ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2019 р. Справа№ 910/4151/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Коротун О.М.

Суліма В.В.

секретар судового засідання: Вайнер Є.І.

за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 04.11.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Еколь Логістікс"

на рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2019 (повний текст рішення складено - 09.08.2019)

у справі № 910/4151/19 (суддя - Головіної К.І.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Кривошлик Ганни Валентинівни

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еколь Логістікс"

про стягнення 736 881, 66 грн.,-

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2019 року Фізична особа-підприємець Кривошлик Ганна Валентинівна (далі - позивач) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еколь Логістікс" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості у сумі 736 881, 66 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на порушення відповідачем умов договору перевезення вантажів № 57/14-ТР від 24.02.2014 у частині своєчасної сплати вартості послуг перевезення, у звязку з чим, позивач просив стягнути з відповідача 736 881, 66 грн., з яких: 567 350,00 грн. - основної заборгованості, 99 817,66 грн. - пені, 55 962,32 грн. - інфляційних втрат, 13 751,68 грн. - 3 % річних.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.08.2019 позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Еколь Логістікс" на користь Фізичної особи-підприємця Кривошлик Ганни Валентинівни заборгованість у сумі 567 350 грн. 00 коп., пеню у сумі 76 375 грн. 10 коп., інфляційне збільшення боргу у сумі 55 681 грн. 00 коп., 3 % річних у сумі 13 234 грн. 21 коп., судовий збір у сумі 10 689 грн. 60 коп., витрати на професійну правничу допомогу у сумі 19 342 грн. 06 коп.

У решті вимог - відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, що відповідач в порушення покладеного на нього законом та договором обов`язку, своє зобов`язання щодо оплати за надані послуги перевезення не виконав, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Еколь Логістікс" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2019 у справі №910/4151/19 скасувати повністю і ухвалити нове рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Еколь Логістікс" на користь Фізичної особи-підприємця Кривошлик Ганни Валентинівни заборгованість за договором про перевезення вантажів №57/41-ТР від 24.02.2014 у розмірі 417 850 грн., без ПДВ.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Апелянт зазначає, що позивач нарахував суму боргу 567 350,00 грн. з порушенням умов пункту 3.2 договору, оскільки вказаний борг ґрунтується на підставі заявок на автомобільні перевезення вантажів та власних рахунках-фактурах, які згідно з умовами договору не є законною підставою для оплати послуг за перевезенні вантажі.

Скаржник стверджує, що підставою для проведення розрахунків за договором є підписаний між сторонами акт наданих послуг та оригінал товарно-транспортної накладної з підписами вантажовідправника та вантажоодержувача. Апелянт наголошує, що загальна сума виплат по актах наданих послуг, що погоджені та підписані між сторонами договору, складає 417 850 грн.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

В свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, позивач у своєму відзиві, наданому до суду 20.09.2019, зазначає, що рішення суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає і рішення слід залишити без змін. Крім того, позивач вказує, що, оскільки відповідач не надавав позивачу письмових заперечень проти підписання актів наданих послуг у визначений строк, то акти наданих послуг вважаються підписаними, а послуги прийнятими відповідачем без заперечень.

Позивач також зазначає, що по кожному перевезенню у сторін наявні товаро-транспортні документи, які підтверджують належне надання послуг позивачем.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.09.2019 справу № 910/4151/19 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Ткаченко Б.О., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.09.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Еколь Логістікс" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2019 у справі № 910/4151/19 та призначено справу до розгляду на 07.10.2019.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.10.2019, у зв`язку з перебуванням судді Ткаченко Б.О. у відпустці, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Коротун О.М., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.10.2019 прийнято справу №910/4151/19 до провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Еколь Логістікс" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2019 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Коротун О.М., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.10.2019 відкладено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Еколь Логістікс" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2019 у справі № 910/4151/19 на 04.11.2019.

Явка представників сторін

Представник відповідача у судове засідання, призначене на 04.11.2019, не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням, наявним у матеріалах справи.

Враховуючи положення частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка представника відповідача обов`язковою в судове засідання не визнавалась, та враховуючи відсутність заперечень представника позивача про розгляд справи у його відсутність, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у відсутність зазначеного представника за наявними у справі матеріалами.

Позиції учасників справи

Представник позивача у судовому засіданні апеляційної інстанції 04.11.2019 заперечував проти доводів апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

24.02.2014 між Фізичною особою-підприємцем Кривошлик Ганною Валентинівною (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Еколь Логістікс" (замовник) укладений договір перевезення вантажів № 57/14-ТР (далі - договір перевезення) (т. 1; а.с. 55-58).

Відповідно до пункту 1.1 договору перевезення виконавець зобов`язується надавати замовнику послуги з перевезення вантажів до пункту призначення, у тому числі із залученням до виконання перевезень третіх осіб (перевізників), та видачі їх особі, яка має право на одержання вантажів, оформлення відповідної документації, а також надавати інші послуги, повязані з перевезенням вантажів відповідно до замовлення, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги.

Згідно з пунктом 3.1 договору перевезення вартість послуг визначається в замовленні та у подальшому зазначається в актах наданих послуг.

Пунктом 3.2 договору перевезення передбачено, що підставою для проведення розрахунків по даному договору є підписаний сторонами акт наданих послуг та оригінал товарно-транспортної накладної (CRM) з підписами вантажовідправника та вантажоодержувача. Замовник зобов`язаний підписати акт наданих послуг протягом 5 банківських днів з моменту його пред`явлення виконавцем, або у такий термін повідомити виконавця про свої заперечення. Замовник зобов`язаний сплатити вартість наданих послуг протягом 10 банківських днів з моменту підписання акту наданих послуг.

Замовник здійснює оплату за договором після надання виконавцем належним чином оформлених податкових накладних. Невиконання виконавцем вимог цього пункту є підставою для замовника зупинити виконання обов`язку по здійсненню оплати за договором, і це не буде порушенням своїх зобов`язань (пункт 3.4 договору перевезення).

У пункті 8.5 договору перевезення визначено, що виконавець є платником єдиного податку та не є платником ПДВ, а тому положення п. 3.4 до позивача не застосовуються.

За несвоєчасну оплату послуг замовник сплачує пеню у розмірі, що дорівнює розміру подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від суми боргу за кожний день прострочення платежу (пункт 5.2 договору перевезення).

Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє протягом 1 календарного року. Якщо по закінченні строку дії даного договору жодна із сторін не заявить про своє бажання розірвати даний договір, він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах (пункт 7.1 договору перевезення).

Спір у справі виник у зв`язку з порушенням відповідачем своїх зобов`язань за договором перевезення вантажів № 57/14-ТР від 24.02.2014 у частині своєчасної сплати вартості послуг перевезення.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до статті 509 Цивільного кодексу України та статті 173 Господарського кодексу України в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Так, договір, укладений між Фізичною особою-підприємцем Кривошлик Ганною Валентинівною та Товариством з обмеженою відповідальністю "Еколь Логістікс", за своєю правовою природою відноситься до договорів перевезення.

Статтею 908 Цивільного кодексу України передбачено, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу (стаття 909 Цивільного кодексу України).

Частинами 1-3 статті 307 Господарського кодексу України встановлено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень. Вантажовідправник і перевізник у разі необхідності здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, за яким перевізник зобов`язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник - подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі.

За приписами статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Пунктом 3.2 договору перевезення передбачено, що підставою для проведення розрахунків по даному договору є підписаний сторонами акт наданих послуг та оригінал товарно-транспортної накладної (CRM) з підписами вантажовідправника та вантажоодержувача. Замовник зобов`язаний підписати акт наданих послуг протягом 5 банківських днів з моменту його пред`явлення виконавцем, або у такий термін повідомити виконавця про свої заперечення. Замовник зобов`язаний сплатити вартість наданих послуг протягом 10 банківських днів з моменту підписання акту наданих послуг.

Задовольняючи позовні вимоги стосовно основної суму боргу за транспортні послуги з перевезення вантажу автомобільним транспортом у розмірі 567 350,00 грн., суд першої інстанції вказав, що основна сума боргу підтверджується актами наданих послуг, рахунками на оплату, товарно-транспортними накладними за період з 19.10.2017 по 24.07.2018.

Проте, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо доведеності основної суми боргу у розмірі 567 350,00 грн., з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору позивач здійснив перевезення, а відповідач прийняв та підписав акти здачі-приймання робіт (надання послуг) без зауважень на загальну суму 417 850,00 грн. Вказаний борг відповідачем не заперечується. Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Апеллянт в апеляційній скарзі заперечує проти заборгованості у розмірі 149 500,00 грн. та зазначає, що надані позивачем послуги перевезення на вказану суму є непідтвердженими належними доказами, оскільки акти наданих послуг на цю суму не були підписані відповідачем.

Відповідно до частини 3 статті 909 Цивільного кодексу України та розділу 1, пункту 11.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997, товарно-транспортна накладна є єдиним для усіх учасників процесу юридичним документом, призначеним для списання товарно-матеріальних цінностей та обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Так, апеляційний господарський суд встановив, що у матеріалах справи наявні заявки на автомобільні перевезення вантажів на загальну суму 121 000,00 грн., виконання яких підтверджується товарно-транспортними накладними, оскільки на останніх містяться підписи уповноваженої особи та печатка відповідача у графі "прийняв-отримав" товар. Отже, вказане свідчить про факт розвантаження/отримання замовником вантажу та належне надання позивачем послуг з перевезення товару на суму 121 000,00 грн.

Крім того, у матеріалах справи наявні акти здачі-приймання робіт підписані одноособово позивачем. Скаржник в апеляційній скарзі вказав, що акти наданих послуг не підписані відповідачем, оскільки були неналежно надані послуги перевезення. Проте, суд апеляційної інстанції відхиляє вказані доводи скаржника, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 3.2 договору замовник послуг зобов`язаний підписати акти наданих послуг протягом 5 банківських днів з моменту пред`явлення такого акту виконавцем, або у такий самий термін повідомити виконавця про свої заперечення.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів встановила, що відповідач заперечень до цих актів не надав, отже акти наданих послуг є погодженими з боку відповідача, а послуги перевезення - наданими.

Відтак, у відповідача виник обов`язок з оплати наданих послуг перевезення на суму 121 000,00 грн., виконання яких підтверджується належним чином оформленими товарно-транспортними накладними та актами здачі-приймання робіт щодо яких відповідачем не надано заперечень.

Також, суд апеляційної інстанції встановив, що в матеріалах справи наявні заявки на автомобільні перевезення вантажів на загальну суму 28 500,00 грн.: №000174223 від 19.10.2017 на суму 13 000 грн.; №000001158 від 22.12.2017 на суму 1 000 грн.; №000001177 від 23.01.2018 на суму 500 грн.; №000184550 від 01.02.2018 на суму 13 000 грн.; №000197808 від 27.06.2018 на суму 1 000 грн., виконання яких не підтверджено товарно-транспортними накладними та належним чином оформленими актами.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 28 500,00 грн. є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Отже, рішення в цій частині підлягає зміні.

Стосовно тверджень відповідача, що послуги позивача з перевезення не підлягають оплаті, оскільки під час їх надання ФОП Кривошлик Г.В. був втрачений вантаж на суму 27 491 765,00 грн., у зв`язку з чим, ТОВ "Еколь Логістікс" понесло збитки, які позивачем не відшкодовані, суд першої інстанції вказав наступне.

Згідно з пунктом 4.2 договору перевезення виконавець несе повну матеріальну відповідальність за збереження переданого йому вантажу з моменту його прийняття до моменту передачі уповноваженій особі вантажоодержувача. За втрату (недостачу) вантажу виконавець несе відповідальність у розмірі вартості втраченого (розміру недостачі) вантажу, які були пред`явлені замовнику вантажоодержувачем. При цьому доказом вини виконавця є акт, складений та підписаний представниками вантажоодержувача і виконавця, в якому відображено факт втрати (недостачі) або пошкодження вантажу (п. 4.3 договору).

Однак, у матеріалах справи відсутній акт, складений та підписаний представниками вантажоодержувача та ФОП Кривошлик Г .В., а також інші докази, які б свідчили про втрату вантажу ТОВ "Еколь Логістікс" на суму 27 491 765,00 грн. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження вини позивача у вказаній втраті.

Отже, з огляду на вказане вище, місцевий господарський суд правомірно відхилив твердження відповідача, що послуги позивача з перевезення не підлягають оплаті у зв`язку з втратою вантажа.

Згідно з частиною 1 статті 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що в порушення вимог пункту 3.2 договору та статті 610 Цивільного кодексу України, свої зобов`язання по сплаті отриманих послуг перевезення у повному обсязі відповідач не виконав, у результаті чого виникла заборгованість, яка становить 538 850,00 гривень (417 850,00 грн. + 121 000,00 грн. =538 850,00 грн.).

З огляду на вищевказане, колегія суддів зазначає, що позовна вимога про стягення з відповідача основного боргу в розмірі 567 350,00 грн. підлягає задоволенню частково, а саме у розмірі 538 850,00 грн., отже, рішення в цій частині підлягає зміні.

У позовній заяві позивач також просив суд стягнути з відповідача 99 817,66 грн. - пені. З приводу цієї частини позовних вимог колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання.

В силу статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з частиною 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (частина 2 статті 551 Цивільного кодексу України).

Приписами статтей 1 та 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін (п. 2.5 Постанови Пленуму від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Так, у пункті 5.2 договору перевезення сторони домовились, що за несвоєчасну оплату послуг замовник сплачує пеню у розмірі, що дорівнює розміру подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від суми боргу за кожний день прострочення платежу.

Апеляційний господарський суд, здійснивши власний розрахунок пені, з урахуванням відрахування назадоволеної суми позовних вимог, вказує, що з відповідача підлягає стягненню пеня у розмірі 71 727,81 грн., тобто у менших сумах, ніж вказав суд першої інстанції. Тому, рішення в частині стягнення пені підлягає зміні.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь 13 751,68 грн. - 3 % річних та 55 962,32 грн. - інфляційних втрат.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Здійснивши розрахунок інфляційних втрат, за допомогою програми "Ліга:Закон", колегія суддів приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню інфляційні втрати у сумі 52 855,32 грн. та 3 % річних у сумі 12 732,13 грн., тобто у менших сумах, ніж вказав суд першої інстанції (з урахуванням відрахування назадоволеної суми позовних вимог). Отже, рішення в частині стягнення інфляційних втрат та 3 % річних також підлягає зміні.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2019 у справі № 910/4151/19 підлягає зміні з урахуванням встановлених обставин, викладених у цій постанові.

Більш того, позивач просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 63 500, 00 грн.

У відповідності до частин 1-4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В якості доказів здійснення витрат на послуги адвоката позивачем долучено до матеріалів справи договір про надання правової допомоги № 01/04/18 від 01.04.2018, укладений між Адвокатським об`єднанням "Фідея" та ФОП Кривошлик Г.В.; додаткову угоду № 1 від 25.03.2019 до договору про надання правової допомоги, відповідно до якої сторони погодили, що загальна сума послуг правничої допомоги становить 63 500,00 грн.; докази сплати правничої допомоги позивачем на суму 63 500,00 грн. (платіжне доручення № 8985 від 09.04.2019); копію ордеру на представництво інтересів позивача в суді адвокатом Задворною Н.М. (серія КВ № 779959 від 28.03.2019).

У той же час, суд першої інстанції встановив, що позивачем не деталізовано надані адвокатом ФОП Кривошлик Г.В. послуги правничої допомоги на суму 63 500,00 грн., зокрема, не конкретизовано, які саме послуги надавались адвокатом, не вказаний час, витрачений адвокатом на надання відповідних послуг, обсяг таких послуг та виконаних робіт. Додаткова угода № 1 до договору про надання правової допомоги такої інформації також не містить, а пунктами 1, 2 додаткової угоди № 1 сторони погодили лише загальну суму послуг з урахуванням здійснених заходів досудового врегулювання та до закінчення судового процесу, у тому числі і якщо такі послуги будуть надаватись адвокатом у майбутньому, що не дає змоги встановити об`єм та час наданої правової допомоги.

Крім того, при визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), критерію розумності розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" також зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що у даному випадку справа не є складною, не містить двозначних доказів чи обставин, які б потребували додаткового їх вивчення, розгляд спору здійснювався без участі представника відповідача, а підготовка позову не зайняла великого обсягу правових знань та часу.

З урахуванням викладеного, виходячи з принципу розумності та доведеності суми винагороди за адвокатські послуги, суд першої інстанції правомірно зменшив розмір судових витрат ФОП Кривошлик Г.В. на професійну правничу допомогу з 63 500,00 грн. до 20 000,00 грн. та вказав, що вказана сума підлягає розподілу пропорційно розміру задоволених позовних вимог на відповідача.

Таким чином, апеляційний господарський суд, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, здійснив перерахунок витрат на професійну правничу допомогу ФОП Кривошлик Г.В. та дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню у сумі 18 340 грн.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що і було зроблено скаржником.

За змістом пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право повністю або частково скасувати судове рішення.

Відповідно до статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Еколь Логістікс" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2019 у справі № 910/4151/19 підлягає задоволенню частково. Рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2019 у справі № 910/4151/19 слід змінити.

Відповідно до пункту 3 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у разі часткового задоволення позову покладаються - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене вище та керуючись статтями 129, 240, 269, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Еколь Логістікс" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2019 у справі № 910/4151/19 задовольнити частково.

Змінити другу частину резолютивної частини рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2019 у справі № 910/4151/19, виклавши її у наступній редакції.

«Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Еколь Логістікс" (03115, м. Київ, вул. Краснова, буд. 27, ідентифікаційний код 31280577) на користь Фізичної особи-підприємця Кривошлик Ганни Валентинівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) заборгованість у сумі 538 850 (п`ятсот тридцять вісім тисяч вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп., пеню у сумі 71 727, (сімдесят одна тисяча сімсот двадцять сім) грн. 81 коп., інфляційне збільшення боргу у сумі 52 855 (п`ятдесят дві тисячі вісімсот п`ятдесят п`ять) грн. 32 коп., 3 % річних у сумі 12 732 (дванадцять тисяч сімсот тридцять два) грн. 13 коп., судовий збір у сумі 10 135 (десять тисяч сто тридцять п`ять) грн. 80 коп., витрати на професійну правничу допомогу у сумі 18 340 (вісімнадцять тисяч триста сорок) грн. 00 коп.»

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Кривошлик Ганни Валентинівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Еколь Логістікс" (03115, м. Київ, вул. Краснова, буд. 27, ідентифікаційний код 31280577) витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги у розмірі 1 483 (одна тисяча чотириста вісімсот три) грн. 01 коп.

Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва.

Матеріали справи №910/4151/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до статей 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 05.11.2019.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді О.М. Коротун

В.В. Сулім