ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 року Справа № 924/502/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Саврій В.А., суддя Коломис В.В. , суддя Миханюк М.В.

при секретарі судового засідання Кужель Є.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротек" на рішення господарського суду Хмельницької області від 03.09.2019р. (повний текст - 05.09.2019р.) у справі №924/502/19 (суддя Муха М.Є.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СК Бужок", Хмельницька обл., Красилівський район, с.Митинці

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Серединецьке", с.Мокіївці, Шепетівський район, Хмельницька область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротек", м.Дніпро

про визнання припиненими Договору поруки №1П/7АФ-15 від 11.03.2015р. та Договору поруки №1П/17АФ-15 від 16.03.2015р.

за участі представників:

позивача - Савчук Ю.М, ордер №ВХ1001089 від 06.07.2019р.,

відповідача-1 - не з`явився;

відповідача-2 - Перепилиця О.С., ордер РН-435 №0001 від 24.06.2019р.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 03.09.2019р. у справі №924/502/19 задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СК Бужок" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Серединецьке" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротек" про визнання припиненими Договору поруки №1П/7АФ-15 від 11.03.15р. та Договору поруки №1П/17АФ-15 від 16.03.15р.

Визнано припиненою поруку за договором поруки №1П/7АФ-15 від 11.03.15р., укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "СК Бужок" (Хмельницька обл., Красилівський район, с.Митинці), Товариством з обмеженою відповідальністю "Серединецьке" (с.Мокіївці, Шепетівський район Хмельницька область), Товариством з обмеженою відповідальністю "Агротек" (м.Дніпро) та за договором поруки №1П/17АФ-15 від 16.03.15р., укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "СК Бужок" (Хмельницька обл., Красилівський район, с.Митинці), Товариством з обмеженою відповідальністю "Серединецьке" (с.Мокіївці, Шепетівський район Хмельницька область), Товариством з обмеженою відповідальністю "Агротек" (м.Дніпро).

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Серединецьке" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СК Бужок" 1921,00 грн. витрат по оплаті судового збору.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротек" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СК Бужок" 1921,00 грн. витрат по оплаті судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю "Агротек" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою (вх.№2398/19 від 07.10.2019р.; арк.справи 194-202).

В сказі апелянт, зокрема, зазначає що строк дії поруки може бути збільшений за згодою сторін, що відповідає загальній засаді цивільного законодавства щодо свободи договору та правовому висновку Верховного Суду України від 03 лютого 2016 року у справі №6-18цс16.

Пунктом 6.2. договорів поруки від 11.03.2015р. №1П/7АФ-15 та від 16.03.2015р. №1П/17АФ-15 сторони узгодили, що порука припиняється, якщо лізингодавець в межах трирічного терміну з дня настання строку виконання зобов`язання за основним договором не пред`явить вимоги до поручителя.

Посилається на норми ст.ст.251-253, 554, ч.4 ст.559 Цивільного кодексу України, а також на висновки, викладені у постановах Верховного Суду України від 29.06.2016р. у справі №6-272цс16, від 14.06.2017р. у справі №644/6558/15-ц, Верховного Суду від 21.02.2018р. у справі №668/5023/15-ц, від 14.11.2018р. у справі №757/6407/14-ц, від 15.07.2019р. у справі №711/191/14-ц, від 19.08.2019р. у справі №308/3908/14-ц, від 22.08.2018р. у справі №2-1169/11, від 24.08.2019р. у справі №285/3340/15-ц, від 23.05.2019р. у справі №913/320/18.

Апелянт вважає, що враховуючи позицію Верховного Суду у вказаних вище справах щодо тлумачення змісту строку дії договорів поруки, можна дійти до висновку, що строк дії договорів поруки від 11.03.2015р. №1П/7АФ-15 та від 16.03.2015р. №1П/17АФ-15 пунктом 6.2 даних договорів - встановлено. Тобто, відповідач-2 має законне право на пред`явлення вимоги до поручителя щодо повернення боргових сум у межах трирічного строку від дня настання строку виконання основного зобов`язання (відповідного щомісячного платежу) визначеного Додатком 2 до договору фінансового лізингу від 11.03.2015р. №7АФ-15 "Графік внесення лізингових платежів" та Додатком 2 до договору фінансового лізингу від 16.03.2015р. №17АФ-15 "Графік внесення лізингових платежів", а висновок суду першої інстанції щодо невстановлення у спірних договорах поруки строку їх дії та припинення поруки через шість місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання суперечить нормам матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Також зазначає, що станом на дату подання позовної заяви у даній справі діяла редакція частини 4 статті 559 ЦК України, яка встановлювала, що для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.

Сторони договорів фінансового лізингу встановили, зокрема, строк виконання позичальником окремих зобов`язань з внесення щомісячних платежів, що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі даних договорів.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Вважає, що оскільки ТОВ «Агротек» пред`явив вимогу до ТОВ «СК Бужок» у межах трьох років з дати настання строку останнього періодичного платежу згідно Графіка внесення лізингових платежів (Додаток № 2) по договору №7АФ-15 від 16.03.2015р., порука на підставі пункту 6.2. договору поруки №1П/17АФ-15 від 16.03.2015р. не припинилася.

Зазначає, суд першої інстанції не надав правової оцінки пунктам 6.2 договорів поруки від 11.03.2015р. №1П/7АФ-15 та від 16.03.2015р. №1П/17АФ-15, внаслідок чого помилково застосував щодо предмету спору друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України.

На підставі викладеного скаржник просить суд скасувати повністю рішення господарського суду Хмельницької області від 03.09.2019р. у справі №924/502/19, ухвалити нове рішення у справі № 924/502/19, яким відмовити в позові повністю.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.10.2019р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротек" на рішення господарського суду Хмельницької області від 03.09.2019р. у справі №924/502/19 - залишено без руху. Запропоновано апелянту - Товариству з обмеженою відповідальністю "Агротек" усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки: подати оригінал квитанції (платіжного доручення) про доплату судового збору у сумі 2881,50 грн. - протягом 10 днів із дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.10.2019р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротек" на рішення господарського суду Хмельницької області від 03.09.2019р. у справі №924/502/19 та призначено розгляд апеляційної скарги 06.11.2019 р. об 11:00год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001, м.Рівне, вул.Яворницького, 59 у залі судових засідань №4. Роз`яснено позивачу право до 04.11.2019р. подати до суду письмовий відзив на апеляційну скаргу з доказами надсилання сторонам копій відзивів та доданих до нього документів.

Позивач не скористався правом, передбаченим ч.1 ст.263 ГПК України, подати відзив на апеляційну скаргу, що, відповідно до ч.3 зазначеної статті, не є перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судове засідання суду апеляційної інстанції 06.11.2019р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Серединецьке" не забезпечило явку свого представника, хоч про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги було повідомлене у встановленому законом порядку (арк.справи 230).

Враховуючи належне повідомлення всіх учасників справи про день, час та місце розгляду справи, а також те, що явка представників учасників судового процесу в судове засідання не визнана обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу в даному судовому засіданні за наявними матеріалами.

У судовому засіданні 06.11.2019р. представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротек" підтримав доводи апеляційної скарги та надав обґрунтування своєї позиції. Просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у позові відмовити.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "СК Бужок" заперечив проти доводів апеляційної скарги та надав пояснення в обґрунтування своєї позиції. Просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглядом матеріалів справи встановлено.

11.03.2015р. між ТОВ "Агротек" (Лізингодавець) та ТОВ "Серединецьке" (Лізингоодержувач) було укладено договір фінансового лізингу №7АФ-15 (основний договір), відповідно до якого ТОВ "Агротек" передає на умовах фінансового лізингу для ТОВ "Серединецьке" майно, а саме: трактор John Deere 8335R за ціною 250000.00 доларів США.

Пунктом 4.2. основного договору сторони погодили, що ТОВ "Серединецьке" зобов`язане сплатити 15% авансового платежу від вартості майна, що становить 37500.00 доларів США та одноразову комісію згідно пункт 4.3. основного договору, що становить в 1250.00 доларів США.

Пунктом 4.1. Основного договору визначено, що всі платежі за Договором здійснюються в національній валюті України відповідно до умов цього Договору (пункт 4.4. Основного договору) та Додатку №2 "Графік внесення лізингових платежів" до Договору шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Лізингодавця, вказаний у Договорі.

Відповідно до додатку №2 до основного договору платежі вносяться до 20 числа кожного місяця де перший платіж вноситься до 20 квітня 2015 року, а останній платіж 20 грудня 2017 року. Загальна сума, яка підлягає компенсації становить 212500.00 доларів США, а комісійна винагорода 62867.45 доларів США.

Розділом 7 договору фінансового лізингу передбачено, що за порушення Лізингодавцем зобов`язань щодо передачі Майна, передбачених п. 3.1 даного Договору, Лізингодавець - несе відповідальність перед Лізингоодержувачем у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. У випадку, якщо Лізингоодержувач порушить строк оплати будь-якого Лізингового платежу, який встановлений в Графіку, Лізингоодержувач несе відповідальність перед Лізингодавцем у вигляді сплати сімдесяти процентів річних від суми простроченого Лізингового платежу (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

За порушення Лізингоодержувачем зобов`язань щодо страхування Майна, передбачених цим Договором, Лізингоодержувач сплачує Лізингодавцю штраф у розмірі 5 (п`ять) відсотків Ціни Договору.

У випадку, якщо впродовж 7 (семи) календарних днів з моменту вилучення у Лізингоодержувача Майна (повністю або частково) на підставі п. 5.3.1. договору Лізингодавець не отримає від Лізингоодержувача підписані ним податкові та видаткові накладні на вилучене Майно, Лізингоодержувач сплачує Лізингодавцю штраф у розмірі 20 (двадцять) відсотків Ціни Договору, зазначеній в п. 10.1 Договору. У випадку розірвання договору (відмови від Договору) Лізингодавцем з підстав, передбачених п. 5.3.1 Договору, Лізингоодержувач сплачує Лізингодавцю штраф у розмірі 10 (десяти) відсотків від Ціни Договору.

Пунктом 10.1 основного договору визначено, що ціна Договору становить гривневий еквівалент 314117.45 доларів США.

Також, розділом 10 договору фінансового лізингу передбачено, що Ціна Договору складається з гривневих еквівалентів: вартості майна. Платежів як винагороди (комісії) Лізингодавцю за отримане у лізинг майно та Одноразової комісії, визначених у Доларах США. Платежі як винагорода (комісія) Лізингодавцю за отримане у лізинг майно становлять гривневий еквівалент 62867,45 Доларів США, що за міжбанківським курсом Договору на дату його укладання становлять 1364223,67 гривень. Платежі як винагорода (комісія) Лізингодавцю за отримане у лізинг майно у гривнях підлягають перерахунку у відповідності до п.4.6.2 Договору. Одноразова комісія, передбачена п.4.3 Договору, становить гривневий еквівалент 1250.00 Доларів США, що за Міжбанківським курсом договору на дату його укладання становить 27125.00 гривень.

Розділом 11 договору фінансового лізингу передбачено, що строк дії договору з 11 березня 2015р. до 20 грудня 2017p., але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами всіх зобов`язань за цим Договором. Зазначений строк може бути змінений відповідно до умов даного Договору.

Пунктом 12.5. договору визначено, що усі повідомлення за Договором будуть вважатися зроблені належним чином, у випадку якщо вони здійснені у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, вручені особисто або кур`єрською службою (кур`єром) за зазначеними адресами Сторін.

Договір підписаний представниками та скріплений печатками сторін.

11.03.2015р. між ТОВ "Агротек" та ТОВ "Серединецьке" підписано Додаток 1 до договору фінансового лізингу від 11.03.2015р. №7АФ-15 "Специфікація майна", Додаток 2 до договору фінансового лізингу від 11.03.2015р. №7АФ-15 "Графік внесення лізингових платежів", Додаток 3 до договору фінансового лізингу від 11.03.2015р. №7АФ-15 "Акт приймання-передачі (трактор John Deere 8335R) від 19.03.2015р. ".

11.03.2015р. між ТОВ "Агротек" , ТОВ "Серединецьке" та ТОВ "СК Бужок" укладено та підписано Договір поруки №1П/7АФ-15, відповідно до розділу 1 якого предметом договору є зобов`язання Поручителя перед Лізингодавцем в повному обсязі солідарно відповідати за виконання Лізингоодержувачем, своїх зобов`язань перед Лізингодавцем, які випливають з умов Договору фінансового лізингу №7АФ-15 від 11.03.2015p., а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії Договору фінансового лізингу №7АФ-15 від 11.03.2015р.

Сторони Договору встановлюють, що зобов`язання Поручителя перед Лізингодавцем є безумовними і ніяких інших умов, крім передбачених цим Договором та Основним договором, не потребують. Поручитель свідчить, що він ознайомлений зі змістом Основного договору та обсягом зобов`язань Лізингоодержувача за Основним договором, повністю з ними згоден, ніяких заперечень, а також непорозумінь щодо його положень не має. Для внесення будь-яких змін та доповнень до Основного договору Лізингодавцю та Лізингоодержувачу не потрібно отримувати згоду поручителя на внесення таких змін. Сторони Договору визначають, що це зобов`язання підписано сторонами у відповідності до чинного законодавства України та відповідає положенням ст.ст.553-559 Цивільного кодексу України.

Розділом 2 договору поруки передбачено, що у випадках неможливості виконання Лізингоодержувачем своїх зобов`язань за Основним договором Лізингодавець має право на свій розсуд пред`явити свої вимоги безпосередньо до Поручителя чи Лізингоодержувача або обом Сторонам одночасно, повідомивши Поручителя про прострочення Лізингоодержувачем своїх зобов`язань за Основним доктором протягом 2-х робочих днів з моменту прострочення Лізингоодержувачем забезпеченого порукою зобов`язання. Лізингоодержувач не пізніше ніж за три банківських дня до моменту настання строку виконання зобов`язань за Основним договором повідомляє Лізингодавця та Поручителя про неможливість виконання зобов`язань за Основним договором. Сторони договору встановлюють, що якщо надійде вимога про погашення суми заборгованості пo Основному договору і Поручитель не буде в змозі виконати таку вимогу Лізингодавця, то Лізингодавець має право задовольнити свої вимоги за рахунок майна Поручителя, згідно норм чинного законодавства.

Також, розділом 2 передбачено, що поручитель зобов`язаний протягом одного робочого дня від дати отримання письмової вимоги Лізингодавця про прострочення Лізингоодержувачем забезпеченого порукою зобов`язання або листа Лізингодавця про неможливість виконати зобов`язання за Основним договором виконати відповідне зобов`язання, шляхом перерахування коштів на погашення заборгованості Лізингоодержувача за Основним договором на рахунок Лізингодавця.

Лізингодавець має право у разі невиконання Лізингоодержувачем та Поручителем забезпеченого порукою зобов`язання звернути стягнення на все майно Поручителя та/або Лізингоодержувача як солідарних Боржників, згідно з чинним законодавством України.

Пунктом 6.2. Договору передбачено, що Порука припиняється, якщо Лізингодавець в межах трирічного терміну з дня настання строку виконання зобов`язання за Основним договором не пред`явить вимоги до Поручителя.

Згідно п.6.3. Договору, у тому разі, якщо без згоди Поручителя до Основного договору вносяться зміни, що тягнуть за собою відповідальність Поручителя, обсяг відповідальності Поручителя залишається без змін (попереднім).

Договір підписаний представниками та скріплений печатками сторін.

13.07.2016р. між ТОВ "Агротек" та ТОВ "Серединецьке" укладено та підписано Додаткову угоду №2 до договору фінансового лізингу №7АФ-15 від 11.03.2015р., якою сторони дійшли згоди внести зміни до договору фінансового лізингу №7АФ-15 від 11.03.2015р., виклавши п.10.2.1; 10.1. та Графік внесення лізингових платежів (Додаток №2) у наступній редакції: п.10.2.1 "Платежі як винагорода (комісія) Лізингодавцю за отримане у лізинг майно становлять гривневий еквівалент 84094,17 Доларів США, що за міжбанківським курсом Договору на дату його укладання становлять 1824843,49 гривень. Платежі як винагорода (комісія) Лізингодавцю за отримане у лізинг майно у гривнях підлягають перерахунку у відповідності до п.3.5.2 Договору". П.10.1 викладено в наступній редакції: Ціна Договору становить гривневий еквівалент 335344.17 Доларів США, що за міжбанківським курсом Договору на дату його укладання становить 7276968,49 гривень, у тому числі ПДВ 904166,67 грн. Викладено Графік внесення лізингових платежів (Додаток №2) у іншій редакції.

Розділом 3 передбачено, що у випадку невиконання Лізингоодержувачем зобов`язань з оплати простроченої заборгованості у строки, визначені п. 2 цієї Додаткової угоди, п. 2 Додаткової угоди втрачає свою чинність (відповідно до письмового повідомлення Лізингодавця), а Сторони керуються Графіком внесення лізингових платежів (Додаток № 2). Сторони дійшли згоди внести зміни в п. 7.2. договору фінансового лізингу №7АФ-15 від 11.03.2015 року, виклавши його у наступній редакції: "7.2. У випадку, якщо Лізингоодержувач порушить строк оплати будь-якого Лізингового платежу, який встановлений в Графіку, Лізингоодержувач несе відповідальність перед Лізингодавцем у вигляді сплати 365% річних від суми простроченого Лізингового платежу".

Враховуючи зміну строків платежу за Графіком, Сторони дійшли згоди подовжити строк дії договору фінансового лізингу №7АФ-15 від 11.03.2015року до 20.12.2017 р. включно. Дана додаткова угода вступає в силу з моменту її підписання Сторонами, є невід`ємною частиною Договору фінансового лізингу №7АФ-15 від 11.03.2015 року, і діє до закінчення його строку дії.

30.03.2018р. між ТОВ "Агротек" та ТОВ "Серединецьке" укладено та підписано Додаткову угоду №3 до договору фінансового лізингу №7АФ-15 від 11.03.2015р., якою внесені зміни до Основного договору, а саме: розділом 1 передбачено, що станом на 30 березня 2018 року Сторони зафіксували, що зобов`язання (в тому числі прострочене) Лізингоодержувача перед Лізингодавцем в еквіваленті до долара США становить 181388,83, в тому числі сума, яка компенсує частину вартості предмету лізингу з урахуванням ПДВ 162786,87 доларів США, платіж як винагорода (комісія) Лізингодавцю за отримане у лізинг майно, без ПДВ в сумі 18601,96 доларів США. Сторони дійшли згоди внести зміни до договору фінансового лізингу №7АФ-15 від 11.03.2015 року, виклавши п. 10.2.1; 10.1, та Графік внесення лізингових платежів (Додаток № 2) у наступній редакції: п. 10.2.1 викладено в наступній редакції: "Платежі як винагорода (комісія) Лізингодавцю за отримане у лізинг майно становлять гривневий еквівалент 94453,42 (дев`яносто чотири тисячі чотириста п`ятдесят три Долара США 42 цента) Доларів США, що за міжбанківським курсом Договору на дату його укладання становлять 2049639,21 гривень. Платежі як винагорода (комісія) Лізингодавцю за отримане у лізинг майно у гривнях підлягають перерахунку у відповідності до п. 3.5.2 Договору", п. 10.1 викладено в наступній редакції; Ціна Договору становить гривневий еквівалент 345703,42 Доларів США, що за міжбанківським курсом Договору на дату його укладання становить 7501764,21 гривень, у тому числі ПДВ 904166,67 грн. Викладено Графік внесення лізингових платежів (Додаток № 2) у іншій редакції.

Сторони погодили, що прострочену заборгованість по сплаті чергових лізингових платежів (включаючи штрафні санкції за Договором) згідно Графіку внесення лізингових платежів за період жовтень 2015 - грудень 2017 року в розмірі 191893,66 Доларів США, що складається з суми, яка компенсує частину вартості предмету лізингу - 162786,87 Доларів США; платежу як винагороди (комісія) за отримане у лізинг майно - 8242,71 Доларів США; штрафних санкцій - 20864,08 Доларів США, Лізингоодержувач зобов`язується сплатити у наступному порядку: 105443,39 Доларів США - в строк до 20.11.2018р.; 52721,69 Доларів США - в строк до 20.03.2019р.; 26360,85 Доларів США - в строк до 20.05.2019р.; 7367,73 Доларів США - в строк до 20.06.2019р.

У випадку будь-якого порушення Лізингоодержувачем зобов`язань з оплати простроченої заборгованості у строки, визначені п.3 цієї Додаткової угоди, п.3 Додаткової угоди втрачає свою чинність (відповідно до письмового повідомлення Лізингодавця), а Сторони керуються Графіком внесення лізингових платежів (Додаток № 2).

Враховуючи зміну строків платежу за Графіком, Сторони дійшли згоди подовжити строк дії договору фінансового лізингу №7АФ-15 від 11.03.2015 року до 20.06.2019 р. включно.

Дана додаткова угода вступає в силу з моменту її підписання Сторонами, є невід`ємною частиною Договору фінансового лізингу №7АФ-15 від 11.03.2015 року, і діє до закінчення його строку дії.

16.03.2015р. між ТОВ "Агротек" (Лізингодавець) та ТОВ "Серединецьке" (Лізингоодержувач) було укладено договір фінансового лізингу №17АФ-15 (основний договір), відповідно до якого ТОВ "Агротек" передає на умовах фінансового лізингу для ТОВ "Серединецьке" майно, а саме: дисплеї GS 2630 за ціною 198489,89 євро.

Відповідно до пункту 4.2. основного договору ТОВ "Серединецьке" зобов`язане сплатити 17,09% авансового платежу від вартості майна, що становить 33912 євро та одноразову комісію згідно пункт 4.3. основного договору, що становить в 0 центів до 23.03.2015р.

Пунктом 4.1. Основного договору визначено, що всі платежі за Договором здійснюються в національній валюті України відповідно до умов цього Договору (пункт 4.4. Основного договору) та Додатку №2 "Графік внесення лізингових платежів" до Договору шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Лізингодавця, вказаний у Договорі.

Відповідно до додатку №2 до основного договору платежі вносяться до 20 числа кожного місяця де перший платіж вноситься до 20 квітня 2015 року, а останній платіж 20 травня 2016 року. Загальна сума, яка підлягає компенсації становить 164577,89 євро, а комісійна винагорода 25590,10 євро.

Розділом 7 договору фінансового лізингу передбачено, що за порушення Лізингодавцем зобов`язань щодо передачі Майна, передбачених п. 3.1 даного Договору, Лізингодавець - несе відповідальність перед Лізингоодержувачем у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. У випадку, якщо Лізингоодержувач порушить строк оплати будь-якого Лізингового платежу, який встановлений в Графіку, Лізингоодержувач несе відповідальність перед Лізингодавцем у вигляді сплати сімдесяти процентів річних від суми простроченого Лізингового платежу (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

За порушення Лізингоодержувачем зобов`язань щодо страхування майна, передбачених цим Договором, Лізингоодержувач сплачує Лізингодавцю штраф у розмірі 5 (п`ять) відсотків ціни Договору.

У випадку, якщо впродовж 7 (семи) календарних днів з моменту вилучення у Лізингоодержувача Майна (повністю або частково) на підставі п.5.3.1. договору Лізингодавець не отримає від Лізингоодержувача підписані ним податкові та видаткові накладні на вилучене Майно, Лізингоодержувач сплачує Лізингодавцю штраф у розмірі 20 (двадцять) відсотків Ціни Договору, зазначеній в п.10.1 Договору. У випадку розірвання договору (відмови від Договору) Лізингодавцем з підстав, передбачених п. 5.3.1 Договору, Лізингоодержувач спланує Лізингодавцю штраф у розмірі 10 (десяти) відсотків під Ціни Договору.

Пунктом 10.1 основного договору визначено, що ціна Договору становить гривневий еквівалент 226079,99 євро.

Також, розділом 10 договору фінансового лізингу передбачено, що ціна Договору складається з гривневих еквівалентів: вартості майна, платежів як винагороди (комісії) Лізингодавцю за отримане у лізинг майно та Одноразової комісії, визначених у євро. Платежі як винагорода (комісія) Лізингодавцю за отримане у лізинг майно становлять гривневий еквівалент 27590,10 євро, що за міжбанківським курсом Договору на дату його укладання становлять 628265,20 гривень. Платежі як винагорода (комісія) Лізингодавцю за отримане у лізинг майно у гривнях підлягають перерахунку у відповідності до п. 4.5.2 Договору. Одноразова комісія, передбачена п. 4.3 Договору, становить гривневий еквівалент 0 євро, що за Міжбанківським курсом договору на дату його укладання становить 0 гривень.

Розділом 11 договору фінансового лізингу передбачено, що строк дії договору з 16 березня 2015 р. до 20 травня 2016 p., але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами всіх зобов`язань за цим Договором. Зазначений строк може бути змінений відповідно до умов даного Договору.

Пунктом 12.5. договору визначено, що усі повідомлення за Договором будуть вважатися зроблені належним чином, у випадку якщо вони здійснені у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, вручені особисто або кур`єрською службою (кур`єром) за зазначеними адресами Сторін.

Договір підписаний представниками та скріплений печатками сторін.

11.03.2015р. між ТОВ "Агротек" та ТОВ "Серединецьке" підписано Додаток 1 до договору фінансового лізингу від 16.03.2015р. №17АФ-15 "Специфікація майна", Додаток 2 до договору фінансового лізингу від 16.03.2015р. №17АФ-15 "Графік внесення лізингових платежів", Додаток 3 до договору фінансового лізингу від 16.03.2015р. №17АФ-15 "Акт приймання-передачі від 10.04.2015р.".

16.03.2015р. між ТОВ "Агротек", ТОВ "Серединецьке" та ТОВ "СК Бужок" укладено та підписано Договір поруки №1П/17АФ-15, відповідно до розділу 1 якого предметом договору є зобов`язання Поручителя перед Лізингодавцем в повному обсязі солідарно відповідати за виконання Лізингоодержувачем, своїх зобов`язань перед лізингодавцем, які випливають з умов Договору фінансового лізингу №17АФ-15 від 16.03.2015 p., а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії Договору фінансового лізингу №17АФ-15 від 16.03.2015р. Сторони Договору встановлюють, що зобов`язання Поручителя перед Лізингодавцем є безумовними і ніяких інших умов, крім передбачених цим Договором та Основним договором, не потребують. Поручитель свідчить, що він ознайомлений зі змістом Основного договору та обсягом зобов`язань Лізингоодержувача за Основним договором, повністю з ними згоден, ніяких заперечень, а також непорозумінь щодо його положень не має. Для внесення будь-яких змін та доповнень до Основного договору Лізингодавцю та Лізингоодержувачу не потрібно отримувати згоду поручителя на внесення таких змін. Сторони Договору визначають, що це зобов`язання підписано сторонами у відповідності до чинного законодавства України та відповідає положенням ст.ст. 553-559 Цивільного кодексу України.

Розділом 2 договору поруки передбачено, що у випадках неможливості виконання Лізингоодержувачем своїх зобов`язань за Основним договором Лізингодавець має право на свій розсуд пред`явити свої вимоги безпосередньо до Поручителя чи Лізингоодержувача або обом Сторонам одночасно, повідомивши Поручителя про прострочення Лізингоодержувачем своїх зобов`язань за Основним доктором протягом 2-х робочих днів з моменту прострочення Лізингоодержувачем забезпеченого порукою зобов`язання. Лізингоодержувач не пізніше ніж за три банківських дня до моменту настання строку виконання зобов`язань за Основним договором повідомляє Лізингодавця та Поручителя про неможливість виконання зобов`язань за Основним договором. Сторони договору встановлюють, що якщо надійде вимога про погашення суми заборгованості пo Основному договору і Поручитель не буде в змозі виконати таку вимогу Лізингодавця, то Лізингодавець має право задовольнити свої вимоги за рахунок майна Поручителя, згідно норм чинного законодавства.

Розділом 3 договору поруки передбачено, що поручитель зобов`язаний протягом одного робочого дня від дати отримання письмової вимоги Лізингодавця про прострочення Лізингоодержувачем забезпеченого порукою зобов`язання або листа Лізингодавця про неможливість виконати зобов`язання за Основним договором виконати відповідне зобов`язання, шляхом перерахування коштів на погашення заборгованості Лізингоодержувача за Основним договором на рахунок Лізингодавця.

Лізингодавець має право у разі невиконання Лізингоодержувачем та Поручителем забезпеченого порукою зобов`язанню звернути стягнення на все майно Поручителя та/або Лізингоодержувача як солідарних Боржників, згідно з чинним законодавством України.

Пунктом 6.2. Договору передбачено, що Порука припиняється, якщо Лізингодавець в межах трирічного терміну з дня настання строку виконання зобов`язання за Основним договором не пред`явить вимоги до Поручителя.

Пунктом 6.3. Договору встановлено, що у тому разі, якщо без згоди Поручителя до Основного договору вносяться зміни, що тягнуть за собою відповідальність Поручителя, обсяг відповідальності Поручителя залишається без змін (попереднім).

Договір підписаний представниками та скріплений печатками сторін.

13.07.2016р. між ТОВ "Агротек" та ТОВ "Серединецьке" укладено та підписано Додаткову угоду №2 до договору фінансового лізингу №17АФ-15 від 16.03.2015р., якою сторони дійшли згоди внести зміни до договору фінансового лізингу №17АФ-15 від 16.03.2015р., виклавши п.10.2.1; 10.1. та Графік внесення лізингових платежів (Додаток №2) у наступній редакції: п.10.2.1 викласти а наступній редакції: "Платежі як винагорода (комісія) Лізингодавцю за отримане у лізинг майно становлять гривневий еквівалент 71172,48 євро, що за міжбанківським курсом Договору на дату його укладання становлять 1620697,01 гривень. Платежі як винагорода (комісія) Лізингодавцю за отримане у лізинг майно у гривнях підлягають перерахунку у відповідності до п.3.5.2 Договору". П.10.1 викладено в наступній редакції: Ціна Договору становить гривневий еквівалент 269662,37 євро, що за міжбанківським курсом Договору на дату його укладання становить 6140589,69 гривень, у тому числі ПДВ 753315,45 грн. Викладено Графік внесення лізингових платежів (Додаток №2) у іншій редакції.

Розділом 3 передбачено, що у випадку невиконання Лізингоодержувачем зобов`язань з оплати простроченої заборгованості у строки, визначені п. 2 цієї Додаткової угоди, п. 2 Додаткової угоди втрачає свою чинність (відповідно до письмового повідомлення Лізингодавця), а Сторони керуються Графіком внесення лізингових платежів (Додаток № 2). Сторони дійшли згоди внести зміни в п.7.2. договору фінансового лізингу №17АФ-15 від 16.03.2015 року, виклавши його у наступній редакції: "7.2. У випадку, якщо Лізингоодержувач порушить строк оплати будь-якого Лізингового платежу, який встановлений в Графіку, Лізингоодержувач несе відповідальність перед Лізингодавцем у вигляді сплати 365% річних від суми простроченого Лізингового платежу".

Враховуючи зміну строків платежу за Графіком, Сторони дійшли згоди подовжити строк дії договору фінансового лізингу №17АФ-15 від 16.03.2015р. до 20.10.2017р. включно. Дана додаткова угода вступає в силу з моменту її підписання Сторонами, є невід`ємною частиною Договору фінансового лізингу №17АФ-15 від 16.03.2015р., і діє до закінчення його строку дії.

30 березня 2018 року між ТОВ "Агротек" та ТОВ "Серединецьке" укладено та підписано Додаткову угоду №3 до договору фінансового лізингу №17АФ-15 від 16.03.2015р., якою внесені зміни до Основного договору, а саме: розділом 1 передбачено, що станом на 30 березня 2018 року Сторони зафіксували, що зобов`язання (в тому числі прострочене) Лізингоодержувача перед Лізингодавцем в еквіваленті до євро становить 163252,61, в тому числі сума, яка компенсує частину вартості предмету лізингу з урахуванням ПДВ 119361,89 євро, платіж як винагорода (комісія) Лізингодавцю за отримане у лізинг майно, без ПДВ в сумі 43890,72євро. Сторони дійшли згоди внести зміни до договору фінансового лізингу №17АФ-15 від 16.03.2015р., виклавши п. 10.2.1; 10.1, та Графік внесення лізингових платежів (Додаток № 2) у наступній редакції: п.10.2.1 викладено в наступній редакції: "Платежі як винагорода (комісія) Лізингодавцю за отримане у лізинг майно становлять гривневий еквівалент 81214,22 євро, що за міжбанківським курсом Договору на дату його укладання становлять 1849361,49 гривень. Платежі як винагорода (комісія) Лізингодавцю за отримане у лізинг майно у гривнях підлягають перерахунку у відповідності до п.3.5.2 Договору", п.10.1 викладено в наступній редакції; Ціна Договору становить гривневий еквівалент 279704,11 євро, що за міжбанківським курсом Договору на дату його укладання становить 6369254,17 гривень, у тому числі ПДВ 753315,45 грн. Викладено Графік внесення лізингових платежів (Додаток № 2) у іншій редакції.

Сторони погодили, що прострочену заборгованість по сплаті чергових лізингових платежів (включаючи штрафні санкції за Договором) згідно Графіку внесення лізингових платежів за період вересень 2015 - жовтень 2017 року в розмірі 168260,92 євро, що складається з: суми, яка компенсує частину вартості предмету лізингу - 119361,89 євро; платежу як винагороди (комісія) за отримане у лізинг майно - 33848,98 євро; штрафних санкцій - 15050,05 євро, Лізингоодержувач зобов`язується сплатити в строк до 20.06.2019р.

У випадку будь-якого порушення Лізингоодержувачем зобов`язань з оплати простроченої заборгованості у строки, визначені п.3 цієї Додаткової угоди, п.3 Додаткової угоди втрачає свою чинність (відповідно до письмового повідомлення Лізингодавця), а Сторони керуються Графіком внесення лізингових платежів (Додаток №2).

Враховуючи зміну строків платежу за Графіком, Сторони дійшли згоди подовжити строк дії договору фінансового лізингу №17АФ-15 від 16.03.2015р. до 20.06.2019р. включно.

Дана додаткова угода вступає в силу з моменту її підписання Сторонами, є невід`ємною частиною Договору фінансового лізингу №17АФ-15 від 16.03.2015р., і діє до закінчення його строку дії.

Позивач, вважаючи, що в порівнянні з першою редакцією Основних договорів ціна Договорів та платежі як винагорода (комісія) Лізингодавцю збільшені, а також враховуючи підписання додаткових угод до договорів фінансового лізингу (якими внесені зміни до Основного договору), звернувся з вказаним позовом до господарського суду Хмельницької області.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд прийшов до висновку про наступне:

Відповідно до ст.20 Господарського кодексу України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів. Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються, в тому числі іншими способами, передбаченими законом.

Згідно з ст.16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі визнання права.

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання припиненими Договору поруки №1П/7АФ-15 від 11.03.15р. та Договору поруки №1П/17АФ-15 від 16.03.15р., оскільки, як він стверджує в позовній заяві, укладені до основних договорів фінансового лізингу додаткові угоди №2 та №3 збільшують відповідальність позивача (як поручителя) порівняно із попередньою редакцією договорів лізингу. Також на думку позивача порука припинена, оскільки кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явив вимоги до поручителя.

Предметом даного позову є визнання припиненими Договорів поруки, а підставою даного позову, на думку позивача, є наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких Договорів припиненими. Отже, предметом доказування у даній справі є наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) припиненими.

Крім того, у даній справі необхідно встановлювати, чи є оспорювані правочини припиненими та з якого моменту.

У постанові Верховного Суду України від 21.05.2012р. у справі №6-18цс11 зазначено, що за змістом ст.ст.559, 598 ЦК України припинення зобов`язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин суб`єктивне право й кореспондуючий йому обов`язок перестають існувати. Уживаний законодавцем термін "порука" використовується в розумінні зобов`язального правовідношення поруки, з припиненням якого втрачає чинність договір поруки.

Таким чином, виходячи із загальних засад цивільного законодавства й судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав та обов`язків сторін (ст.ст.3, 12-15, 20 ЦК України) у разі невизнання кредитором права поручителя, передбаченого ст.559 ЦК України, на припинення зобов`язання за договором поруки, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Така ж правова позиція висвітлена у постановах Верховного Суду України, який наголошував, зокрема, на тому, що відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Право поручителя підлягає судовому захисту за позовом поручителя шляхом визнання поруки такою, що припинена, а не шляхом припинення договору поруки відповідно до п.7 ч.2 ст.16 ЦК, оскільки це суперечило б положенням ч.1 ст.559 цього Кодексу (постанова Верховного Суду України від 21 листопада 2012р. у справі №6-134цс12).

Як встановлено ч.ч.1,2 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, укладені між сторонами оспорювані договори за своєю правовою природою є договорами поруки.

Згідно ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1, 2 статті 553 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Згідно ч.1 ст.554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Отже, порука є спеціальним заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання, чим обумовлюється додатковий характер поруки стосовно основного зобов`язання.

Як встановлено статтею 559 Цивільного кодексу України (в редакції до червня 2016р. на момент укладення спірних договорів поруки від 11.03.2015р. та 16.03.2015р.) порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Як стверджував позивач у позовній заяві, підставою для припинення договорів поруки №1П/7АФ-15 від 11.03.15р. та №1П/17АФ-15 від 16.03.15р. є зміна основного зобов`язання, що спричиняє збільшення відповідальності поручителя, без його згоди внаслідок укладення додаткових угод №2, №3.

Як випливає із ч.1 ст.559 Цивільного кодексу України поручитель не залишається зобов`язаним навіть на початкових умовах. До припинення поруки призводять не будь-які зміни умов основного зобов`язання, а лише такі, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя.

Пунктами 1.3. договорів поруки, укладених між ТОВ "Агротек" , ТОВ "Серединецьке" та ТОВ "СК Бужок" сторони передбачили, що для внесення будь-яких змін та доповнень до Основного договору Лізингодавцю та Лізингоодержувачу не потрібно отримувати згоду поручителя на внесення таких змін. Тобто порука припиняється лише тоді, коли поручитель не надав згоди на зміну основного зобов`язання. Відповідно, порука не припиняється, якщо на зміну умов основного зобов`язання поручитель надав свою згоду. Така згода не обов`язково повинна бути письмовою. Допустимою є також попередня згода поручителя на зміну умов основного договору, в тому числі виражена в договорі поруки (п.1.3. договорів поруки).

Пунктами 6.3. Договорів поруки встановлено, що у тому разі, якщо без згоди Поручителя до Основного договору вносяться зміни, що тягнуть за собою відповідальність Поручителя, обсяг відповідальності Поручителя залишається без змін (попереднім).

Як вірно відмічено судом першої інстанції, зазначені умови договорів поруки є результатом домовленості сторін, які вільні у визначенні зобов`язань за договором та будь-яких інших умов своїх взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Тому, укладаючи додаткові угоди №2 (від 13.07.2016р.), №3 (від 30.03.2018р.) до договорів фінансового лізингу без згоди позивача як Поручителя до Основного договору внесено зміни, що тягнуть за собою зміну відповідальності Поручителя (збільшення розміру зобов`язання та відповідальності), обсяг відповідальності ТОВ "СК Бужок" як Поручителя залишається без змін (попереднім).

Зазначеним спростовуються твердження відповідача-2 про те, що для внесення будь-яких змін та доповнень до основного договору Лізингодавцю та Лізингоодержувачу не потрібно отримувати згоду поручителя на внесення таких змін. Також не приймається до уваги твердження відповідача-2 про те, що пунктом 6.3. договору поруки сторони погодили умови щодо зміни обсягів відповідальності поручителя, адже означеним пунктом договору сторони чітко визнали, що якщо без згоди Поручителя до Основного договору вносяться зміни, що тягнуть за собою відповідальність Поручителя, обсяг відповідальності Поручителя залишається без змін (попереднім), тобто не змінюється.

Тому, як вірно зазначено судом першої інстанції, договори поруки №1П/7АФ-15 від 11.03.15р. та №1П/17АФ-15 від 16.03.15р. не є припиненими на підставі ч.1 ст.559 Цивільного кодексу України саме у зв`язку із внесенням Додатковими угодами №2 (від 13.07.2016р.), №3 (від 30.03.2018р.) до договорів фінансового лізингу зміни зобов`язання (відповідальності) без згоди поручителя, як на цьому наполягає позивач.

Однак, відповідно до ч.4 ст.559 Цивільного кодексу України унормовано, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Як встановлено частиною 1 статті 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України).

Порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. Тобто, строк поруки відноситься до преклюзивних строків.

Разом із тим, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). При цьому відповідно до частин першої та п`ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання.

При цьому, якщо порука припинилася (у тому числі й на підставі непред`явлення кредитором відповідної вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання), інститут позовної давності застосовано бути не може, тому що право кредитора на пред`явлення вимоги до поручителя та обов`язок поручителя відповідати перед кредитором за порушене позичальником зобов`язання припинилися.

Отже, непред`явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов`язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов`язанням.

Зазначеним спростовуються твердження відповідача-2 про те, що строк поруки є строком для захисту порушеного права, адже строк поруки - це строк існування самого зобов`язання поруки, таким чином, і право кредитора, і обов`язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, умови договору поруки про його дію "до повного припинення зобов`язань боржника" не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя (Постанова судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 23 травня 2012р.).

Під виконанням сторонами зобов`язання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обов`язків, що випливають із зобов`язання, передбаченого договором.

Основне зобов`язання - це не зміст договору фінансового лізингу, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов`язки сторін договору фінансового лізингу.

Разом з тим, якщо умовами договору фінансового лізингу передбачені окремі самостійні зобов`язання боржника про сплату коштів щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то у разі неналежного виконання Лізингоодержувачем цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до статті 554 Цивільного кодексу України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України у справі №6-272цс16 від 29.06.2016р. про те, що у разі неналежного виконання боржником зобов`язань за договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Більше того, Верховний Суд України у постанові від 29.06.2016р. у справі №6-272цс16 зробив правовий висновок про те, що, регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв`язку із закінченням строку її чинності, частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки:

1) протягом строку, установленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України);

2) протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України);

3) протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги), якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Таким чином, закінчення строку, встановленого договором поруки, так само, як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного Зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 17.09.2014р. у справі №6-53цс14, від 14.09.2016р. у справі №6-1451цс16.

Як було встановлено, відповідно до пунктів 5.3.1, 8.1.1. договорів фінансового лізингу сторони передбачили, що лізингодавець має право відмовитися від договору та вимагати повернення Майна від Лізингоодоржувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо Лізингоодержувач не сплатив Лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення оплати становить більше 30 календарних днів. Договір також може бути розірвано в односторонньому порядку з ініціативи Лізингодавця якщо Лізингоодержувач не сплатив Лізинговий платіж (частково або в повному обсязі) та прострочення сплати становить більше 30 календарних днів з дня настання строку платежу, встановленого в цьому Договорі (на підставі письмового повідомлення Лізингодавця про розірвання договору). Відповідно, починаючи з 31 календарного дня у Лізингодавця виникало право пред`явлення відповідної вимоги - як до Лізингоодержувача так і до Поручителя про дострокове стягнення коштів та повернення майна, яке передано у фінансовий лізинг.

Аналогічна правова позиція, висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.06.2018р. у справі №408/8040/12, Верховного Суду України від 22.06.2016р. у справі №6-368цс16, підстав відступити від якої щодо застосування норми права у подібних відносинах під час розгляду справи №924/502/19 суд не встановив.

Згідно частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.3 ст.203 Цивільного кодексу України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов`язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети.

Відповідно до ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що при вирішенні судом спору про визнання договору припиненим з підстав ч.4 ст. 559 ЦК України правове значення має наявність відповідної волі на момент досягнення сторонами договору згоди в належній формі з усіх істотних умов договору, вчинення правочину слід вважати момент, коли сторони свого часу досягли згоди з усіх істотних умов.

Одностороння незгода сторони з положеннями раніше підписаного нею договору не може визнаватися обставиною для визнання його недійсним із підстав, передбачених частиною третьою статті 203 та частиною першою статті 215 ЦК України. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі за №6-118цс13.

При цьому, ст.204 Цивільного кодексу України унормовано, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним, що є важливою гарантією реалізації цивільних прав учасниками цивільних відносин та полягає у припущенні, що особа, вчиняючи правочин, діє правомірно.

Також, з огляду на положення другого речення частини 4 статті 559 Цивільного кодексу України можна зробити висновок про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням.

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду дотримується правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постановах від 17.09.2014р. у справі №6-53цс14, від 20.04.2016р. у справі №6-2662цс15, від 29.03.2017р. у справі №6-3087цс16 та в інших. Так, і у справі переданій на розгляд Великої Палати Верховного Суду, і в аналогічних справах, які переглядалися Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду, прийнято рішення, які свідчать про відсутність розходжень у судовій практиці (справи №756/12263/15-ц, №522/10828/15-ц, №377/471/15-ц, №127/8315/16-ц, №285/1462/15-ц, №2-1283/11, №569/3799/14-ц, №756/4514/16-ц, №750/4903/14 та інші). В зазначених справах суд касаційної інстанції виходив із того, що строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу за основним зобов`язанням. Більше того, у цих судових рішеннях містяться посилання на висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені в раніше ухвалених рішеннях Верховного Суду України у справах №6-53цс14, №6-3087цс16 та інших аналогічних справах.

Колегія суддів звертає увагу, що набули чинності введені Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування" зміни до Цивільного кодексу України. Зокрема, відповідно до положень норми статті 599 Цивільного кодексу України порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя.

Частиною 1 статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Норми положень ч.4 ст.559 ЦК України у редакції Законів №1414-VIII від 14.06.2016р., №2478-VIII від 03.07.2018р., якими змінено ч.4 ст.559 ЦК України, набрали чинності після укладення спірних договорів поруки, які було укладено у березні 2015 року, що виключає можливість застосування зазначеної норми до спірних правовідносин.

Відтак, застосуванню підлягають положення ч.4 ст.559 ЦК України у редакції чинній на момент укладення оспорюваних правочинів поруки. Зазначеним спростовуються твердження відповідача-2 про застосування положень ч.4 ст.559 ЦК України у редакції Законів №1414-VIII від 14.06.2016, №2478-VIII від 03.07.2018р.

Тому, як вірно встановлено господарським судом Хмельницької області, спірні договори поруки припинили свою дію через шість місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, визначеного Додатком 2 до договору фінансового лізингу від 11.03.2015р. №7АФ-15 "Графік внесення лізингових платежів" - 20.12.2017р. (договір поруки від 11.03.2015р. № 1П/7АФ-15) та через шість місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, визначеного Додатком 2 до договору фінансового лізингу від 16.03.2015р. №17АФ-15 "Графік внесення лізингових платежів" - 20.05.2016р. відповідно (договір поруки від 16.03.2015р. № 1П/17АФ-15).

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач-2 не реалізував своє право на звернення протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання на пред`явлення вимоги до поручителя (друге речення частини 2 статті 559 ЦК України), господарський суд Хмельницької області дійшов вірного висновку, що порука, якою забезпечене зобов`язання за договорами фінансового лізингу, є припиненою.

Тому, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "СК Бужок" про визнання договорів поруки припиненими задоволено правомірно.

Відповідно до ч.4 ст.11 ГПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Пронін проти України", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначене судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

При цьому, п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відхиляючи скаргу апеляційний суд у принципі має право просто підтвердити правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду нижчої інстанції (рішення у справі Гарсія Руїс проти Іспанії").

Отже, доводи скаржника в апеляційній скарзі спростовуються наведеним вище, матеріалами справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і висновків господарського суду Хмельницької області не спростовують.

У відповідності до ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст.275-280 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду прийнято у відповідності до норм матеріального та процесуального права і його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі ст.129 ГПК України судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротек" на рішення господарського суду Хмельницької області від 03.09.2019р. у справі №924/502/19 - залишити без задоволення, а рішення господарського суду першої інстанції - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 11.11.2019р.

Головуючий суддя Саврій В.А.

Суддя Коломис В.В.

Суддя Миханюк М.В.