СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2019 р. Справа № 917/1581/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Мартюхіна Н.О., суддя Шутенко І.А.

при секретарі Міракові Г.А.,

за участю представників сторін:

від апелянта - Борсук В.І. - на підставі довіреності від 01.11.2018р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир", Полтавська область, м.Гадяч, (вх.№3000П/2) на ухвалу господарського суду Полтавської області від 03.09.2019р. (суддя Киричук О.А., ухвалене в м.Полтава, час ухвалення - не зазначено, дата складення повного тексту - не зазначено) постановлену за результатами розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" (вх. №37 від 02.09.2019р.) на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хорішка Олександра Олександровича під час примусового виконання рішення господарського суду Полтавської області від 05.02.2019р. у справі №917/1581/18

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Райз-Максимко", м.Київ,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир", Полтавська область, м.Гадяч,

про стягнення 159643,10грн.

ВСТАНОВИЛА:

Приватне акціонерне товариство "Райз-Максимко" звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" про стягнення 159643,10грн. боргу за договором поставки № 92-П від 12.07.2016р.(т.1 а.с.2-39).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідач не виконав у встановлені договором строки свої договірні зобов`язання, внаслідок чого виникла заборгованість, яка до цього часу не погашена.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 05.02.2019р. у справі №917/1581/18 позов задоволено повністю; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" на користь Приватного акціонерного товариства "Райз-Максимко" 159643,10грн. боргу, 2399,16грн. витрат з оплати судового збору (т.1 а.с.63-65).

04.03.2019р. господарським судом Полтавської області на виконання вищевказаного судового рішення було видано відповідний судовий наказ (т.1 а.с.68).

02.09.2019р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" звернулось до господарського суду Полтавської області зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хорішка Олександра Олександровича під час примусового виконання рішення господарського суду Полтавської області від 05.02.2019р. у справі №917/1581/18 (вх№37), в якій просив суд:

- визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хорішка Олександра Олександровича щодо відкриття виконавчого провадження ВП №59825498 за заявою Приватного акціонерного товариства "Райз-Максимко" про примусове виконання наказу господарського суду Полтавської області у справі №917/1581/18 від 04.03.2019р. про стягнення заборгованості з ТОВ "Гадячсир" та вчинення інших примусових дій в межах зазначеного виконавчого провадження;

- зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хорішка Олександра Олександровича скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №59825498 від 15.08.2019р., постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 15.08.2019р. та постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження.

В обґрунтування наявності підстав для задоволення вказаної скарги боржник посилався на те, що у приватного виконавця Хорішко О.О., який здійснює діяльність на території міста Києва, відсутні законні підстави для відкриття виконавчого провадження та вчинення виконавчих дії стосовно ТОВ "Гадячсир" - юридичної особи, яка зареєстрована, фактично знаходиться, здійснює діяльність та активи якої розташовані на території Полтавської області.

Щодо строку на оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження боржник зазначав, що 21.08.2019р. за результатами пошуку в Автоматизованій системі виконавчих проваджень в мережі Інтернет, дізнався про відкриття приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Хорішком Олександром Олександровичем виконавчого провадження №59825498. На наступний день, 22.08.2019р., ТОВ "Гадячсир" звернулось до приватного виконавця Хорішка О.О. з заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та ознайомилось з матеріалами виконавчого провадження № 59825498, одночасно з цим, в день ознайомлення (22.08.2019р.), представником ТОВ "Гадячсир" було отримано від приватного виконавця Хорішко О.О. постанову про відкриття виконавчого провадження № 59825498, у зв`язку із чим, боржника вважав, що звертається з відповідною скаргою у встановлений законодавством строк.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 03.09.2019р. у справі №917/1581/18 повернуто скаргу без розгляду, з тих підстав, що боржником було пропущено 10-ти денний строк на звернення з відповідною скаргою.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" з ухвалою суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Полтавської області від 03.09.2019р. у справі №917/1581/18 та передати справу на розгляд господарського суду Полтавської області.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що при постановленні оскаржуваної ухвали місцевим господарським судом було невірно застосовано норми процесуального права, що призвело до помилкового висновку про залишення скарги без розгляду.

Зокрема, апелянт посилається на те, що отримав постанову про відкриття виконавчого провадження № 59825498 та відповідно отримав інформацію про ідентифікатор доступу до АСВП 22.08.2019р., а отже до цього моменту товариство не знало та не могло знати про факт порушення свої прав та законних інтересів. Зважаючи на вказані обставини, на думку апелянта десятиденний строк на звернення ТОВ "Гадячсир" зі скаргою на дії приватного виконавця має відраховуватись від 22.08.2019, а не від будь-якої іншої дати.

Апелянт також зауважує, що в силу приписів чинного і законодавства можливість отримання інформації про виконавче провадження з АСВП, навіть за умови наявності ідентифікатора - є альтернативним, допоміжним шляхом і є правом, а не обов`язком, сторін виконавчого провадження.

Крім того, апелянт просить суд витребувати у приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Хорішка Олександра Олександровича (адреса офісу; 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 25А, кори. 1, оф. 2) матеріали виконавчого провадження № 59825498 про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" на користь приватного акціонерного товариства "Райз-Максимко" сум заборгованості з метою підтвердження дати ознайомлення представника товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" з матеріалами виконавчого провадження № 59825498 та дати першого отримання товариством з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" постанови про відкриття виконавчого провадження № 59825498.

Одночасно апелянт також звернувся з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали господарського суду Полтавської області від 03.09.2019р. у справі №917/1581/18. В обґрунтування наявності підстав для задоволення заявленого клопотання апелянт посилається на те, що копію оскаржуваної ухвали ним було отримано 10.09.2019р., у зв`язку із чим апелянту був необхідний додатковий час для підготовки та направлення апеляційної скарги.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 07.10.2019р. поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" строк на апеляційне оскарження ухвалу господарського суду Полтавської області від 03.09.2019р. у справі №917/1581/18; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" на ухвалу господарського суду Полтавської області від 03.09.2019р. у справі №917/1581/18; встановлено сторонам у справі строк до 23.10.2019р. для подання відзивів на апеляційну скаргу з доказами його надсилання та призначено справу до розгляду на 06.11.2019р.

Крім того, судовою колегією також було відмовлено в задоволенні клопотання апелянта про витребування у приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Хорішка Олександра Олександровича матеріалів виконавчого провадження №59825498, оскільки у відповідності до приписів Господарського процесуального кодексу України саме на сторін покладено обов`язок доказування та подання відповідних доказів.

22.10.2019р. стягувачем - Приватним акціонерним товариством "Райз-Максимко" подано до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№9957), в якому просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги, ухвалу господарського суду Полтавської області від 03.09.2019р. у справі №917/1581/18 залишити без змін.

24.10.2019р. приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Хорішка Олександра Олександровича подано до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№10053), в якому просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги, ухвалу господарського суду Полтавської області від 03.09.2019р. у справі №917/1581/18 залишити без змін.

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 06.11.2019р. представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, скасувати ухвалу господарського суду Полтавської області від 03.09.2019р. у справі №917/1581/18 та передати справу на розгляд господарського суду Полтавської області.

Враховуючи, що наявних матеріалів справи достатньо для розгляду апеляційної скарги по суті, а також, що інші учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи (т.1 а.с.169-170), колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційний скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Так, відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі статтею 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина 1 статті 327 Господарського процесуального кодексу України).

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012р. №18-рп/2012).

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012р. №11-рп/2012).

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, і згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін.

Водночас, оскільки пункт 1 статті 6 Конвенції захищає виконання остаточних судових рішень, вони не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати.

Європейський Суд з прав людини наголошує, що правосуддя було б ілюзорним, як би внутрішній правопорядок держави дозволяв невиконання остаточного й обов`язкового рішення суду стосовно однієї з сторін.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами статті 2 вищеназваного Закону виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

В пункті 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (частини 1 та 2 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження").

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення передбачено нормами як Закону України "Про виконавче провадження" (частина 1 статті 74), так і нормами Господарського процесуального кодексу України (стаття 339).

Пунктом "а" частини 1 статті 341 Господарського процесуального кодексу України, встановлено, що відповідну скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права.

За приписами частини 5 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

З аналізу вказаних правових норм випливає, що сторона, яка оскаржує дії або бездіяльності державного чи приватного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення має довести належними та допустимими доказами, коли саме вона дізналась або повинна була дізнатись про порушення її прав чи інтересів.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про виконавче провадження" реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України.

Вільний та безоплатний доступ до інформації автоматизованої системи виконавчого провадження забезпечує Міністерство юстиції України у мережі Інтернет на своєму офіційному веб-сайті з можливістю перегляду, пошуку, копіювання та роздрукування інформації, на основі поширених веб-оглядачів та редакторів, без необхідності застосування спеціально створених для цього технологічних та програмних засобів, без обмежень та цілодобово.

Відповідно до частини 8 статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Отже, відповідач, як боржник, у виконавчому провадженні був зобов`язаний слідкувати за виконанням судового наказу у даній справі.

З матеріалів справи вбачається, що 15.08.2019р. приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Хорішко Олександром Олександровичем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП59825498 з примусового виконання наказу господарського суду Полтавської області №917/1581/18 від 04.03.2019р. (т.1 а.с.138-139).

Зі змісту пункту 5 оскаржуваної постанови вбачається, що копія цієї постанови направлялася сторонам виконавчого провадження.

Крім того, в пункті 7 зазначеної постанови сторони повідомлені про те, що сторони виконавчого провадження мають право ознайомитись з матеріалами виконавчого провадження, внесеними до автоматизованої системи виконавчого провадження, за адресою в мережі інтернет https://asvpweb.minjust.gov.ua/, де також забезпечена можливість онлайн-оплати, а також повідомлений ідентифікатор для доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження.

У поданій 02.09.2019р. до місцевого господарського суду скарзі, а також в апеляційній скарзі боржник зазначає, що про наявність виконавчого провадження ВП59825498 він дізнався випадково 21.08.2019р. з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, а зі змістом постанови ознайомився 22.08.2019р., після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Судова колегія зазначає, що самі лише посилання боржника у скарзі на обставини не підтверджені належними та допустимими доказами у розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, не можуть бути покладені в основу рішення.

Крім того, в поданій до місцевого господарського суду скарзі боржник не посилався на те, що копія оскаржуваної постанови на його адресу не надсилалась, про зазначені обставини було повідомлено лише при зверненні до суду апеляційної інстанції, однак доказів на підтвердження вказаних обставин, зокрема, фотокопій з матеріалів виконавчого провадження, суду надано не було.

За наведених обставин, колегія суддів вважає правомірним висновок місцевого господарського суду про те, що скаргу на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Хорішка Олександра Олександровича щодо відкриття виконавчого провадження ВП №59825498 було подано з пропуском 10-денного строку її подання, визначеного пунктом "а" частини 1 статті 341 Господарського процесуального кодексу України, без клопотання про його поновлення.

За приписами статті 129 Конституції України, до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, оскільки суд першої інстанції дослідив належним чином обставини справи і докази на їх підтвердження.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвалу господарського суду Полтавської області від 03.09.2019р. слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції керуючись положеннями статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладає витрати за подання апеляційної скарги на апелянта.

Керуючись ст.ст. 254, 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" залишити без задоволення .

Ухвалу господарського суду Полтавської області від 03.09.2019р. у справі №917/1581/18 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 11 листопада 2019р.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий суддя О.В. Плахов

Суддя Н.О. Мартюхіна

Суддя І.А. Шутенко