ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2019 року м. Дніпро Справа № 904/4899/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кощеєва І.М. ( доповідач )

суддів: Кузнецової І.Л.,Подобєда І.М.

секретар судового засідання Пінчук Є.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Приватного підприємства "Агрофірма "Старт"

на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 12.09.2019 р.

( суддя Євстигнеєва Н.М., м. Дніпро ), прийнятої за результатами розгляду

скарги Приватного підприємства "Агрофірма "Старт"

на дії Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби

Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області

у справі

за позовом Приватного підприємства "Агропром 2008",

м. Перещепине Дніпропетровської області

до Приватного підприємства "Агрофірма "Старт",

с. Кочережки Дніпропетровської області

про стягнення 2 426 187,65 грн.

за участю: Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби

Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області,

м. Павлоград Дніпропетровської області

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року, Приватне підприємство "Агрофірма "Старт" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області зі скаргою, якою просило: - зупинити виконання постанов старшого державного виконавця Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Дніпропетровській області Готвянської Віти Олексіївни ( код ЄДРПОУ підприємства 35020282 ): № 34/29841 від 24.06.2019 р. про розшук майна боржника; № 34/29842 від 24.06.2019 р. про арешт майна боржника; № 34/31181 від 08.07.2019 р. про арешт майна боржника, до розгляду цієї скарги по суті в першій, апеляційній та касаційній інстанціях суду; - визнати незаконними та скасувати в повному обсязі постанови старшого державного виконавця Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Дніпропетровській області Готвянської Віти Олексіївни ( код ЄДРПОУ підприємства 35020282 ): № 34/29841 від 24.06.2019 р. про розшук майна боржника; № 34/29842 від 24.06.2019 р. про арешт майна боржника; № 34/31181 від 08.07.2019 р. про арешт майна боржника.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.09.2019 р. в задоволенні скарги Приватного підприємства "Агрофірма "Старт" відмовлено повністю.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, Приватне підприємство "Агрофірма "Старт" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове рішення, яким: зупинити виконання постанов старшого державного виконавця Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Дніпропетровській області Готвянської Віти Олексіївни ( код ЄДРПОУ підприємства 35020282 ): № 34/29841 від 24.06.2019 р. про розшук майна боржника; № 34/29842 від 24.06.2019 р. про арешт майна боржника; № 34/31181 від 08.07.2019 р. про арешт майна боржника до розгляду цієї скарги по суті в першій, апеляційній та касаційній інстанціях суду; - визнати незаконними та скасувати в повному обсязі постанови старшого державного виконавця Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Дніпропетровській області Готвянської Віти Олексіївни ( код ЄДРПОУ підприємства 35020282 ): № 34/29841 від 24.06.2019 р. про розшук майна боржника; № 34/29842 від 24.06.2019 р. про арешт майна боржника; № 34/31181 від 08.07.2019 р. про арешт майна боржника.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник не погоджується з висновком господарського суду про те, що діями державного виконавця та винесеними постановами про арешт майна не порушені права Боржника.

Водночас, на думку Скаржника, порушення прав Боржника полягає в тому, що приватне підприємство «Агрофірма «Старт» діями державного виконавця позбавлене можливості своєчасно розрахуватись за придбаний кредит з акціонерним товариством «ПроКредит Банк». У зв`язку з тим, що на автомобілі та трактора, сівалку державний - виконавець наклав арешт, хоча ця техніка є предметом застави, яка забезпечує кредитний договір, ці рухомі об`єкти Боржник не може зняти з державної реєстрації та продати їх третім особам, а отримані кошти перерахувати акціонерному товариству «ПроКредит Банк» в рахунок погашення кредиту.

При цьому Скаржник зазначає, що судом не надана належна правова оцінка Витягам з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, які підтверджують, що Заставодержателем розшукуваного та арештованого майна є акціонерне товариство «ПроКредит Банк».

Скаржник вважає, що Державний виконавець самостійно змінив спосіб і порядок виконання судового рішення у виконавчому провадженні № ВП 59208876 від 27.05.2019 р., змінивши судове рішення про стягнення грошової заборгованості на стягнення майна боржника.

Відтак, на думку Скаржника, незастосування судом ч. 3 ст. 33, ч. 1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», потягло незаконне накладення стягнення на заставлене рухоме майно Боржника, за рахунок якого останній відповідає перед Заставодержателем - акціонерним товариством «ПроКредит Банк», що привело до неправильного вирішення справи та постановления незаконної ухвали № 904/4899/18 від 12.09.2019 р.

Від Приватного підприємства "Агропром 2008" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Підприємство не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає її безпідставною і необґрунтованою, оскільки господарський суд правомірно прийшов до висновку, що державний виконавець при вчиненні виконавчих дій діяв відповідно до вимог закону та в межах своїх повноважень, а відтак вимоги Скаржника про визнання незаконними та скасування постанов про розшук майна та накладення арешту на майно Боржника задоволенню не підлягають.

Зокрема, Підприємство посилається на те, що у виконавчому провадженій арешт на майно боржника включає в себе комплекс процесуальних виконавчих дій щодо заборони вільного розпорядження та користування таким майном. Тобто, арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби - в обмеженні права користування майном або його вилученні в Боржника та передачі на зберігання іншим особам.

Крім того, у відзиві Підприємство посилається на те, що звертаючись до суду на підставі ст. 339 ГПК України, Боржник не довів наявності порушень своїх прав рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання рішення у пій справі: не надав доказів на підтвердження таких висновків, як не надав і доказів того, що майно, на яке накладено арешт, йому не належить.

Підприємство також вказує на те, що зняття арешту з майна у процесі виконавчого провадження врегульовано ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якої особа, яка вважає, що майно на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Також, Підприємство зазначає, що оскільки Скаржником не доведено та матеріали справи не містять доказів того, що на зазначене майно відповідно до закону заборонено накладення арешту та/або звернення стягнення, суд правомірно прийшов до висновку, що в діях державного виконавця відсутні ознаки порушень щодо накладення арешту.

Павлоградський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області не скористався своїм правом згідно ч.1 ст. 263 ГПК України та не надав суду відзивів на апеляційну скаргу, що згідно ч. 3 ст. 263 ГПК не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.10.2019 р. апеляційну скаргу Приватного підприємства "Агрофірма "Старт" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 12.09.2019 р. у справі № 904/4899/18 залишено без руху, та надано Скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме для надання суду доказів сплати суми судового збору.

Після усунення недоліків апеляційної скарги, ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.10.2019 р. відновлено строк подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження у справі та призначено апеляційну скаргу до розгляду в судове засідання на 07.11.2019 р.

Павлоградський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області не скористалися своїм правом участі в судовому засіданні та не забезпечив явку уповноваженого представника, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Беручи до уваги, що неявка вказаного учасника провадження у справі, належним чином повідомленого про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду апеляційної скаги, матеріали справи є достатніми для її розгляду, апеляційний господарський суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представника відділу державної виконавчої служби.

У судовому засіданні 07.11.2019 р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу господарського суду залишити без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, у жовтні 2018 року Приватне підприємство "Агропром 2008" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, у якому просило (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) стягнути з Приватного підприємства "Агрофірма "Старт" заборгованість у розмірі 2 426 187, 65 грн., з яких: 600 000 грн. попередньої оплати; 524 492,19 грн. курсової різниці; 1 277 914, 77 грн. пені; 2 865, 14 грн. 3% річних; 20 915, 55 грн. інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 31.01.2019 р., залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 16.05.2019 р., позов задоволено частково. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача заборгованість у розмірі 600 000 грн., курсову різницю у розмірі 524 492, 19 грн., пеню у розмірі 1 277 914, 62 грн., 3% річних у розмірі 2 865, 14 грн., інфляційні втрати у розмірі 15 742, 89 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 19 957, 36 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду постанову Центрального апеляційного господарського суду від 16.05.2019 р. та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.01.2019 р. у справі № 904/4899/18 залишено без змін.

За заявою Стягувача, Приватного підприємства "Агропром 2008", про відкриття виконавчого провадження від 23.05.2019 р. ( яка надійшла до Відділу примусового виконання рішень 24.05.2019 р.) Павлоградським міськрайонним ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області 27.05.2019 р. відкрито виконавче провадження ВП № 59208876 ( постанова про відкриття виконавчого провадження міститься в матеріалах справи, а. с.157, т.3 ) з примусового виконання наказу господарського суду № 904/4899/18.

05.06.2019 р. старшим державним виконавцем Павлоградського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Готвянскою Вітою Олексіївною винесено постанову про арешт коштів боржника ВП № 59208876 ( а. с. 155, т. 3 ).

Зазначена постанова винесена в порядку ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" та обґрунтована тим, що Боржником у добровільному порядку заборгованість не сплачена, рішення господарського суду не виконано. Згідно відповіді Державної фіскальної служби України боржником відкрито рахунки в банківських установах. З метою забезпечення виконання рішення суду накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках боржника та всіх інших відкритих рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику Приватному підприємству "Агрофірма "Старт" у межах суми звернення стягнення з урахуванням суми виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів.

Постанову про накладення арешту на грошові кошти боржника від 05.06.2019 р. направлено до виконання до банківських установ. На депозитний рахунок Павлоградського МР ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області надійшли кошти з рахунків боржника у розмірі 111,53 грн.

У зв`язку з відсутністю на рахунках Боржника коштів, 24.06.2019 р. державним виконавцем винесено: постанову про арешт всього майна боржника в межах суми стягнення, що належить приватному підприємству "Агрофірма "Старт" ( Дніпропетровська область, Павлоградський район, с. Кочережки, вул. Жовтнева,30, а. с.103, т.3 ); постанову про розшук майна боржника, а саме: FORD, реєстраційний номер НОМЕР_1 та реєстраційний номер НОМЕР_2 ( а. с.101, т. 3 ).

08.07.2019 р. державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника: тракторів колісних та сівалки. Постанова обгрунтована посиланням на відповідь Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області, якою повідомлено про реєстрацію за боржником сільськогосподарської техніки ( а. с.105 ).

02.08.2019 р. державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника: двох автомобілів FORD.

Відповідно до змісту цих постанов, на підставі ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" накладено арешт на все майно, що належить боржнику, у межах суми стягнення з урахуванням виконавчого збору.

Причиною звернення до суду зі скаргою, стало те, що Боржник ( Відповідач ) вважає, що державним виконавцем порушено порядок накладення арешту на майно Боржника, не перевірено в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності на вказане в оскаржуваних постановах майно.

В основу оскаржуваного судового рішення про відмову в задоволені скарги покладено висновок місцевого господарського суду про не доведеність Відповідачем, яким чином наведені ним обставини накладення арешту та обрані для цього арешту транспортні засоби, порушують його законні права та інтереси, в той час як рішення суду станом на дату розгляду скарги Відповідачем не виконане, відсутні підстави для визнання протиправною та скасування постанов державного виконавця про арешт майна боржника від 24.06.2019 р. та від 08.07.2019 р..

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, Приватне підприємство "Агрофірма "Старт" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду скасувати та та прийняти нове рішення, яким зупинити виконання постанов старшого державного виконавця про розшук та арешт майна боржника, а також визнати незаконними та скасувати в повному обсязі вказані постанови старшого державного виконавця.

Узагальнені доводи апеляційної скарги: виконавець наклав арешт, на техніку, яка є предметом застави, яка забезпечує кредитний договір; Відповідач не може продати арештовану техніку третім особам, а отримані кошти перерахувати АТ «ПроКредит Банк» в рахунок погашення кредиту.

Ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, погоджується з висновками суду попередньої інстанції про відсутність підстав для задоволення скарги Відповідача з огляду на таке.

Ст. 124 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов`язковими до виконання на усій території України.

При цьому держава Україна на своїй території повинна забезпечити реалізацію всіх прав, що випливають з Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі й права на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що стадія виконання судового рішення є частиною правосуддя ( рішення у справах "Півень проти України" від 29.06.2004 р. заява № 56849/00, "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997 р. ).

Існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для "законного сподівання" на виплату такої заборгованості і становить "майно" цієї особи у зазначеній ст. 1 Першого протоколу ( рішення Європейського суду з прав людини від 06.10.2011 р. у справі "Агрокомплекс проти України" ).

У рішенні від 15.10.2009 р. Європейський суд з прав людини у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" вказав на те, що відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту ст. 1 Першого протоколу.

Європейський суд з прав людини також наголошував, що виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати.

У справі "Фуклев проти України" ( рішення від 07.06.2005 р. ) Європейський суд з прав людини вказав, що Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави ( п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 р. № 18-рп/2012 ); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом ( п. 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 р. № 11-рп/2012 ).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів ( посадових осіб ) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби ( державних виконавців ) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.

Із моменту звернення у належний спосіб до органів виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження, стягувач має право розраховувати, що компетентний орган здійснить всі можливі заходи для виконання постановленого судового рішення, що набрало законної сили.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення ( п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження").

Приписами ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Як встановлено судом першої інстанції при розгляді даної скарги, при проведенні державним виконавцем дій з примусового виконання наказу господарського суду з`ясовано відсутність на рахунках Боржника ( Відповідача ) грошових коштів у розмірі, достатньому для виконання рішення суду.

За приписами ч. 5 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" у разі відсутності у Боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Аналіз наведених положень дає підстави дійти висновку, що при вчиненні виконавчих дій з примусового виконання рішення суду про стягнення заборгованості, державний виконавець наділений повноваженнями щодо накладення арешту на майно боржника за відсутності на рахунках боржника грошових коштів у кількості, необхідній для повного виконання зобов`язання.

Відповідно, прийняття державним виконавцем постанови про накладення арешту на все майно, що належить боржнику, у межах суми стягнення з урахуванням виконавчого збору та транспорті засоби, не суперечить положенням ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно ст. 55 цього Закону України "Про виконавче провадження" не допускається звернення стягнення на майно, зазначене в Додатку до цього Закону - Переліку майна, на яке не може бути звернено стягнення за виконавчими документами.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з оцінкою наданою місцевим господарським судом доводам Скаржника щодо неправомірності накладання державним виконавцем арешту на майно Боржника, яке перебуває у заставі у АТ "ПроКредитБанк", з посиланням на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Закону України "Про виконавче провадження" про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника знаходиться у заставі.

Реалізація заставленого майна провадиться в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження" ( ч. 4 ст. 51 Закону).

Дізнавшись про наявність укладених між АТ "ПроКредитБанк" та приватним підприємством "Агрофірма "Старт" кредитного договору та договорів застави ( перелік договорів застави зазначено Відповідачем у клопотанні про долучення доказів до матеріалів справи ), 30.08.2019 р. державний виконавець Готвянська В.О. направила на адресу банку запит з проханням терміново надати інформацію чи погашені зобов`язання Приватного підприємства "Агрофірма "Старт", що виникли на підставі договорів застави рухомого, нерухомого майна та майнових прав, укладених із АТ "ПроКредитЮБанк", та просила надати згоду на звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодеоржателями (а.с.160, т.3).

Разом з тим, для з`ясування правомірності накладення арешту на майно, яке перебуває в заставі, необхідно встановити, чи виникло в заставодержателя право звернення стягнення на таке майно та чи не перевищує вартість предмета застави заборгованості боржника перед заставодержателем.

При цьому, положення Закону України "Про виконавче провадження" встановлюють особливий порядок здійснення захисту прав заставодержателя на переважне задоволення його вимог за рахунок предмету застави.

Так, зняття арешту з майна у процесі виконавчого провадження врегульовано ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якої особа, яка вважає, що майно на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Перебування майна в заставі не виключає можливості накладення на нього арешту для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями.

Крім того, як слушно зауважив суд першої інстанції - Відповідачем не доведено настання заставного випадку за відповідними договорами застави та не надано доказів звернення стягнення на майно.

Щодо постанови про оголошення розшуку майна Відповідача, то як вірно зазначив суд першої інстанції - відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження" розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією. Тимчасове затримання та зберігання поліцією на спеціальних майданчиках чи стоянці виявленого за результатами розшуку транспортного засобу боржника здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Розшук транспортного засобу боржника припиняється в разі його виявлення, про що виконавцем не пізніше наступного робочого дня виноситься постанова про зняття майна з розшуку.

Таким чином, порушень вимог чинного законодавства при винесенні постанови про розшук майна Боржника державним виконавцем також допущено не було.

Відповідно до ст. 339, ч. 1 ст. 341 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права; скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Згідно зі ст. 343 ГПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Підсумовуючи наведене, оскільки Скаржником не доведено, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено права Відповідача, висновок попередньої інстанцій про відмову в задоволенні скарги є правомірним.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

Водночас колегія суддів погоджується з аргументами, викладеними Позивачем у відзиві на апеляційну скаргу, що ґрунтуються на встановлених місцевим господарським судом обставинах справи та відповідають нормам процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення залишенню без змін.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Агрофірма "Старт" залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 12.09.2019 р. у справі № 904/4899/18 залишити без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Верховного Суду.

Постанова складена у повному обсязі 08.11.2019 року

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя І. Л. Кузнецова

Суддя І.М. Подобєд