УХВАЛА

29.10.2019Справа № 910/14985/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., розглянувши заяву Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» про забезпечення позову у справі

За позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз»

до Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

про зобов`язання вчинити дії

Представники: без виклику сторін.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі-відповідач) про зобов`язання відповідача виконати умови Постанови Кабінету Міністрів України від 27.02.2019 року № 143 «Питання споживання природного газу».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.2019, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 25.03.2019 у справі № 904/1209/18 з позивача на користь відповідача стягнуто кошти у загальному розмірі 100 371 794, 83 грн. Проте, як зазначає позивач, у зв`язку з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 27.02.2019 № 143 «Питання поживання природного газу» та укладенням 21.05.2019 договору про відступленням права вимоги № 21-05/19 з ТОВ «Дніпропетровськаз збут», позивач, в свою чергу, набув права вимоги до АТ «НАК «Нафтогаз України» щодо виконання грошового зобов`язання у сумі 100 371 794, 83 грн, у зв`язку з чим звернувся до відповідача із заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог, яка наразі оскаржується в судовому порядку, тож як вважає позивач, відповідач не виконує Постанову Кабінету Міністрів України від 27.02.2019 № 143.

Крім того, разом з позовною заявою Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» подало заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 01.04.2019 у справі № 904/1209/18 про стягнення з АТ «Дніпропетровськгаз» на користь АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 18 679 583, 84 грн. 3% річних, 81 075 510, 99 грн інфляційних втрат, 616 700, 00 грн витрат по сплаті судового збору до набрання законної сили рішенням по справі за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» до Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» зобов`язання відповідача виконати умови Постанови Кабінету Міністрів України від 27.02.2019 року № 143 «Питання споживання природного газу».

Заява обгрунтована тим, що невиконання відповідачем постанови Кабінету Міністрів України від 27.02.2019 року № 143 «Питання споживання природного газу» в частині коригування вартості спожитого природного газу, має наслідком пред`явлення наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 01.04.2019 у справі № 904/1209/18 про стягнення з позивача на користь відповідача 18 679 583, 84 грн. 3% річних, 81 075 510, 99 грн інфляційних втрат, 616 700, 00 грн витрат по сплаті судового збору до примусового виконання, оскільки, як зазначає позивач, у червні 2019 по справі № 904/1209/18 вже мало місце відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження № 58907481 з примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 01.04.2019 у справі № 904/1209/18 про стягнення коштів у розмірі 100 371 794, 83 грн.

28.10.2019 через відділ автоматизованого документообігу суду Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» подало доповнення до заяви, в якій зазначає, що після звернення до Господарського суду міста Києва з позовом у дані справі, 25.10.2019 року на адресу АТ «Дніпропетровськгаз» надійшла постанова приватного виконавця Куземченко A.C. від 23.10.2019 року про відкриття виконавчого провадження №60403353 за виконавчим документом по справі №904/1209/18 та постанова від 23.10.2019 року про арешт коштів боржника, у зв`язку з чим позивач просить суд:

- зупинити стягнення на підставі наказу господарського суду Дніпропетровської області від 01.04.2019 року по справі №904/1209/18 про стягнення з AT «Дніпропетровськгаз» на користь AT «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 18 679 583,84 грн. 3% річних, 81 075 510, 99 грн. інфляційних втрат, 616 700,00 грн. витрат по сплаті судового збору до набрання законної сили рішенням по справі за позовом AT «Дніпропетровськгаз» до AT «HAK «Нафтогаз України», ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» про зобов`язання виконати постанови Кабінету Міністрів України від 27.02.2019 року №143 «Питання споживання природного газу»;

- заборонити приватному виконавцеві Куземченку A.C. та будь-яким іншим державним та/або приватним виконавцям, яким пред`явлено або буде пред`явлено до виконання виконавчий документ, виданий на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.2019 по справі №904/1209/18 (наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 01.04.2019 на суму 100 371 794,83 грн.) вчиняти будь-які дії по його примусовому виконанню - до набрання законної сили рішенням суду у даній справі, зупинити дію всіх постанов, винесених приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко A.C. в рамках виконавчого провадження №604003353, а також інших виконавчих проваджень, відкритих приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко A.C. та будь-якими іншими державними та/або приватними виконавцями з примусового виконання виконавчого документа, виданого на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.2019 по справі №904/1209/18 (наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 01.04.2019 на суму 100 371 794,83 грн.), встановити обов`язок вчинити дії по закінченню ВП №604003353, зняттю арештів з рахунків AT «Дніпропетровськгаз»,

- зобов`язати банківські установи, в адресу яких надійшли постанови про відкриття ВП №604003353 та арешт рахунків AT «Дніпропетровськгаз» та Самарівського виробничого управління AT «Дніпропетровськгаз» (AT «Банк Кліринговий Дім», Філія - Дніпропетровське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України», AT «Державний експортно-імпортний банк України», Філія AT «Державний експортно-імпортний банк України» в м. Дніпрі, ПАТ АБ «Укргазбанк», AT КБ «Приват Банк», ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк») відновити операції за рахунками клієнта - AT «Дніпропетровськгаз».

Розглянувши заяву Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» про забезпечення позову з урахуванням доповнень до заяви, проаналізувавши норми господарського процесуального законодавства України, суд відзначає наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Згідно зі ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, суд відзначає, що саме лише посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без посилання на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення позову не може бути підставою для винесення ухвали про забезпечення позову.

Суд зазначає, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.2019, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 25.03.2019 у справі № 904/1209/18 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Публічного акціонерного товариства з газопостачання та газифікації «Дніпропетровськгаз» про стягнення пені в розмірі 23241867 грн. 53 коп., 3% річних в розмірі 18679583 грн.84 коп., інфляційну складову в розмірі 102636617 грн. 66 коп. задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства з газопостачання та газифікації «Дніпропетровськгаз» на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» суму 3% річних в розмірі 18679583 грн. 84 коп., інфляційну складову в розмірі 81075510 грн. 99 коп. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 616700 грн. Відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення пені в розмірі 23241867 грн.53 коп., суми інфляційної складової в розмірі 8699756 грн. 44коп. Закрито провадження у справі в частині стягнення суми інфляційної складової в розмірі 12861350 грн. 23 коп.

01.04.2019 на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.2019, залишеного без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 25.03.2019 у справі № 904/1209/18 видано наказ.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.08.2019 у справі № 904/1209/18 постанову Центрального апеляційного господарського суду від 25.03.2019 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.2019 у справі № 904/1209/18 залишено без змін.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до частин 2, 3, 4 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Приписами частин 1 та 2 статті 18 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно ч.1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» 1. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; судові накази; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Суд зазначає, що у даному випадку, позивач просить суд зупинити стягнення на підставі наказу, який видано на виконання рішення суду, що набрало законної сили за результатом розгляду позовних вимог Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та вирішення спору у справі 904/1209/18, що не передбачено ст.137 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, судові рішення, що набрали законної сили є обов`язковим до виконання та нормами чинного законодавства України не передбачено зупинення виконання рішення суду, за винятком випадку, коли питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії вирішується судом касаційної інстанції у відповідності до ч. 4 ст. 294 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами, проте у даному випадку суд не вбачає конкретного зв`язку між заявленими позивачем вимогами про зобов`язання відповідача виконати умови Постанови Кабінету Міністрів України від 27.02.2019 року № 143 «Питання споживання природного газу» та заходами забезпечення позову, які просить вжити позивач у вигляді зупинення стягнення на підставі наказу господарського суду Дніпропетровської області від 01.04.2019 року у справі №904/1209/18, заборони приватному виконавцеві Куземченку A.C. та іншим державним та/або приватним виконавцям вчиняти дії по його примусовому виконанню та зобов`язання банківські установи відновити операції за рахунками AT «Дніпропетровськгаз».

Таким чином, суд не вбачає яким саме чином незабезпечення позову порушить права позивача та в подальшому утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду у даній справі, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

За таких обставин, суд визнає подану заяву Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» про забезпечення позову такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 138-140 та ст. 234 Господарського процесуального кодексу України України, господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» про вжиття заходів забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Дата складання та підписання повного тексту ухвали: 29.10.2019.

Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Щербаков С.О.