Господарський суд
Житомирської області
________________________________________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"05" листопада 2019 р. м. Житомир Справа № 906/1154/19

Господарський суд Житомирської області у складі судді Вельмакіної Т.М.,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібодар"

про видачу судового наказу,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Хлібодар" звернулось до Господарського суду Житомирської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Захарова Федора Геннадійовича попередньої оплати у розмірі 78774,28грн за Договором надання автомобільних послуг №01-08/2016 від 01.08.2016 (далі - Договір).

Частина 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України визначає, що господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного).

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ГПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до ст. 147 ГПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

Згідно з ст. 148 ГПК України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Як встановлено судом, позивач просить стягнути з відповідача попередню оплату у розмірі 78774,28грн, сплачену за Договором, зсилаючись на приписи ч.1, 2 ст. 1212 ЦК України, згідно яких особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно; особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала; положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Як зазначено у заяві позивача та узгоджується з умовами наданого ним Договору, розрахунок за надані автомобільні послуги здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів в розмірі, визначеному в актах надання автомобільних послуг (п. 1.7. даного договору) на банківський рахунок виконавця (п. 2.1. Договору). За умовами п. 2.2. Договору, сторони мають право здійснювати попередню оплату за даним Договором.

За приписами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

До заяви про видачу судового наказу додано копію вимоги-претензії від 22.05.2019 за №22-05/2019, згідно якої ТОВ "Хлібодар", зсилаючись на умови договору та ст. 530 Цивільного кодексу України, вимагав від ФОП Захарова Ф . Г. впродовж 7 (семи) календарних днів з моменту отримання даної вимоги-претензії повернути грошові кошти в сумі 78774,28грн.

На підтвердження надсилання відповідачу вказаної вимоги-претензії позивачем надано копію поштового конверта.

Разом з тим, Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку" від 05.03.2009 №270 (зі змінами і доповненнями) передбачено, що розрахунковим документом, який підтверджує факт надання послуг поштового зв`язку, є документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми і змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

Згідно з п. 59, 61 зазначеної Постанови, внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. У разi приймання внутрiшнiх поштових вiдправлень з оголошеною цiннiстю з описом вкладення бланк опису заповнюється вiдправником у двох примiрниках. Працiвник поштового зв`язку повинен перевiрити вiдповiднiсть вкладення опису, розписатися на обох його примiрниках i проставити вiдбиток календарного штемпеля. Один примiрник опису вкладається до поштового вiдправлення, другий видається вiдправниковi. На примiрнику опису, що видається вiдправниковi, працiвник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового вiдправлення.

З вищенаведеного вбачається, що належним доказом відправлення документів є опис вкладень у поштовий конверт та документ, який підтверджує надання поштових послуг, зокрема, касовий чек, розрахункова квитанція тощо.

Однак, заявником не надано ні опису вкладень у поштовий конверт, ні документа, який підтверджує надання поштових послуг.

Також слід зазначити, що з доданої до заяви про видачу судового наказу копії поштового конверта не можливо достеменно встановити, що саме ФОП Захарову Федору Геннадійовичу та саме на його юридичну адресу направлялася кореспонденція, оскільки ці дані перекрито довідкою поштового відділення про повернення поштового відправлення за закінченням встановленого строку зберігання.

Тобто, позивачем не надано належних доказів відправлення відповідачу вимоги -претензії від 22.05.2019 за №22-05/2019. Доказів отримання вказаної вимоги - претензії чи відповіді на неї, матеріали заяви також не містять.

За приписами п. 3, 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема, копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Таким чином, зважаючи на положення ст. 12 ГПК України, а також п. 3, 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України, при поданні заяви в порядку розділу ІІ ГПК України, заявнику слід довести належними та допустимим доказами не тільки факт існування договірних відносин між сторонами, а й обставини щодо виконання чи невиконання сторонами своїх договірних зобов`язань, з яких суд міг би дійти висновку про існування грошової заборгованості та відсутність спору.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові ВСКГС від 24.07.2018 у справі №903/125/18.

Однак, доданими до заяви документами не підтверджено сам факт існування, на дату звернення із заявою про видачу судового наказу, заявленої до стягнення грошової заборгованості у розмірі 78774,28грн, оскільки заявником не надано належних та достатніх доказів на підтвердження підстав, які призвели до виникнення у ФОП Захарова Ф.Г. обов`язку щодо повернення попередньої оплати. Вказане також свідчить про недоведеність порушення права заявника у цій частині.

Відповідно до п.8 ч. 1 ст. 152 ГПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Зважаючи на вищевказане, у задоволенні заяви про видачу судового наказу слід відмовити.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до частини другої статті 153 ГПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 148, 152, 153, 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Хлібодар" у задоволенні заяви про видачу судового наказу за вимогою до Фізичної особи-підприємця Захарова Федора Геннадійовича про видачу судового наказу з вимогою про стягнення попередньої оплати у розмірі 78774,28грн, сплаченої за Договором надання автомобільних послуг №01-08/2016 від 01.08.2016.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст. 256, 257 ГПК України.

Ухвалу підписано 05.11.2019

Суддя Вельмакіна Т.М.

1- до справаи;

2- заявнику (рек.).