ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" листопада 2019 р.м. ХарківСправа № 922/2841/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жигалкіна І.П.

при секретарі судового засідання Куліковій А.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Харківської міської ради, м. Харків
до Фізичної особи - підприємця Татарчук Юлії Сергіївни, м. Дніпро
про стягнення 236 667,99 грн.
без участі представників

ВСТАНОВИВ:

Харківська міська рада (надалі - Позивач) 02 вересня 2019 року звернулось до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з Фізичної особи - підприємця Татарчук Юлії Сергіївни (надалі - Відповідач) безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати в сумі 236 667,99 грн., а також суми судового збору у розмірі 4 143,32 грн., з урахуванням зменшених позовних вимог.

Свої вимоги, Позивач, обґрунтовує тим, що Фізична особа - підприємець Татарчук Юлія Сергіївна у період з 01.01.2017 по 31.03.2018 не сплачувала за користування земельною ділянкою по просп . Перемоги, 46-А у м. Харкові плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберегла за рахунок Харківської міської ради, як власника земельної ділянки за вказаною адресою, майно - грошові кошти у розмірі орендної плати.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06 вересня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 922/2841/19 без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини першої пункту 3 статті 12 ГПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Для цілей цього Кодексу визначено поняття малозначних справ, а саме - це справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними.

Частиною 1 статті 247 ГПК України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 1 статті 250 ГПК України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 5 статті 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Вказана ухвала суду Позивачем була отримана 10.09.2019, про що свідчить поштове повідомлення, яке повернулось до суду.

Також сторони були повідомлені про можливість надання додаткових письмових доказів, висновків експертів, клопотання, заяви та пояснення до суду у строк до 23.09.2019.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа №922/2841/19 розглядається судом за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалами господарського суду Харківської області від 30.10.2019 прийнято заяву Харківської міської ради про зменшення розміру позовних вимог. Зазначено, що справу № 922/2841/19 в подальшому розглядати з урахуванням наданих зменшень позовних вимог. Повернуто Харківській міській раді з державного бюджету частину суми судового збору у розмірі 593,30 грн.

Згідно ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 1 статті 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно частини 2 статті 252 ГПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно статті 114 ГПК України, суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій для розгляду справи та про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті.

Перевіривши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, суд встановив наступне.

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 31.07.2019 № 175852278 право власності на нежитлові приміщення підвалу №№ 11, 15-24, 1-го поверху № 4-6, 8-22, І в літ. «А-15» загальною площею 1 174,9 кв. м., яка знаходиться за адресою: м. Харків, просп. Перемоги, 46-А , з 23.01.2004 зареєстроване за Фізичною особою - підприємцем Татарчук Юлією Сергіївною на підставі свідоцтва про право власності від 22.01.2004 б/н.

Рішенням сесії Харківської міської ради № 54/04 від 28.04.2004 СПД-ФО Татарчук Юлії Сергіївні надано в оренду земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: м. Харків, просп. Перемоги, 46-А , загальною площею 0,3000 га для експлуатації та обслуговування приміщень торгівельного призначення (магазин непродовольчих товарів) строком до 01.04.2054.

Між Харківською міською радою та СПД-ФО Татарчук Юлією Сергіївною укладено договір оренди землі від 13.07.2004 № 63114/04.

На підставі Угоди про розірвання договору оренди землі від 19.09.2016 б/н інше речове право припинено 27.09.2016.

Рішенням сесії Харківської міської ради № 740/17 від 20.09.2017 Фізичній особі - підприємцю Татарчук Юлії Сергіївні надано в оренду земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: м. Харків, просп. Перемоги, 46-А , загальною площею 0,0934 га для експлуатації та обслуговування приміщень торгівельного призначення (магазин непродовольчих товарів) строком до 01.10.2022.

Між Харківською міською радою та Фізичною особою - підприємцем Татарчук Юлією Сергіївною укладено договір оренди землі від 27.04.2018 № 25979433.

Як свідчить витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-019 від 06.08.2019 земельна ділянка, яка знаходиться за адресою: м. Харків, просп. Перемоги, 46-А , з кадастровим номером :13:039:0028 зареєстрована як об`єкт цивільних прав 20.12.2016.

Відповідно до листа Департаменту земельних відносин Харківської міської ради № 4777/0/225-17 від 26.07.2017 речові права Відповідача на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: м. Харків, просп. Перемоги, 46-А , не зареєстровані.

Разом з тим, відповідно до листа наданого Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради № 6633 від 18.07.2017 право власності на нежитлові приміщення підвалу № 11, 15-24, 1-го поверху № 4-6, 8-22, І в літ. «А-15» загальною площею 1 174,9 кв.м. по проспекту Перемоги, 46-А у місті Харкові станом на 31.12.2012 проведена Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради за Фізичною особою - підприємцем Татарчук Юлією Сергіївною на підставі свідоцтва про право власності від 22.01.2004, виданого Дзержинською районною радою міста Харкова. Категорія (призначення) вищезазначених приміщень згідно матеріалів інвентаризаційної справи - громадська.

Позивач зазначає, що земельна ділянка площею 0,0934 га з кадастровим номером :13:039:0028, яка знаходиться за адресою: м. Харків, просп. Перемоги, 46-А , перебуває у власності територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради.

Як вбачається з листа ГУ ДФС у Харківській області № 6758/9/20-40-13-10-37 від 07.08.2017 Фізична особа - підприємець Татарчук Юлія Сергіївна є платником земельного податку за земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: м. Харків, просп. Перемоги, 46-А . За 2017 рік Фізичній особі - підприємцю Татарчук Юлії Сергіївні за зазначену земельну ділянку нараховано земельний податок у розмірі 341 278,27 грн. Сплата Фізичною особою - підприємцем Татарчук Юлією Сергіївною земельного податку за 2017 рік відсутня.

Харківською міською радою на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: м. Харків, просп. Перемоги, 46-А (кадастровий номер :13:039:0028) від 20.06.2019 № 1028/0/45-19, виданого Відділом у місті Харкові ГУ Держгеокадастру у Харківській області, було здійснено розрахунок розміру безпідставно збережених Відповідачем коштів у розмірі орендної плати за період з 01.01.2017 по 31.03.2018 який складає 276 221,21 грн.

З листа ГУ ДПС у Харківській області №381/9/20-40-33-01-07 від 11.09.2019 вбачається, що Фізична особа - підприємець Татарчук Юлія Сергіївна за земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: м. Харків, просп. Перемоги, 46-А , за 2018 рік сплатила земельний податок у розмірі 39 553,22 грн.

Харківською міською радою на підставі листа ГУ ДПС у Харківській області №381/9/20-40-33-01-07 від 11.09.2019 було здійснено перерахунок розміру безпідставно збережених Відповідачем коштів у розмірі орендної плати за період з 01.01.2017 по 31.03.2018 який складає 236 667,99 грн.

Надаючи правову кваліфікацію обставинам справи суд зазначає, що правовий механізм переходу прав на землю, пов`язаний із переходом права на будинок, будівлю або споруду, визначено у статті 120 Земельного кодексу України.

Виходячи зі змісту зазначеної статті, норма щодо переходу права на земельну ділянку у разі переходу права на будинок, будівлю і споруду може бути застосована у випадках, якщо земельна ділянка перебуває у власності або у користуванні колишнього власника будівлі.

Згідно із положення ст. 120 Земельного кодексу України, виникнення права власності на об`єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності чи укладення (продовження, поновлення) договору оренди земельної ділянки.

Водночас за змістом статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Судом встановлено, що Відповідач володів нежитловою будівлею, розташованою на земельній ділянці, яка знаходиться за адресою: м. Харків, просп. Перемоги, 46-А . Проте, відповідне право користування щодо вказаної земельної ділянки у період з 01.01.2017 по 31.03.2018 за Відповідачем зареєстровано не було.

Згідно з ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

У зобов`язанні з безпідставного набуття, збереження майна підлягають доведенню: а) факт набуття або збереження майна за рахунок іншої особи, б) відсутність для цього підстав, встановлених договором, законом або іншими правовими актами, в) вартість безпідставного збагачення.

Тягар доказування відсутності підстав для збереження майна лежить на власнику майна. При цьому, під набуттям майна в даних правовідносинах слід розуміти збільшення вартості власного майна набувача; приєднання до нього нових цінностей, внаслідок чого потерпілий несе додаткові витрати або втрачає належне йому майно, тобто збереження майна однією особою відбувається за рахунок іншої.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Частиною 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" визначено, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Таким чином, Відповідач (набувач), не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, збільшує вартість власного майна, а позивач (потерпілий) втрачає належне йому майно (кошти від орендної плати), тобто відбувається факт безпідставного збереження саме орендної плати відповідачем за рахунок позивача.

Згідно з ч. 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Отже, обов`язок сплатити суму безпідставного збагачення виникає в силу самого факту такого збагачення і не залежить від того чи стало воно результатом поведінки набувача чи потерпілого або третіх осіб, або сталось поза волею останніх. При цьому має значення лише сам об`єктивний результат: наявність безпідставного збагачення.

Відповідно до ст. 1214 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Статтею 14 Податкового кодексу України визначено, що плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідач не був власником та постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не був суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата (ст. 14.1.72 Податкового кодексу України).

Податковим кодексом України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (ст.14.1.125, 14.1.136, 288.5 Податкового кодексу України).

Як вже зазначалося судом, Відповідач правомірно володів лише нежитловою будівлею, розташованою на спірній земельній ділянці. Разом з тим, жодних дій щодо оформлення вказаної земельної ділянки Відповідач так і не здійснив, а отже, приймаючи до уваги, що у період з 01.01.2017 по 31.03.2018 Відповідач користується спірною земельною ділянкою без достатньої правової підстави, відповідно до положень статей 1212-1214 ЦК України, останній повинен відшкодувати Позивачу всі доходи, які він одержав або міг одержати від цього майна.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Перевіривши розрахунки Харківської міської ради, суд приходить до висновку, що вони є вірними та здійснені на підставі Земельного кодексу України; Податкового кодексу України; Порядку впровадження нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 25.09.2013 №1269/13; Положення про порядок визначення розміру орендної плати, плати за суперфіцій, земельний сервітут при наданні земельних ділянок у платне користування в місті Харкові, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 27.02.2008 №41/08; Рішення Харківської міської ради від 03.07.2013 №1209/13 «Про затвердження «Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013».

Суд приходить до висновку, що обов`язок Відповідача сплатити суму безпідставно отриманого доходу виникає в силу самого факту користування спірною земельною ділянкою без достатньої правової підстави та без сплати орендної плати, і не залежить від того чи сталося це внаслідок поведінки набувача, потерпілого чи інших осіб, або сталось поза їх волею.

Враховуючи зазначені обставини, суд вважає позовні вимоги Харківської міської ради щодо стягнення з Фізичної особи - підприємця Татарчук Юлії Сергіївни безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати в сумі 236 667,99 грн. за період з 01.01.2017 по 31.03.2018 законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України, судовий збір, з урахуванням зменшення позовних вимог та повернення позивачу частини сплаченого судового збору з державного бюджету, покладається на відповідача у розміру 3 550,02 грн.

Згідно з частиною 4 статті 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 1212-1214 Цивільного кодексу України, ст. 120,125, 206 Земельного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 73, 74, 76-79, 91, 129, 232, 233, 236 - 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Татарчук Юлії Сергіївни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) на користь Харківської міської ради (м-н Конституції, 7, м. Харків, 61003, ; за реквізитами: код платежу: 24062200, рахунок: 0002; МФО: 899998; ; банк: Казначейство України (ЕАП); одержувач: УДКСУ у м. Харкові Харківської області) безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 236 667,99 грн. та судовий збір у сумі 3 550,02 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено "01" листопада 2019 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.

Суддя І.П. Жигалкін