ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" жовтня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/2483/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Харківської місцевої прокуратури №2, м. Харків в інтересах держави, в особі Харківської міської ради, м. Харків
до ФОП Стеценко Людмили Євменівни, м. Харків
про стягнення безпідставно збережених коштів
за участю представників:

прокуратури - Чирик В.Г.

позивача - Судаков Д.О.

відповідача - Чаплинський О.В.

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2019 року до господарського суду Харківської області звернулась Харківська місцева прокуратура № 2 в інтересах держави в особі Харківської міської ради до Фізичної особи-підприємця Стеценко Людмили Євменівни (код НОМЕР_1 ) з позовом про стягнення з відповідача на користь Харківської міської ради (61003, м. Харків, майдан Конституції, 7, , р/р НОМЕР_2 в УДК у Харківській області м. Харкова, МФО 851011, код оплати , одержувач ВДК у м. Харкові) безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 468701,48 грн. Судовий збір за подання даної позовної заяви прокурор просив стягнути з відповідача за такими реквізитами: прокуратура Харківської області, код 02910108, банк отримувач: Державна казначейська служба України, м. Київ, код 820172, рахунок 7171, код класифікації видатків бюджету - 2800.

В обґрунтування заявлених позовних вимог прокурор вказував, що відповідач без укладення договору оренди використовує земельну ділянку площею 661 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , на якій знаходяться нежитлові приміщення відповідача. Зазначене, за твердженням прокурора, є підставою для стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за вказану земельну ділянку за період з 01.06.2016 р. по 31.05.2019 р.

Ухвалою суду від 07.08.2019 р. було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання по справі призначено на 27.08.2019 р. о 10:00, встановлено сторонам строк на подання заяв по суті справи.

27.08.2019 р. представником відповідача було подано відзив на позовну заяву (вх. 20355), в якому відповідач проти позову заперечує у повному обсязі. Відповідач стверджує, що у органів прокуратури відсутні повноваження для звернення до суду з позовом в інтересах Харківської міської ради, оскільки, як вважає відповідач, прокурором не обґрунтовано наявність підстав для представництва інтересів держави органами прокуратури, а прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень. Також, відповідачем було викладено заперечення щодо площі використовуваної земельної ділянки, розрахунків розміру безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати та можливості стягнення таких коштів з огляду на ту обставину, що земельна ділянка не сформована як об`єкт цивільних прав.

02.09.2019 р. за вх. 20894 прокуратурою було надано відповідь на відзив, в яких викладено додаткові пояснення відносно наявності у прокуратури повноважень для звернення до суду з позовом в інтересах Харківської міської ради та щодо правових підстав для стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати. Окрім того, прокуратура стверджує, що для врегулювання судом кондикційних правовідносин між позивачем та відповідачем не потрібен факт наявності сформованої земельної ділянки, як об`єкту цивільних прав, а потрібно встановити фактичну площу земельної ділянки, яку використовує набувач майна та розмір безпідставно збережених коштів.

Відповідь на відзив було надано і Харківською міською радою (вх. 21276 від 06.09.2019 р.). Позивачем викладено пояснення щодо відсутності між сторонами укладеного договору оренди, відсутності необхідності факту сформованості земельної ділянки, як об`єкту цивільних прав, обґрунтування визначеного розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки і розрахунку суми орендної плати за користування земельною ділянкою та щодо можливості переходу до відповідача права власності на земельну ділянку від попереднього землевласника.

10.09.2019 р. відповідачем було надано до суду письмові заперечення (вх. 21482) на відповідь на відзив прокуратури та позивача, в яких наголошується на відсутності у органів прокуратури повноваження для звернення до суду з позовом в інтересах Харківської міської ради, відсутності правових підстав для стягнення з ФОП Стеценко Л.Є. безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати, а також, відповідачем було зазначено про необґрунтованість застосування позивачем коефіцієнтів при обрахунку суми безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати, на підтвердження чого відповідачем надано експертний висновок ДП «Український Державний головний науково-дослідний і виробничий інститут інженерно-технічних і екологічних вишукувань» (вих. №23 від 09.09.2019 р.) щодо наявності складних інженерно-геологічних умов земельної ділянки за адресою: м.Харків, пров. Сімферопольський, 6, літ «З-1».

27.09.2019 р. за вх. 23207 від представника відповідача надійшли доповнення до відзиву на позовну заяву та заперечень, в якому відповідач зазначає, що земельна ділянка під нежитловою будівлею літ. «З-1» не сформована як об`єкт цивільних прав, кадастровий номер їй не присвоєний, тому нормативна грошова оцінка такої земельної ділянки не проводилася, а у Департаменту територіального контролю Харківської міської ради відсутні повноваження для проведення нормативної грошової оцінки тієї чи іншої земельної ділянки. Відповідач висловив незгоду відносно здійснених позивачем розрахунків та підстав для їх здійснення.

03.10.2019 р. від позивача надійшли письмові пояснення (вх.23680) щодо розрахунку безпідставно збережених відповідачем грошових коштів у розмірі орендної плати.

Також, від Харківської міської ради надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог (вх. 23694 від 03.10.2019 р.), в якій позивач просив суд читати п. 2 прохальної частини позовної заяви у такій редакції: «Стягнути з фізичної особи-підприємця Стеценко Людмили Євменівни ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Харківської міської ради (м-н. Конституції, 7, м. Харків, 61003, ; за реквізитами: код платежу: 24062200, рахунок: 0002; МФО 899998; ; банк: Казначейство України (ЕАП); одержувач: УДКСУ у м. Харкові Харківської області) безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 342151,98 грн.». До заяви про зменшення розміру позовних вимог позивачем було додано нові розрахунки розміру безпідставно збережених коштів з урахуванням наданого відповідачем висновку ДП «Український Державний головний науково-дослідний і виробничий інститут інженерно-технічних і екологічних вишукувань» (вих. №23 від 09.09.2019 р.) щодо наявності складних інженерно-геологічних умов земельної ділянки.

Ухвалою від 03.10.2019 р. було прийнято до розгляду заяву Харківської міської ради про зменшення позовних вимог у справі №922/2483/19, продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання.

11.10.2019 р. від представника відповідача надійшли заперечення (вх. 24410) на відповідь на відзив Харківської міської ради.

21.10.2019 р. представником відповідача було надано письмові пояснення (вх. 25059), в яких викладено додаткові заперечення, зокрема відносно порядку проведення нормативної грошової оцінки земельної ділянки, визначеної площі земельної ділянки та застосовування базової ставки орендної плати (8%).

Від заступника керівника Харківської місцевої прокуратури №2 надійшла заява про зменшення позовних вимог (вх.25234 від 21.10.2019 р.), в якій прокурор також просив суд замінити п. 2 прохальної частини позову наступною позовною заявою: «Стягнути з фізичної особи-підприємця Стеценко Людмили Євменівни (код НОМЕР_1 ) на користь Харківської міської ради (61003, м.Харків, м-н Конституції, 7, , р/р №0002 в УДК у Харківській обл. м.Харкова, МФО 851011, код оплати , одержувач ВДК у м.Харкові) безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 342151,98 грн.».

З урахуванням заяви про зменшення позовних вимог (вх. 23694 від 03.10.2019 р.) прокурор та позивач просили суд стягнути з фізичної особи-підприємця Стеценко Людмили Євменівни ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Харківської міської ради (м-н. Конституції, 7, м. Харків, 61003, ; за реквізитами: код платежу: 24062200, рахунок: 0002; МФО 899998; ; банк: Казначейство України (ЕАП); одержувач: УДКСУ у м. Харкові Харківської області) безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 342151,98 грн.

21.10.2019 р. від представника відповідача надійшло клопотання (вх.25141) про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю явки представника відповідача з причин знаходження у відряджені.

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 22.10.2019 р., було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 30.10.2019 р. о 09:00.

У судовому засіданні 30.10.2019 р. прокурор та позивач підтримали заявлені позовні вимоги, просили суд позов задовольнити та стягнути з відповідача безпідставно одержані кошти.

Присутній у судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, просив суд відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у заявах по суті справи.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази та викладені доводи, судом встановлено наступне.

Харківською місцевою прокуратурою №2 було проведено вивчення правомірності використання земельних ділянок, розташованих на території Новобаварського району м. Харкова, за результатами якої встановлено, що на земельну ділянку по АДРЕСА_1 . Харкові відсутні документи, що посвідчують право власності або користування.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, нежитлові приміщення 1-го поверху №1, 2 загальною площею 53,8 кв.м та нежитлові приміщення 1-го поверху №3-:-7 загальною площею 70,9 кв.м в нежитловій будівлі літ. «3-1» за адресою: м.Харків, пров. Сімферопольський, 6 зареєстровані на праві власності за Стеценко Людмилою Євменівною на підставі договорів купівлі-продажу від 13.09.2013 №2428 і №2423, відповідно. Стеценко Л.Є. зареєстрована як фізична особа - підприємець, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до акту огляду земельної ділянки Харківської міської ради від 15.09.2017 р., на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,0275 га, яка використовується для обслуговування та експлуатації зазначеного нерухомого майна, відсутні документи, що посвідчують право власності (користування), що підтверджується інформацією Відділу у м.Харкові Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 27.06.2019 р. №1573/116-19.

За твердженням прокурора, Стеценко Л.Є. , набувши право власності на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці комунальної форми власності, належним чином не оформила правовідносин щодо користування земельною ділянкою.

Відповідач не є ані власником, ані постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата (ст. 14.1.72 ПК України). Таким чином, із часу виникнення права власності на нерухоме майно у Відповідача виник й обов`язок сплачувати грошові кошти за використання земельною ділянкою у встановленому законодавством розмірі.

Прокурор зазначав, що відповідач правомірно володіє лише нежитловими приміщеннями, які знаходяться на спірній земельній ділянці, а з моменту виникнення права власності на вказане нерухоме майно у відповідача виник обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, яка знаходиться під нерухомим майном.

Згідно відповіді Головного управління ДФС у Харківській області від 27.06.2019, Стеценко Л.Є. на обліку як платник земельного податку не зареєстрована, податок не сплачує.

З метою встановлення суми завданих збитків були проведенні відповідні геодезичні дослідження. На підставі визначених за результатами топографічного знімання координат земельної ділянки, оброблених та сформованих в електронному файлі «.shp», та програмних комплексів з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова, розроблених на підставі Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013, затвердженої рішенням Харківської міської ради № 1209/13 від 03.07.2013 та введеної в дію з 01.01.2014, Департаментом територіального контролю Харківської міської ради проведено розрахунок розміру шкоди, нанесеної Стеценко Л.Є. за використання земельної ділянки площею 661 кв. м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яку мав би отримати бюджет у випадку належного оформлення права користування зазначеною земельною ділянкою.

У зв`язку з викладеним, Департаментом територіального контролю Харківської міської ради проведено розрахунок збитків через відсутність у Стеценко Л.Є. укладеного договору оренди земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

Так, відповідно до розрахунків Харківської міської ради (поданих разом із заявою про зменшення позовних вимог, вх. 23694 від 03.10.2019 р.):

- за червень-грудень 2016 року розмір орендної плати в місяць складає 9548,78 грн., що за 7 місяців становить 66841,46 грн.;

- за січень-грудень 2017 року розмір орендної плати в місяць складає 8097,37 грн., що за рік становить 97168,43 грн.;

- за січень-липень 2018 року розмір орендної плати в місяць складає 8097,37 грн., що за 7 місяців становить 56681,59 грн.;

- за серпень 2018 - травень 2019 року розмір орендної плати в місяць складає 12146,05 грн., що в цілому за вказаний період становить 121460,50 грн.

Всього за період з 01.06.2016 по 31.05.2019 позивачем нараховано 342151,98 грн. безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати.

Прокурор вказував, що саме цю суму не отримав позивач, але міг би отримати в разі укладення між ним і відповідачем договору оренди. Відповідач у період з 01.06.2016 по 31.05.2019 не сплачував за користування земельною ділянкою плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі.

Згідно зі ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до ч. 1 ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Таким чином, прокурор зазначав, що відповідач зберігає кошти, не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, тим самим збільшує вартість власного майна, а Харківська міська рада втрачає належне їй майно (кошти від орендної плати), тобто відбувається факт безпідставного збереження саме коштів у розмірі орендної плати відповідачем за рахунок позивача. Предметом даного позову є стягнення грошових коштів, належних до сплати за користування земельною ділянкою за звичайних умов (в разі оформлення договірних відносин відповідачем), втім не сплачених відповідачем, що пов`язується із втратою позивачем як потерпілою особою цього ж майна (грошових коштів). Внаслідок використання Відповідачем вищевказаної земельної ділянки без укладення договору оренди землі, територіальна громада міста Харкова в особі Харківської міської ради позбавлена можливості отримати дохід у такому розмірі від здачі земельної ділянки в оренду, чим порушені охоронювані законом права та інтереси Харківської міської ради, як позивача щодо неодержаних грошових коштів у розмірі орендної плати за землю.

Розмір збережених відповідачем коштів від безпідставно набутого майна, який прокурор та позивач просять стягнути з відповідача, розрахований міською радою виходячи з розміру орендної плати за землю.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач вказував на відсутність правових підстав для стягнення з ФОП Стеценко Л.Є. безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати. Відповідач заперечував проти розміру визначеної позивачем площі використовуваної земельної ділянки, розрахунків розміру безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати та застосовування базової ставки орендної плати - 8%. Відповідачем було зазначено про необґрунтованість застосування позивачем коефіцієнтів при обрахунку суми безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати, на підтвердження чого відповідачем надано експертний висновок ДП «Український Державний головний науково-дослідний і виробничий інститут інженерно-технічних і екологічних вишукувань» (вих. №23 від 09.09.2019 р.) щодо наявності складних інженерно-геологічних умов земельної ділянки за адресою: м.Харків, пров. Сімферопольський, 6, літ «З-1».

Також, відповідачем було викладено заперечення щодо можливості стягнення таких коштів з огляду на ту обставину, що земельна ділянка не сформована як об`єкт цивільних прав. Земельна ділянка під нежитловою будівлею літ. «З-1» не сформована як об`єкт цивільних прав, кадастровий номер їй не присвоєний, тому нормативна грошова оцінка такої земельної ділянки не проводилася, а у Департаменту територіального контролю Харківської міської ради відсутні повноваження для проведення нормативної грошової оцінки тієї чи іншої земельної ділянки, тому відповідач висловив незгоду відносно здійснених позивачем розрахунків та взагалі відносно наявності підстав для їх здійснення.

Окрім того, відповідач стверджував, що у органів прокуратури відсутні повноваження для звернення до суду з позовом в інтересах Харківської міської ради, оскільки, як вважає відповідач, прокурором не обґрунтовано наявність підстав для представництва інтересів держави органами прокуратури, а прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам та оцінюючи доводи і заперечення учасників справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» визначені підстави представництва прокурором інтересів держави в суді, а саме, у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі №1-1/99, державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної економічної інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захист або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор набуває право на реалізацію своїх функцій, визначених законом, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захист або здійснює його неналежно.

Згідно ч. 3-4 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

На виконання зазначених вимог при зверненні до суду з позовом прокурором було обґрунтовано, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначено орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Так, прокурором було викладено наступні обґрунтування.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон) однією з форм місцевого самоврядування є представництво спільних інтересів територіальних громад, сіл селищ, міст через міські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Як визначено ст. 10 Закону міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 16 Закону від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Згідно зі ст. 26, ст. 33 Закону та ст. 12 Земельного кодексу України до компетенції сільських, селищних, міських рад, та їх виконавчих органів належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин, зокрема розпорядження землями територіальних громад, здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охоронною земель, вирішення земельних спорів та інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Частиною 5 ст. 60 цього Закону визначено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності.

Враховуючи вимоги ст. 19 Конституції України, територіальна громада м. Харкова як власник ділянки делегує Харківській міській раді повноваження щодо здійснення права власності від імені громади, в її інтересах, виключно у спосіб та у межах повноважень, передбачених законом. Тобто воля територіальної громади як власника може виражатися лише в таких діях органу місцевого самоврядування, які відповідають вимогам законодавства та інтересам територіальної громади.

Місцеве самоврядування є способом реалізації народом належної йому влади, яка діє на принципах (засадах) державної підтримки та гарантування державою місцевого самоврядування (ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Згідно з положеннями ст. 142 Конституції України державною гарантією місцевого самоврядування є участь держави у формуванні дохідної частини його бюджетів та компенсація у необхідних випадках витрат місцевого самоврядування.

Відповідно до положень ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є, зокрема, доходи місцевих бюджетів. Доходи місцевих бюджетів формуються за рахунок власних, визначених законом, джерел та закріплених у встановленому законом порядку загальнодержавних податків, зборів та інших обов`язкових платежів. Склад доходів місцевих бюджетів визначається Бюджетним кодексом України та законом про Державний бюджет України (ст. 63 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Згідно зі ст. ст. 10, 265 Податкового кодексу України плата за землю є місцевим податком. Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 64 Бюджетного кодексу України вона зараховується до бюджетів місцевого самоврядування, а отже бюджет Харківської міської ради недоотримує кошти, які мав би отримати від передачі земельної ділянки в оренду.

Місцеві бюджети мають бути достатніми для забезпечення виконання органами місцевого самоврядування наданих їм законом повноважень на забезпечення населення послугами не нижче рівня мінімальних соціальних потреб. Повноваження на здійснення витрат місцевого бюджету мають відповідати обсягу надходжень місцевого бюджету. У разі, коли вичерпано можливості збалансування місцевих бюджетів і при цьому не забезпечується покриття видатків, необхідних для здійснення органами місцевого самоврядування наданих їм законом повноважень на забезпечення населення послугами не нижче рівня мінімальних соціальних потреб, держава забезпечує збалансування місцевих бюджетів шляхом передачі необхідних коштів до відповідних місцевих бюджетів у вигляді дотацій та субвенцій відповідно до закону (ст. 66 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Недоотримання коштів у розмірі суми орендної плати суттєво ослаблює дохідну частину місцевого бюджету та може призвести до неможливості покриття щомісячних (постійних) видатків місцевого бюджету і як наслідок до необхідності державного забезпечення збалансування місцевого бюджету.

Таким чином, прокурор зазначав, що місцеві інтереси знаходяться у тісному зв`язку із загальнодержавними, а місцеве самоврядування і державне буття суспільства характеризуються взаємозалежністю та взаємодоповненням. Як наслідок, у разі порушення економічних (матеріальних) інтересів місцевого самоврядування, порушуються й інтереси держави в цілому. Фактом не отримання коштів від орендної плати за спірну земельну ділянку місцевим бюджетом, порушуються визначальні матеріальні потреби суспільства, територіальної громади м. Харкова як носія єдиного джерела влади в Україні, тобто порушуються інтереси держави в цілому, оскільки ослаблюються економічні основи місцевого самоврядування, що призводить до неможливості забезпечення виконання відповідних програм розвитку.

Харківська міська рада є органом місцевого самоврядування, що представляє спільні інтереси територіальної громади жителів міста Харкова, здійснює відповідно до закону від імені та в інтересах вказаної територіальної громади правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права власності.

Місцева прокуратура звернулась до Харківської міської ради із письмовою пропозицією від 19.06.2019 самостійно захистити інтереси держави шляхом пред`явлення позову про стягнення зі Стеценко Л.Є. безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати, про що повідомити прокуратуру у 10-денний строк. Згідно відповіді Департаменту територіального контролю Харківської міської ради від 10.07.2019, матеріали за результатами здійснених заходів самоврядного контролю передані Департаментом до прокуратури Харківської області для звернення безпосередньо прокуратури до суду із позовною заявою в інтересах держави в особі Харківської міської ради про стягнення зі Стеценко Л.Є. безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки комунальної форми власності, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Місцевою прокуратурою встановлено, що орган місцевого самоврядування - Харківська міська рада, при наявності порушень інтересів територіальної громади м. Харкова, а саме факту не сплати відповідачем плати за користування земельною ділянкою у передбаченому законодавством розмірі, у судовому порядку не вживає відповідних заходів та не здійснює захист порушених законних економічних (матеріальних) інтересів місцевого самоврядування, територіальної громади міста та як наслідок й інтересів держави в цілому. Вказане є підставою для захисту порушених інтересів держави прокуратурою шляхом представництва в суді.

На виконання п.2 п.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» місцевою прокуратурою попередньо повідомлено Харківську міську раду про представництво інтересів держави в її особі при зверненні із позовною заявою до господарського суду Харківської області (лист-повідомлення №04-21-4270-19 від 24.07.2019 р., а.с. 25).

Вивчивши доводи прокурора відносно наявності підстав його звернення до суду з позовною заявою, судом було встановлено, що на виконання вимог ст. 53 ГПК України і ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру», прокурором при зверненні до суду з позовом було належним чином обґрунтовано, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду саме прокурора, а також зазначено орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, який прокуратурою було повідомлено про звернення до суду із позовом в його особі та в інтересах держави.

Надаючи правову кваліфікацію обставинам, якими прокурор і позивач обґрунтовують заявлені позовні вимоги, а відповідач заперечує проти вимог, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 80 ЗК України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Відповідно до статей 122, 123, 124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі - продажу права оренди земельної ділянки.

В силу статті 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України у вказаній редакції).

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, нежитлові приміщення 1-го поверху №1, 2 загальною площею 53,8 кв.м та нежитлові приміщення 1-го поверху №3-:-7 загальною площею 70,9 кв.м в нежитловій будівлі літ. «3-1» за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані на праві власності за Стеценко Людмилою Євменівною на підставі договорів купівлі-продажу від 13.09.2013 №2428 і №2423, відповідно. Проте матеріали справи не містять доказів належного оформлення власником права користування земельною ділянкою, зокрема укладення відповідних договорів оренди з Харківською міською радою та державної реєстрації такого права.

Відповідач не є власником або постійним землекористувачем спірної земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдино можливою формою здійснення плати за землю для нього як землекористувача є орендна плата (підпункт 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини першої статті 21 Закону України "Про оренду землі" визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями пункту 288.5.1 статті 288 ПК України (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 10.09.2018 по справі №920/739/17).

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з пунктом "д" частини першої статті 156 цього Кодексу власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

Частина перша статті 93 ЗК України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Предметом позову в цій справі є стягнення з власника нежитлових приміщень об`єкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати на підставі статей 1212, 1214 ЦК України за фактичне користування без належних на те правових підстав, земельною ділянкою, на якій, як стверджує позивач, цей об`єкт розміщений.

У позовній заяві підставами позову прокурор зазначав, що відповідач за відсутності договору оренди земельної ділянки не сплачував за користування земельною ділянкою, а тому безпідставно зберіг кошти за рахунок позивача, які зобов`язаний повернути на підставі статей 1212 - 1214 Цивільного кодексу України.

Прокурор та позивач посилалися на те, що позивач позбавлений можливості отримати дохід у розмірі орендної плати від здачі в оренду земельної ділянки, яку використовує відповідач.

Щоб підтвердити зазначені обставини, прокурор або позивач повинні надати докази існування протягом зазначеного в позові періоду земельної ділянки як об`єкта цивільних прав у розумінні та визначенні земельного законодавства, реальної можливості передачі позивачем цієї земельної ділянки в оренду відповідно до Закону України "Про оренду землі" у зазначений період, а також обґрунтованість розрахунку стягуваної суми (збереженого відповідачем за рахунок позивача майна (коштів)) основою для визначення розміру якої для земель державної і комунальної власності є нормативна грошова оцінка земель, оформлена як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 08.10.2019 р. у справі №904/4737/18, від 11.09.2019 р. у справі №922/393/18, від 13.02.2019 у справі №922/392/18, від 07.02.2019 у справі №922/3639/17, від 06.02.2018 у справі № 923/921/17.

Згідно із частиною 1 статті 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до ст. 79-1 Земельного Кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера (ч. 4 ст. 79-1 ЗК України). Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї (ч. 9 ст. 79-1 ЗК України).

З приписів наведеної норми права вбачається, що земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі.

В той же час, судом встановлено, що земельна ділянка під нерухомим майном відповідача не сформована як об`єкт цивільних прав в розумінні статті 79-1 ЗК України, доказів такого оформлення земельної ділянки не надано до суду, що виключає реальну можливість її передачі в оренду в заявлений прокурором період та обчислення розміру безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за землю, оскільки об`єктом оренди може бути тільки земельна ділянка як сформований у встановленому законодавством порядку об`єкт цивільних прав.

Оскільки розмір позовних вимог визначений позивачем саме з розрахунку орендної плати за користування земельною ділянкою відповідачем (про що зазначається в заявах прокурора і позивача по суті справи та закріплено в прохальній частині позовної заяви), необхідною умовою його визначення відповідно до Закону України «Про оренду землі», Податкового кодексу України та Земельного кодексу України є встановлення нормативної грошової оцінки землі, на підставі якої визначається розмір орендної плати.

Частинами 1, 2 статті 20 Закону України "Про оцінку земель" визначено, що за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі: визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (стаття 13 Закону України "Про оцінку земель"). Статтею 18 Закону України "Про оцінку земель" встановлено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України "Про землеустрій". Частиною 2 статті 26 Закону України «Про землеустрій» встановлено, що розробниками документації із землеустрою є: юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників, які є відповідальними за якість робіт із землеустрою; фізичні особи - підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками, відповідальними за якість робіт із землеустрою. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (частина 3 статті 23 Закону України "Про оцінку земель").

Таким чином, прокурором та позивачем не доведено достатніми і достовірними доказами існування протягом зазначеного в позові періоду земельної ділянки як об`єкта цивільних прав у розумінні та визначенні земельного законодавства, реальної можливості передачі позивачем цієї земельної ділянки в оренду відповідно до Закону України "Про оренду землі" у зазначений період, розмір земельної ділянки, що використовується саме відповідачем та обґрунтованість розрахунку заявленої до стягнення суми (збереженого відповідачем за рахунок позивача майна (коштів)) у розмірі орендної плати, основою для визначення розміру якої для земель державної і комунальної власності є нормативна грошова оцінка земель, оформлена як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Обґрунтованість заявлених позовних вимоги є недоведеною, у зв`язку з чим судом відхиляються доводи прокурора та позивача, що ґрунтуються на Акті обстеження земельної ділянки (попереднє обстеження) від 15.09.2017 р. за адресою: м. Харків, пров. Сімферопольський, 6 та наданих Харківською міською радою розрахунках безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати.

Враховуючи викладене, позовні вимоги Харківської місцевої прокуратури №2, заявлені в інтересах держави, в особі Харківської міської ради не підлягають задоволенню з огляду на їх необґрунтованість.

З урахуванням відмови в задоволенні позову та приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору по даній справі не підлягають покладенню на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 2, 5, 7, 11, 13, 14, 15, 73, 74, 80, 86, 129, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення його повного тексту. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається в строки та в порядку визначеному ст.ст. 256, 257 ГПК України з врахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено "04" листопада 2019 р.

Суддя Л.С. Лаврова