ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.11.2019 Справа № 920/827/19

м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі судді Жерьобкіної Є.А.,

за участю секретаря судового засідання Мудрицької С.Ю.,

Розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу № 920/827/19

за позовом Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, код 20077720)

до відповідача Державного підприємства Конотопський авіаремонтний завод Авіакон (41600, Сумська область, м. Конотоп, вул. Рябошапка, 25, код 12602750)

про стягнення 5330 грн. 58 коп.,

за участю представників сторін:

Від позивача Поліщук В.О. (довіреність № 14-200 від 17.05.2019, свідоцтво про право на заняття адвокатської діяльністю серія ДП № 3720 від 08.06.2018);

Від відповідача Колесников І.Г. (довіреність № 5635 від 28.12.2018);

УСТАНОВИВ:

Позивач подав позовну заяву, в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь 5330 грн. 58 коп., в тому числі 4794 грн. 96 коп. пені, 535 грн. 62 коп. 3% річних за несвоєчасну оплату природного газу відповідно до укладеного між сторонами договору постачання природного газу № 3419/16-ТЕ-29 від 22.01.2016.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 07.08.2019 відкрите провадження у справі № 920/827/19, визначено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами; встановлений відповідачу строк для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позов із урахуванням вимог статей 165, 251 ГПК України до 02.09.2019; встановлений позивачу строк для подання до суду відповіді на відзив з урахуванням вимог ст.ст.166, 251 ГПК України до 06.09.2019; встановлений відповідачу строк для подання до суду заперечення із урахуванням вимог ст.ст.167, 251 ГПК України до 09.09.2019 (суддя Заєць С.В.).

02.09.2019 відповідач подав відзив на позовну заяву (вх. № 7052 від 02.09.2019), в якому просить суд відмовити у задоволенні позову. Відповідач зазначає, що погасив заборгованість перед позивачем за природний газ до набрання чинності Законом України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії, який набрав чинності 30.11.2016. Щодо розрахунку позивача, отримані кошти від відповідача, враховані позивачем при визначенні штрафних санкцій в розмірах, що не відповідають фактичним сумам, сплаченим позивачу. Крім цього, у преамбулі договору зазначено, що його укладено керуючись Законом України Про ринок природного газу, Положенням про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 № 758. Постановою Кабінету Міністрів України № 315 від 27.04.2016 було внесено зміни до постанови №758. Постанова КМУ № 315 діяла в період з 30.04.2016 по 01.11.2018. Відповідно до п. 5.2 договору, 1000 куб.м. природного газу коштувала 1948,74 грн. без ПДВ. Додатковою угодою № 3 від 30.04.2016 до договору п. 5.2 змінено, оскільки вартість природного газу за 1000 куб.м. зросла до 4942,00 грн., тобто з травня по вересень природний газ постачався за завищеною ціною. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2019 по справі № 826/9665/16 Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.03.2019 року залишено без змін. Даним рішенням Постанова Кабінету Міністрів України № 315 від 27.04.2016 визнана протиправною та нечинною з моменту її прийняття. Таким чином, пеня та 3% річних визначені позивачем виходячи з ціни газу, яка була встановлена нормативним актом, скасованим в судовому порядку, що в свою чергу свідчить про незаконність нарахування пені та 3% річних. Також слід зазначити, що відповідачем відкрито поточний рахунок із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожиту теплову енергію від населення, відповідно до Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 №217. Отже, державою визначено спеціальний режим проведення взаєморозрахунків, що фактично усуває відповідача від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд та полягає у автоматизованому перерахунку із спеціальних рахунків грошових коштів на рахунки Позивача із визначеними нормативами.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.10.2019, справу № 920/827/19 призначено до розгляду судді Жерьобкіній Є.А. (підстава лікарняний судді Заєць С.В. більше чотирнадцяти календарних днів).

Ухвалою господарського суду Сумської області від 10.10.2019 призначене судове засідання для розгляду справи по суті на 04.11.2019, 10:30.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10.

Позивач підтримує позовні вимоги.

Відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для реалізації учасниками процесу своїх прав.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до укладеного між сторонами договору № 3419/16-ТЕ-29 від 22.01.2016, з урахуванням додаткових угод від 29.01.2016, від 30.04.2016, позивач зобов`язується передати у власність відповідача у 2016 році (січень-вересень) природний газ, а останній, в свою чергу, прийняти та оплатити природний цей газ на умовах передбачених договором.

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу з 1 січня 2016 року до 30 вересня 2016 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (розділ 12 договору у редакції додаткової угоди від 30.04.2016).

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з актами приймання-передачі природного газу за січень - вересень 2016 року позивач передав, а відповідач прийняв природний газ загальною вартістю 5076977 грн 89 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання та всупереч умовам укладеного між сторонами договору несвоєчасно оплатив спожитий природний газ, у зв`язку з чим останньому нараховані пеня відповідно до п. 8.2. договору та 3% річних.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

За умовами п. 6.1 договору, оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Судом встановлено, що поставлений позивачем природний газ у 2016 році загальною вартістю 5076977 грн 89 коп. оплачений відповідачем повністю, однак з простроченням строків оплати, визначених п. 6.1. договору, за поставлений природний газ у січні, березні, травні, червні, липні 2016 року. Природний газ, поставлений у січні 2016 року повністю оплачений 18.02.2016, у лютому 2016 року 12.03.2016, у березні 2016 року 19.04.2016, у квітні 2016 року 26.04.2016, у травні 2016 року 23.06.2016, у червні 2016 року 21.07.2016, у липні 2016 року - 08.09.2016, у серпні 2016 року 15.09.2016, у вересні 2016 року 18.10.2016.

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань № 2921-ІІІ від 10.01.2002р., розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 8.2 договору, у разі невиконання відповідачем умов п.6.1 договору, останній зобов`язується сплатити позивачу, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Згідно з додатковою угодою № 3 від 30.04.2016, пункт 8.2. договору викладено в новій редакції, згідно з якою у разі невиконання споживачем пункту 6.1. цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі 21% річних від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

У п. 10.3. договору сторони погодили, що строк, у межах якого останні можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у 5 (п`ять) років.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з поданим розрахунком, за несвоєчасну оплату природного газу відповідачеві нарахована пеня в загальній сумі 4794 грн. 96 коп., 3% річних в загальній сумі 535 грн. 62 коп., виходячи з суми заборгованості помісячно за 2016 рік з урахуванням строків розрахунків визначених договором та здійснених відповідачем оплат.

30.11.2016 набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (далі Закон), яким визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до ст. 1 Закону, заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, в тому числі, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Згідно зі ст. 2 Закону, дія останнього поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Частиною 3 статті 7 Закону врегульовано питання списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, централізоване водопостачання та водовідведення.

Вказаною нормою передбачено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом (до 30.11.2016), неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Частина 3 статті 7 Закону "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" є нормою прямої дії; цією нормою законодавець передбачив можливість звільнення боржника від відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання у сфері теплопостачання як у спосіб ненарахування йому неустойки, інфляційних втрат, відсотків річних на початкову заборгованість, так і у спосіб списання цих нарахувань.

При цьому застосування приписів частини 3 статті 7 Закону (яка є нормою прямої дії) не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набрання чинності Законом.

Відповідної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 16.05.2019 у справі № 922/2685/18.

Відповідно до п. 1.2. договору, газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

З наявних в матеріалах справи доказів, зокрема з розрахунку штрафних санкцій та довідки з операцій по договору, судом встановлено, що відповідачем до 30.11.2016 повністю погашено заборгованість за поставлений природний газ у січні-вересні 2016 року.

Природний газ, поставлений у січні 2016 року повністю оплачений 18.02.2016, у лютому 2016 року 12.03.2016, у березні 2016 року 19.04.2016, у квітні 2016 року 26.04.2016, у травні 2016 року 23.06.2016, у червні 2016 року 21.07.2016, у липні 2016 року - 08.09.2016, у серпні 2016 року 15.09.2016, у вересні 2016 року 18.10.2016.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що нарахування пені та 3 % річних, виходячи з суми заборгованості за природний газ, ОСОБА_1 була погашена до набрання чинності Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" є неправомірним, тому відмовляє у задоволенні позову повністю за його необгрунтованістю.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. У задоволенні позову Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до відповідача Державного підприємства Конотопський авіаремонтний завод Авіакон про стягнення 5330 грн. 58 коп. відмовити.

2. Витрати Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України по сплаті судового збору покласти на Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України.

3. Відповідно до ст. ст. 241, 256 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду, з урахуванням пп. 17.5. п. 17 Розділу XI Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено 06.11.2019.

Суддя Є.А. Жерьобкіна