від 50 000,00 до 1 000 000 грн (п. 3.2.8.2 Умов).

Відповідно до п. 3.2.8.3.1 Умов повернення кредиту здійснюється щомісяця шляхом забезпечення клієнтом позитивного сальдо на його поточному рахунку в сумах і в дати щомісячних внесків, зазначених у заяві.

За умовами п. 3.2.8.3.1.3 Умов клієнт доручає банку щомісячно у строки, зазначені у заяві, здійснювати договірне списання з його рахунків, відкритих у банку, на погашення заборгованості за послугою у кількості та розмірі, зазначеному в Кредитному договорі. Остаточним терміном погашення заборгованості за кредитом є дата повернення кредиту. Згідно зі ст. 212, 651 ЦКУ при порушенні клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбачених цим Договором, банк на свій розсуд, починаючи з 91-го дня порушення будь-якого із зобов`язань, має право змінити умови Договору, встановивши інший термін повернення кредиту. При цьому банк направляє клієнту повідомлення із зазначенням дати терміну повернення кредиту (банк здійснює інформування клієнта на свій вибір або письмово, або через встановлені засоби електронного зв`язку банку та клієнта (системи клієнт-банк, інтернет-клієнт-банк, sms-повідомлення або інших)). При непогашенні заборгованості за цим Договором у термін, зазначений у повідомленні, вся заборгованість за Кредитним договором, починаючи з наступного дня від дати, зазначеної в повідомленні, вважається простроченою. У разі погашення заборгованості в період до закінчення 90 днів (включно) з моменту порушення будь-якого із зобов`язань, терміном повернення кредиту є дата останнього платежу.

Положеннями п. 3.2.8.3.2 Умов визначено, що за користування послугою клієнт сплачує щомісячно протягом всього терміну кредиту проценти за користування кредитом в розмірі та згідно з графіком, визначених в заяві та тарифах. При несплаті процентів у строк, визначений графіком, вони вважаються простроченими (крім випадків розірвання Договору згідно з п. 3.2.8.6.2).

При порушенні клієнтом будь-якого грошового зобов`язання клієнт сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі, встановленому у заяві. У разі порушення клієнтом будь-якого з грошових зобов`язань і при реалізації права банку, передбаченого п. 3.2.8.3.1, клієнт сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожний календарний день прострочення (п. 3.2.8.3.3 Умов).

Відповідно до п. 3.2.8.5.2, 3.2.8.5.3, 3.2.8.5.5 Умов клієнт зобов`язується оплатити щомісячні проценти за користування кредитом згідно з п. 3.2.8.3.2; повернути кредит та здійснити інші платежі, передбачені Договором, у терміни і в сумах, які встановлено в п. 3.2.8.3.1, 3.2.8.3.2, 3.2.8.5.14, 3.2.8.6.2, а також зазначені в заяві, шляхом розміщення необхідних для планового погашення внеску коштів на своєму поточному рахунку; сплатити банку проценти згідно з п. 3.2.8.3.1, 3.2.8.3.2.

За користування кредитом у період з дати списання коштів з позикового рахунку до дат погашення кредиту згідно з п. 3.2.8.1, 3.2.8.3 цього Договору клієнт сплачує проценти в розмірі, зазначеному в п. 3.2.8.3.2 (п. 3.2.8.9.1 Умов).

Нарахування прострочених процентів здійснюється щодня, при цьому проценти розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з 360 днів у році. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування процентів не враховується (п. 3.2.8.9.2 Умов).

Сплата процентів за користування кредитом здійснюється згідно п. 3.2.8.9.3 Умов в дати платежів, зазначених в заяві (п. 3.2.8.3.1).

Положеннями п. 3.2.8.10.1 Умов передбачено, що у разі порушення клієнтом будь-якого із зобов`язань щодо сплати процентів за користування кредитом та термінів повернення кредиту, передбачених п. 3.2.8.3.2, 3.2.8.3.1, 3.2.8.9, 3.2.8.3.1 цього Договору, клієнт сплачує банку за кожен випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Сплата пені здійснюється у гривні.

Нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов`язань здійснюється протягом 15 років з дня, коли зобов`язання мало бути виконано клієнтом (п. 3.2.8.10.3 Умов).

Терміни позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки, пені, штрафів за цим Договором встановлюється сторонами тривалістю 15 років (п. 3.2.8.10.5 Умов).

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України ( п. 2 ч. 1 ст. 193 ГК України).

Відповідно до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Договором на підставі ст. 626 ЦК України є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.ст. 6, 627 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є не обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

За приписами ч. 1-3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч.ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України).

Положеннями ч. 1 ст. 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлено однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що укладений між сторонами Кредитний договір за своєю правовою природою є договором приєднання та складається із вищевказаних Анкети-заяви та Умов.

За кредитним договором (ст. 1054 ЦК України) банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин згідно ст. ст. 193 ГК України, 525, 526 ЦК України повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Як встановлено матеріалами справи, на виконання умов Кредитного договору позивач надав відповідачу кредит, перерахувавши 18.07.2017 на рахунок № НОМЕР_1 грошові кошти у розмірі 100 000,00 грн., що підтверджується виписками з рахунку за період з 01.01.2000 по 08.05.2019, наявними у матеріалах справи.

Відповідач на погашення цього кредиту перерахував позивачу грошові кошти в розмірі 72 599,99 грн., що підтверджується виписками з рахунку за період з 01.01.2000 по 08.05.2019.

22.04.2019 позивач направив на адресу відповідача претензію від 12.04.2019 №I4JCNKUB04795 про сплату заборгованості за Договором в розмірі 57 395,22 грн., з яких 27 400,01 грн. заборгованості зі сплати кредиту; 10 654,84 грн заборгованості за відсотками; 7 993,74 грн заборгованості зі сплати комісії та 11 346,62 грн. заборгованості з пені.

Окрім того, позивач надав суду акт-звірки б/д, б/н, згідно якого заборгованість за Кредитним договором станом на 08.05.2019 становить 56 121,68 грн., з яких заборгованість із простроченого кредиту - 27 400,01 грн., прострочена заборгованість зі сплати відсотків - 10 654,84 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 7 993,74 грн., пеня - 10 073,09 грн. Проте цей акт-звірки підписано лише представником позивача, доказів направлення цього акту-звірки відповідачу позивачем суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оскільки кошти за Кредитним договором відповідачу було надано 18.07.2017, строком на 12 місяців, остаточне повернення кредиту позичальник був зобов`язаний здійснити в термін до 18.07.2018.

За змістом п.п. 14 п. 3 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного Банку України від 04.07.2018 № 75 (далі - Положення), первинний документ - документ, який містить відомості про операцію.

У первинних документах, на підставі яких здійснюються записи в бухгалтерському обліку, мають зазначатися номери кореспондуючих рахунків за дебетом і кредитом, сума операції, дата виконання, підпис відповідального виконавця, підпис контролера (якщо операція підлягає додатковому контролю), підпис уповноваженої особи (якщо підставою для здійснення операції було відповідне розпорядження) (п. 47 Положення).

Відповідно до п. 57 Положення інформація, що міститься в прийнятих для обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку.

Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі.

Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного).

Положеннями п. 60 Положення визначено, що особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня.

Банк забезпечує ведення синтетичного обліку за допомогою рахунків II, III, IV порядків Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 11 вересня 2017 року за № 89 (зі змінами). Детальна інформація про кожного контрагента та кожну операцію фіксується на рівні аналітичного обліку на аналітичних рахунках. Аналітичні рахунки повинні містити обов`язкові параметри, визначені нормативно-правовими актами Національного банку України. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожними відповідним рахункам синтетичного обліку.

Як встановлено матеріалами справи, отримання кредиту у розмірі 100 000,00 грн. та погашення тіла кредиту в розмірі 72 599,99 грн. підтверджується наданими позивачем регістрами синтетичного обліку (виписки по рахункам № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 ) за період з 01.01.2000 по 08.05.2019, відтак у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість зі сплати кредиту в розмірі 27 400, 01 грн. Доказів сплати цієї заборгованості відповідачем суду не надано.

Таким чином, відповідач в порушення вищезазначених приписів чинного законодавства та умов Договору, не здійснив своєчасного погашення заборгованості за кредитом у передбачений Договором строк, тобто не виконав своїх зобов`язань належним чином, тому апеляційний суд дійшов висновку щодо правомірності висновків місцевого суду про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення з відповідача 27 400,01 грн. заборгованості зі сплати кредиту, які доведено належними та допустимими доказами, відтак є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім цього, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 10 654,84 грн. заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість згідно пунктів 3.2.8.3.3 та 3.2.8.9.1 Умов за період з 19.04.2018 по 01.04.2019; 7 993,74 грн. заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії, нарахованої згідно пунктів 3.2.8.3.2 та 3.2.8.9 Умов за період з 18.12.2017 по 18.07.2018; 10 073,09 грн. заборгованості з пені, нарахованої згідно з п. 3.2.8.10.1 Умов за період з 19.04.2018 по 08.05.2019.

За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до п. 1.4 Анкети-заяви розмір процентів (комісії) за користування кредитом - 2% в місяць від початкового розміру кредиту.

Таким чином, за домовленістю сторін, відповідач взяв на себе зобов`язання кожного місяця здійснювати сплату процентів (комісії) у розмірі 2% в місяць від початкової суми кредиту.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що розмір нарахованих банком процентів (комісії) за період з 18.07.2017 по 18.07.2018 становить 24 000,00 грн., з яких сплачено 16 006,26 грн., залишок заборгованості відповідача зі сплати відсотків у вигляді щомісячної комісії - 7 993,74 грн.

За приписами ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду (постанова від 23.05.2018 у справі №910/1238/17) термін «користування чужими грошовими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

Водночас цією же постановою Великої Палати Верховного Суду встановлено, що відповідальність за прострочення виконання грошового зобов`язання визначена законодавством. У цьому разі відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, зміст правової позиції Великої Палати Верховного Суду полягає у тому, що відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України у кредитному договорі може бути передбачено сплату процентів за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. Такі проценти може бути стягнуто кредитодавцем і після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги на підставі ч.2 ст.1050 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, постановах Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 5017/1987/2012, від 18.02.2019 у справі 910/21449/17.

Положеннями п. 3.2.8.3.3 Умов визначено, що при порушенні клієнтом будь-якого грошового зобов`язання позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому у Заяві, а саме: 4% на місяць від суми заборгованості, тобто 48% річних (п.1.6 Анкети-заяви).

Таким чином, правова природа заявленої позивачем до стягнення суми заборгованості за відсотками є процентами річних.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за Договором, за порушення строку погашення заборгованості за кредитом у період з 18.07.2017 по 01.04.2019 позивачем нараховано відсотки в сумі 10 655,04 грн., з яких сплачено лише 0,20 грн., залишок заборгованості за простроченими процентами складає 10 654,84 грн.

Учасники господарських відносин в силу приписів ст. 216 ГК України несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (п. 1 ст. 218 ГК України).

Порушенням зобов`язання на підставі ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

За приписами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення ним зобов`язання. Пенею є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.1, 3 ст. 549 ЦК України ).

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються на підставі ч. 6 ст. 231 ГК України у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Тому період обчислення пені починається з наступного дня після дати, в якій зобов`язання з оплати мало бути виконано.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 343 ГК України та ст. ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не перевищує подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня.

За змістом п. 3.2.8.10.1 Умов у разі порушення клієнтом будь-якого із зобов`язань щодо сплати процентів за користування кредитом та термінів повернення кредиту, передбачених п. 3.2.8.3.2, 3.2.8.3.1, 3.2.8.9, 3.2.8.3.1 цього Договору, клієнт сплачує банку за кожен випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Сторони погодились, що нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов`язань здійснюється протягом 15 років з дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано клієнтом (п. 3.2.8.10.3 Умов).

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за Договором розмір нарахованої банком пені за період з 25.08.2017 по 08.05.2019 становить 13 656,94 грн., з яких сплачено 3 583,85 грн., залишок заборгованості зі сплати пені - 10 073,09 грн.

Здійснивши перевірку наданих позивачем розрахунків відсотків, нарахованих на прострочену заборгованість, комісії та пені, апеляційний суд дійшов висновку, що здійснені позивачем розрахунки є арифметично вірними, здійсненими у відповідності до чинного законодавства та умов Договору. Наданий до позовної заяви розрахунок містить інформацію щодо суми виданого кредиту, періоду та розміру нарахованих процентів, комісії, неустойки, періоду та розміру сплаченого кредиту, періоду винесення кредиту на прострочення, а також відповідає операціям, відображеним в виписках про рух коштів, які містяться в матеріалах справи.

Крім цього, слід зазначити, що порушення відповідачем своїх зобов`язань щодо повернення кредитних коштів підтверджується копіями виписок по відповідним рахункам, на яких обліковується прострочена заборгованість за кредитом та з яких вбачається відсутність погашень на теперішній час.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення 10 654,84 грн. заборгованості за відсотками, 7 993,74 грн. заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії, 10 073,09 грн. заборгованості з пені, суд першої інстанції допустився помилки, коли вважав, що ненадання позивачем документів на підтвердження часткового погашення цих вимог позбавляє суд можливості перевірити достовірність і правильність внесених до розрахунку відомостей, а також встановити фактичні обставини і реальний розмір здійснених взаєморозрахунків, адже ці нарахування здійснено позивачем за умовами Договору та на підставі приписів чинного законодавства, відтак могли бути перевіреними судом першої інстанції.

При цьому, за умови встановлення судом правильності здійснених позивачем розрахунків відсотків, нарахованих на прострочену заборгованість, комісії та пені, задоволення їх у заявленому до стягнення розмірі (за вирахуванням врахованих позивачем оплат) апеляційний суд вважає правомірним та обґрунтованим.

Разом з цим, відповідач в суді першої та апеляційної інстанцій не скористався своїм правом та не надав жодних заперечень з приводу здійснених позивачем нарахувань, як і не надав будь-яких допустимих доказів на підтвердження сплати заборгованості за кредитом в іншому розмірі, ніж зазначив позивач.

З огляду на наведене та те, що відповідач своїх зобов`язань зі своєчасного погашення заборгованості за кредитом належним чином не виконав, апеляційний суд дійшов висновку про правомірність заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача 10 654,84 грн. заборгованості за відсотками, 7 993,74 грн. заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії, 10 073,09 грн. пені та 1 921, 00 грн. судового збору за подання позову, які доведено належними та допустимими доказами, не спростовано відповідачем, відтак є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи приписи ч. 1 ст. 9 Конституції України та ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім цього, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим та апеляційним судами, інші доводи сторін не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

Відповідно до ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.ч. 1-2, 4 ст. 269 ГПК України).

За результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції згідно п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення на підставі п.п. 1-4 ч.1 ст.277 ГПК України є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення вимог процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, апеляційний господарський суд не погоджується із висновками місцевого суду в частині відмови у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками, за відсотками у вигляді щомісячної комісії та пені, оскаржене рішення в цій частині вважає незаконним й таким, що підлягає частковому скасуванню з викладенням його резолютивної частині в новій редакції, а саме про задоволення позову в повному обсязі. Тому доводи позивача по суті його апеляційної скарги заслуговують на увагу, а скарга - підлягає задоволенню.

В зв`язку із задоволенням позову та апеляційної скарги позивача з відповідача на користь останнього на підставі ст. 129 ГПК України підлягає стягненню 1 921, 00 грн. судового збору за подання позову та 2 881, 50 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 269-270, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 277, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити, рішення Господарського суду Чернігівської області від 05.08.2019 у справі № 927/449/19 - частково скасувати, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:

«Позов Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» до Фізичної особи-підприємця Фільченка Ігоря Анатолійовича про стягнення 56 121,68 грн. задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Фільченка Ігоря Анатолійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_6 ) на користь Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ідентифікаційний код 14360570) 27 400,01 грн. заборгованості зі сплати кредиту, 10 654,84 грн. заборгованості за відсотками, 7 993,74 грн. заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії, 10 073,09 грн. пені та 1 921, 00 грн. судового збору за подання позову)».

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Фільченка Ігоря Анатолійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_6 ) на користь Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ідентифікаційний код 14360570) 2 881, 50 грн. судового збору за подання апеляційної скарги

Видачу наказів доручити Господарському суду Чернігівської області.

Матеріали справи № 927/449/19 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено 31.10.2019

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді А.О. Мальченко

Г.А. Жук