номер провадження справи 17/203/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2019 Справа № 908/2300/19

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі головуючого судді Корсун В.Л. розглянувши матеріали справи № 908/2300/19 в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників

за позовною заявою: приватного акціонерного товариства Страхова компанія АРКС, 04070, м. Київ, вул. Еллінська, 8

до відповідача: приватного акціонерного товариства Українська акціонерна страхова компанія АСКА, 69005, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 97-А

про стягнення 21 028,16 грн.

Без виклику представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

27.08.19 до господарського суду Запорізької області звернулось приватне акціонерне товариство Страхова компанія АРКС (далі ПрАТ СК АРКС) з позовною заявою за вих. від 13.08.19 № ЕЛ_8282 про стягнення з приватного акціонерного товариства Українська акціонерна страхова компанія АСКА (надалі ПрАТ УАСК АСКА) в порядку регресу 21 028,16 грн. страхового відшкодування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач ухилився від задоволення вимог позивача викладених у заяві за вих. від 17.05.19 № ЕД_8066 щодо виплати страхового відшкодування. Оскільки позивач вважає, що до нього перейшло право зворотної вимоги (суброгації) до відповідача, як до особи відповідальної за відшкодування заподіяних збитків, просить стягнути з останнього 21 028,16 грн.

Згідно з Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи № 908/2300/19 між суддями, 27.08.19 вказану позовну заяву передано для розгляду судді Корсуну В.Л.

Ухвалою від 02.09.19 судом позовну заяву від 13.08.19 № ЕЛ_8282 прийнято до розгляду та відкрито провадження у господарській справі № 908/2300/19 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (без виклику) учасників справи.

Ураховуючи положення ч. 4 ст. 116 та ст. 248 Господарського процесуального кодексу України (ГПК України), граничним строком розгляду цієї справи судом є 01.11.19 включно.

Частиною 1 ст. 251 ГПК України передбачено, що відзив подається протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Частинами 1-3 ст. 252 ГПК України визначено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом 30 днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.

Згідно із ч. 5 та ч. 7 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Як свідчать наявні матеріали справи, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін ні позивач, ні відповідач суду не надали.

В обґрунтування своєї правової позиції позивач у позовній заяві від 13.08.19 № ЕЛ_8282 посилаючись на норми та приписи ст. 993 ЦК України, ст. ст. 4, 162, 171 ГПК України, ст. 27 ЗУ «Про страхування», ст.ст. 12, 22, 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також на те, що позивачем на підставі договору від 10.09.18 № ак267927а8д добровільного страхування наземного транспорту укладеного між позивачем та страхувальником, здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 21 028,16 грн. страхувальнику, а тому до нього відповідно до закону перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. За твердженнями позивача, цивільна відповідальність власника транспортного засобу, водієм якого скоєно ДТП, станом на дату ДТП була застрахована у ПрАТ УАСК АСКА згідно полісу серії АК № 008872063. Таким чином, позивач вказує, що обов`язок з відшкодування шкоди в розмірі 21 028,16 грн. покладається на відповідача.

Судом встановлено, що згідно з детальною інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (отриманих судом на безкоштовний запит з офіційного сайту Міністерства юстиції України, який долучено судом до матеріалів справи № 908/2300/19), станом на час прийняття рішення у цій справі місцезнаходженням приватного акціонерного товариства Українська акціонерна страхова компанія АСКА є: 69005, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 97А.

Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення (рекомендованого), оригінал якого знаходиться у справі, уповноваженою особою ПрАТ УАСК АСКА отримано 06.09.19 ухвалу суду від 02.09.19 (про відкриття провадження у справі).

Таким чином, відповідачем у строк визначений в ухвалі про відкриття провадження у справі № 908/2300/19 відзиву на позовну заяву до суду не подано. Жодних клопотань (заяв) від відповідача станом на 30.10.19 до суду не надходило.

Частиною 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою про відкриття провадження у справі № 908/2300/19 судом роз`яснено про наслідки ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин.

Відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Розгляд справи по суті розпочато з 30.10.19. В засіданні 30.10.19 судом прийнято процесуальне рішення у справі № 908/2300/19 щодо суті спору.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Наявні матеріали справи за № 908/2300/19 дозволяють розглянути справу по суті спору.

За таких обставин, спір у справі підлягає вирішенню за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України Про страхування від 07.03.96 № 85/96-ВР (далі Закон № 85/96-ВР), страхування може бути добровільним або обов`язковим.

Частиною 1 ст. 6 Закону № 85/96-ВР визначено, що добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком.

У відповідності із ч. 1 ст. 16 Закону № 85/96-ВР, договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою, страховик бере на себе зобов`язання, у разі настання страхового випадку, здійснити страхову виплату страхувальнику або ін. особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати ін. умови договору.

10.09.18 між АТ СК АХА Страхування (Страховик) та товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями ВОРТЕКС (Страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № ак267927а8д.

За умовами договору добровільного страхування наземного транспорту № ак267927а8д від 10.09.18, товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями ВОРТЕКС були застраховані свої майнові інтереси пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням автомобілем марки «Skoda Octavia A7», державний № НОМЕР_1 , рік випуску 2014, № кузова/шасі НОМЕР_2 , від ризиків, зокрема (перелік страхових випадків): викрадення, ДТП, інших подій.

Як свідчать матеріали цієї господарської справи, 14.02.19 о 17 год. 30 хв. в м. Києві на дорозі «Велика-Окружна» відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу «Skoda Octavia A7», державний № НОМЕР_1 , рік випуску 2014, № кузова/шасі НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «DAF XF430», номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 .

Вказане підтверджується повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, в якому вказано, що ОСОБА_2 визнав вину у вищевказаній ДТП.

В результаті пошкодження автомобіля «Skoda Octavia A7», державний № НОМЕР_1 , рік випуску 2014, № кузова/шасі НОМЕР_2 , йому було завдано шкоди, характер та обсяг якої підтверджується Звітом від 15.03.19 № 2849 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу та рахунком від 11.03.19 № 4710.

Страховим актом № АХА2454491 від 18.03.19 пошкодження автомобіля «Skoda Octavia A7», державний № НОМЕР_1 , рік випуску 2014, № кузова/шасі НОМЕР_2 , в ДТП 14.02.19 позивачем було визнано страховим випадком.

На користь заявника було виплачено страхове відшкодування в сумі 21 028,16 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 19.03.19 № 545 196.

У відповідності до Витягу з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 20.06.19 приватним нотаріусом Вербовською Д.В. було внесено державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи за № 2024060 про зміну повного та скороченого найменування з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» на приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС».

Статтею 27 Закону № 85/96-ВР та ст. 993 ЦК України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної заподіяний збиток.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно зі ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Нормами цієї ж статті Цивільного кодексу України дано визначення поняття джерело підвищеної небезпеки, а саме: джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, що цю діяльність здійснює, та інших осіб.

У відповідності до ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодується винною особою.

Як зазначено в позовній заяві позивачем, цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану життю, здоров`ю та майну третіх осіб водієм автомобіля «DAF XF430», номерний знак НОМЕР_3 , застрахована в ПрАТ УАСК АСКА (відповідач у справі) згідно з Договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АК № 008872063 (далі за текстом Поліс ОСЦПВВНТЗ серії АК № 008872063). Франшиза згідно Полісу ОСЦПВВНТЗ серії АК № 008872063 становить 0,00 грн.

Відповідно до ст. 981 ЦК України, договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката).

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно із статтею 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 1961-ІV від 01.07.04 (з подальшими змінами та доповненнями), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 цього ж Закону встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У відповідності до п. 36.4 ст. 36 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом а пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Приписами ст. 12 цього ж Закону передбачено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 % від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Згідно з п. 35.1 ст. 35 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Пунктами 36.1 та 36.2 статті 36 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів встановлено, що страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів МВС України розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ. Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його …

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків відповідно до вимог ст. 11 ЦК України, зокрема є: договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до вимог ст. 193 ГК України та 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи вищезазначені норми чинного законодавства, позивач звернувся до ПрАТ УАСК АСКА із заявою за вих. від 17.05.19 № ЕЛ_8066 на виплату (страхового) відшкодування в порядку регресу.

Відповідач страхове відшкодування не виплатив позивачу, тому останній звернувся з позовною заявою до суду.

Розглянувши матеріали справи судом встановлено, що Договір (поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АК № 008872063 (на який посилається позивач та на підставі якого (на думку позивача) відповідач повинен сплатити позивачу страхове відшкодування), укладено між сторонами на зовсім інший об`єкт, а саме на транспортний засіб марки «DAF ТЕ 95», номерний знак НОМЕР_4 .

Наявні матеріали справи (станом на час прийняття процесуального рішення у справі по суті спору, тобто 30.10.19) свідчать, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що вказаний вище транспортний засіб, а саме «DAF XF430», номерний знак НОМЕР_3 застраховано в ПрАТ УАСК АСКА.

Згідно ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1). Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків(ч. 2).

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1). У разі посилання учасника справи на невчинення ін. учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою (ч. 2). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3).

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1). Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2).

Згідно із ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1). Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (ч. 2).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 78 ГПК України).

Відповідно до ст. 79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1). Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2).

Статтею 86 ГПК України унормовано, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1). Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2). Суд надає оцінку (ч. 3) як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на наведене вище в тексті цього рішення, а також приймаючи до уваги той факт, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що транспортний засіб «DAF XF430», номерний знак НОМЕР_3 застраховано в ПрАТ УАСК АСКА, судом, через недоведеність, відмовляється позивачу у задоволенні позову.

При цьому, відмовляючи у задоволенні позову у цій справі судом враховано вимоги ч. 3 ст. 269 ГПК України в частині того, що позивач не повідомляв суд про причини та підстави, які перешкоджали йому надати місцевому господарському суду доказ (докази) на підтвердження того, що транспортний засіб «DAF XF430», номерний знак НОМЕР_3 застраховано в ПрАТ УАСК АСКА (а також поважності причин такого не повідомлення та не подання таких доказів), у т.ч. з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

А тому, як наслідок, вказане позбавляє права позивача у цій справі надати відповідний доказ суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 11, 13, 14, 15, 24, 73, 74, 76-79, 86, 129, 236, 237, 238, 240, 241, 247-252, ч. 3 ст. 269 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено у апеляційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 253-285 ГПК України та п.п. 17.5. п. 1 Розділ ХІ «ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» ГПК України.

Суддя В.Л. Корсун