ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 року м. ОдесаСправа № 915/692/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Будішевської Л.О.

суддів Таран С.В., Аленіна О.Ю.

при секретарі судового засідання Бендерук Є.О.

за участю представників учасників справи:

від позивача Дабіжа Я.І.,

від відповідача Копійка О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Миколаївського морського порту)

на рішення господарського суду Миколаївської області від 23.07.2019, ухвалене суддею Давченко Т.М., м. Миколаїв, повний текст складено 01.08.2019

у справі № 915/692/19

за позовом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Миколаївського морського порту)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська транспортна стивідорна компанія»

про тлумачення змісту договору про встановлення сервітуту

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Миколаївського морського порту) (далі ДП «АМПУ») звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська транспортна стивідорна компанія» (далі ТОВ «ЄТСК») про тлумачення в порядку ст. 213 ЦК України умов укладеного між ними договору про встановлення сервітуту.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

10.07.2016 між ДП «АМПУ» (володільцем) та ТОВ «ЄТСК» (користувачем) укладено договір № А4-А про встановлення сервітуту (далі договір), згідно умов якого ТОВ «ЄТСК» користується причалом № 13 та причальною інфраструктурою: залізничними коліями № 53, № 54 та підкрановими коліями.

Позивач зазначив, що при укладанні вказаного договору сторони мали на увазі користування причалом для перевантаження всіх видів вантажів, окрім наливних, а також не врахували при розрахунках та не включили до вартості користування сервітутом оплату за користування причалом під час здійснення перевалки наливних вантажів.

Позивач просив суд роз`яснити, чи передбачає зазначений договір право користування причалом № 13 та причальною інфраструктурою для перевантаження наливних вантажів, а також, чи включає плата за сервітут, передбачена п. 5.1 договору, плату за перевалку наливних вантажів.

Заперечуючи проти задоволення позову, ТОВ «ЄТСК» зазначило, що позиція позивача полягає у його незгоді з окремими положеннями укладеного між сторонами договору, а запропонований ним спосіб тлумачення договору по суті є односторонньою зміною його умов.

Укладений сторонами договір має на меті надання відповідачу можливості здійснення навантажувально-розвантажувальних робіт через причал з використанням причальної інфраструктури та не містить застережень чи обмежень щодо окремих видів вантажів, які можуть перевалюватися через цей причал.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 23.07.2019 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Суд першої інстанції виходив з того, що запропонований позивачем спосіб тлумачення договору по суті спрямований на внесення до нього змін, а саме, застережень щодо можливості здійснення навантажувально-ровантажувальних робіт через причал з використанням причальної інфраструктури щодо окремих видів вантажів. Крім того, в договорі відсутні незрозумілі слова, поняття, терміни, які не дають змоги з`ясувати сторонам їх дійсні наміри при підписанні договору, що є необхідною умовою для тлумачення правочину відповідно до статті 213 ЦК України.

Не погодившись з рішення суду, позивач подав на нього апеляційну скаргу, яка мотивована наступним.

Судом першої інстанції не надано оцінки доводам позивача щодо введення «спеціалізованої послуги доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні АМПУ» та споживання такої послуги ТОВ «ЄТСК» на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 483 від 07.07.2015.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо відсутності порушеного права позивача. До укладеного сторонами договору не входить вартість перевалки наливних вантажів, оскільки:

- відповідач під час укладення договору не заявляв наміру здійснювати перевалку наливних вантажів та фактично не здійснював такі операції;

- наказом ДП АМПУ від 12.06.2013 № 6 встановлено механізм визначення плати за сервітут на причали (причальну інфраструктуру), що знаходяться на балансі ДП АМПУ, пунктом 1 якого визначено формулу та порядок визначення плати за сервітут причалу, який використовується портовими операторами, для переробки вантажів, крім наливних; пунктом 3 цього ж наказу зазначено, що плата за послуги з використання причалу, що знаходиться на балансі ДП АМПУ, для переробки наливних вантажів регулюється окремими тарифами;

- 24.04.2015 ДП АМПУ видано наказ № 259, яким, з метою збільшення прибутків останньої, введено в дію вільний тариф на послугу по забезпеченню вантажопереробки рослинних наливних вантажів силами та засобами клієнта через причал № 13; з моменту введення указаного тарифу портові оператори мали замовляти відповідну послугу окремо.

Саме на підставі вищезазначених позицій та факту неможливості перевантаження наливних вантажів на причалі № 13 у Миколаївському морському порту, через те, що спеціалізація даного причалу на момент укладення договору не передбачала перевалу наливних вантажів (можливість з`явилась лише з 2015), викладені обставини свідчать про необхідність тлумачення змісту договору в судовому порядку.

Враховуючи викладене, позивач просив скасувати рішення господарського суду Миколаївської області від 23.07.2019 у справі № 915/692/19, прийняти нове рішення, яким позов ДП «АМПУ» задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.09.2019 за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження, встановлено відповідачу строк для подання відзиву до 01.10.2019 та роз`яснено учасникам справи про їх право у строк до 01.10.2019 надати будь-які заяви чи клопотання стосовно процесуальних питань.

02.10.2019 від ТОВ «ЄТСК» надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено про її безпідставність та необґрунтованість, зокрема, про те, що при укладанні договору сторони не узгоджували конкретний вид вантажу, що може перевантажуватись через причал та причальну інфраструктуру; відповідач має оплачувати користування причалом та причальною інфраструктурою при здійсненні перевалки будь-яких вантажів, в тому числі наливних. В договорі відсутні незрозумілі слова, поняття, терміни, які не дають змоги з`ясувати сторонам їх дійсні наміри при підписанні договору, що є необхідною умовою для тлумачення правочину відповідно до ст. 213 ЦК України.

Ухвалою ПІвденно-західного апеляційного господарського суду від 04.10.2019 справу № 915/692/19 призначено до розгляду на 16.10.2019 о 09:30 год.

В судовому засіданні 16.10.2019 оголошено перерву до 30.10.2019 о 12:00 год., про що постановлено протокольну ухвалу.

В судове засідання 30.10.2019 з`явились представники учасників справи.

Представник ДП «АМПУ» просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення господарського суду Миколаївської області від 23.07.2019 у справі № 915/692/19 скасувати, прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Представник ТОВ «ЄТСК» заперечував проти доводів та вимог апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, рішення місцевого господарського суду без змін.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників учасників справи, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 10.07.2013 між ДП «АМПУ» (володільцем) та ТОВ «ЄТСК» (користувачем) укладено договір № А4-А про встановлення сервітуту (далі договір), відповідно до умов якого, беручи до уваги необхідність виконання користувачем комплексу робіт і послуг, пов`язаних з перевалкою вантажів (навантажувально-розвантажувальних робіт) через причал № 13 та з використанням причальної інфраструктури (залізничні та підкранові колії), а також забезпечення володільцем можливості користування користувачем вказаними причалом та причальною інфраструктурою - ТОВ «ЄТСК» користується причалом № 13 (інв. № 1031040) та причальною інфраструктурою: залізничними коліями № 53, № 54 (інв. № 1031087, № 1031088) та підкрановими коліями (інв. № 1031069).

Згідно статті 2 договору сервітут встановлюється для можливості здійснення користувачем навантажувально-розвантажувальних робіт через причал з використанням причальної інфраструктури. Обсяг прав та обов`язків по користуванню причалом та причальною інфраструктурою, щодо яких встановлюється право сервітуту згідно даного договору, визначається на підставі чинного законодавства України та умовами даного договору.

Видом права сервітуту є право користування майном (причалом та причальною інфраструктурою) згідно з «Планом-схемою причалу № 13 та причальної інфраструктури» (додаток № 1, який є невід`ємною частиною договору), наступною довжиною:

- причал № 13 (інв. № 1031040) 236,0 м.п., технологічна ширина 15,0 м.п.;

- залізничні колії № 53, № 54 (інв. № № 1031087, 1031088) 355,68 м.п.;

- підкранові колії (інв. № 1031069) 236,0 - м.п. у дві нитки.

Сервітут полягає у можливості вільного та безперешкодного користування причалом та причальною інфраструктурою, визначених вище (стаття 3 договору).

Сервітут є строковим та оплатним. Не підлягає відчуженню. Сервітут є речовим правом користувача, має абсолютний характер і підлягає захисту від неправомірних дій невизначеного кола осіб відповідно до діючого законодавства України. Сервітут не позбавляє володільця щодо якого він встановлений, права володіння та користування причалом та причальною інфраструктурою (пункти 4.2-4.5 договору).

Пунктом 5.1. договору передбачено, що вартість плати за користування сервітутом за місяць складає 160340,76 грн. без ПДВ, яке стягується у відповідності до чинного законодавства. У разі якщо фактичне користування причалом та причальною інфраструктурою користувачем не відбувається, плата за цей період володільцем з користувача не справляється.

Оплата здійснюється користувачем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок володільця на підставі акту наданих послуг, підписаного обома сторонами згідно виставленого рахунку щомісячно до 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим (п. 5.3 договору).

Володілець залишає за собою право на зміну тарифу за користування сервітутом за даним договором виключно у разі: підвищення мінімального рівня заробітної плати на законодавчому рівні; змін у розмірі відрахувань у фонди (пенсійний соцстраху та інше), інфляції на законодавчому рівні, з подальшим укладенням додаткової угоди до договору; при цьому тариф за користування сервітутом змінюється володільцем на розмір зміни собівартості послуг (сервітуту) у зв`язку з обставинами, вказаними у цьому пункті (п. 5.7 договору).

Користувач зобов`язаний: використовувати причал та причальну інфраструктуру у відповідності з визначеною метою, що відповідає призначенню цього майна на момент встановлення сервітуту та діяти межах своїх господарських потреб; користуватись сервітутом способом, найменш обтяжливим для володільця, при цьому своїми діями не створювати загрозу життю та здоров`ю працівників володільця та навколишньому природному середовищу; організовувати виконання навантажувально-розвантажувальних робіт відповідно до діючого законодавства України, дотримуватися правил, діючих на території володільця; до 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим, повертати володільцю підписані акти наданих послуг; щомісячно до 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим, згідно виставленого рахунку володільця вносити плату за користування сервітутом за попередній місяць; надавати володільцю інформацію про вантажі, що перевалюються з метою складання звітності для Міністерства інфраструктури України та Держкомстату, а також для забезпечення оперативності взаємодії сторін; дотримуватися вимог НД 31.3.003-2005 Правила технічної експлуатації портових гідротехнічних споруд (наказ Міністерства транспорту та зв`язку України від 27.05.2005 № 257); у разі пошкодження причалу та причальної інфраструктури володільця та виникнення аварії, користувач зобов`язаний першочергово терміново повідомити володільця; нести витрати, пов`язані з реєстрацією права сервітуту у відповідності до цього договору (пункти 7.1 - 7.1.9 договору).

Володілець приймає на себе обов`язки: не чинити перешкод користувачу в здійсненні свого права сервітуту на умовах даного договору; щомісячно до 10 числа місяця,наступного за розрахунковим, надавати користувачу рахунок на сплату за користування сервітутом, який оформляється на підставі акту наданих послуг; не втручатися у господарську діяльність користувача і не чинити перешкод у її здійсненні; забезпечити безперешкодний прохід/проїзд працівників користувача та інших осіб за зверненням користувача на об`єкт сервітуту; повідомити письмово користувача про укладення договорів сервітуту, оренди або інших договорів щодо об`єкту сервітуту або окремих його частин протягом трьох днів з дня укладення відповідного договору; нещасні випадки, що сталися на території володільця із працівниками користувача або з працівниками володільця, розслідуються та беруться на облік згідно з нормативно-правовим актом з охорони праці (постанова КМУ від 30.11.2011 № 1232 «Деякі питання розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві») (стаття 8 договору).

Володілець має право: вимагати від користувача використання причалу та причальної інфраструктури у відповідності з визначеною метою, з дотриманням положень даного договору та норм чинного законодавства, що регулює такі відносини; здійснювати контроль за використанням користувачем права сервітуту; вимагати відшкодування на загальних підставах збитків, завданих шляхом неправомірно заподіяної шкоди користувачем; вимагати припинення сервітуту у випадках, встановлених діючим законодавством України; за попереднім погодженням з користувачем здійснювати на об`єкті сервітуту необхідні дії, пов`язані з експлуатацією і обслуговуванням майна в межах об`єкту сервітуту; контролювати технічний стан, дотримання встановленого режиму експлуатації причалу та причальної інфраструктури, дотримання встановлених величин експлуатації навантажень, що допускаються на причальні споруди (пункти 9.1-9.1.6 договору).

Згідно пункту 15.2. договору будь-які інші зміни і доповнення до даного договору мають силу тільки у випадку, якщо вони оформлені у письмовому вигляді, підписані повноважними представниками обох сторін та скріплені печатками.

Додатковою угодою від 08.08.2013 № 1 до договору сторонами погоджено внесення змін в частині плати за сервітут, обов`язків користувача щодо безпечної експлуатації причалу, відповідальності користувача за пошкодження об`єктів договору. Крім того, сторонами додано до договору пункт 16.4, згідно якого всі права та обов`язки володільця, передбачені договором, виконуються Миколаївською філією ДП «АМПУ» (адміністрацією Миколаївського морського порту), в тому числі ведення бухгалтерського обліку, проведення розрахунків, підписання первинних документів, тощо.

Листом від 22.01.2019 № 239/18-02-03/вих/18 (а.с.48-51 т.1) ДП «АМПУ» направило ТОВ «ЄТСК» рахунки та акти наданих послуг (виконаних робіт) по договору за період 01.01.2016-31.12.2018.

Листом від 01.02.2019 № 01/02-2 (а.с.52-53 т.1) ТОВ «ЄТСК» повідомило ДП «АМПУ» про відмову від підписання вказаних актів та зазначив про невідповідність положенням договору розмірів плати, що містяться у всіх наданих ДП «АМПУ» актах наданих послуг (виконаних робіт), а саме: ДП «АМПУ» невірно визначено кількість днів фактичного користування причалом, що взято за основу для обрахунку відповідної плати; не включено плату за користування причальною інфраструктурою. Вищевикладене призвело до неврахування ДП «АМПУ» суми за користування причалом і причальною інфраструктурою, що є предметом договору. Відповідач просив позивача надати акти наданих послуг (виконаних робіт) з урахуванням всіх днів користування причалом і причальною інфраструктурою протягом кожного місяця з 01.01.2016 по 31.12.2018.

Листом від 06.02.2019 № 439/18-01-02/Вих/18 (а.с.54 т.1) ДП «АМПУ» повідомило ТОВ «ЄТСК», що при складанні актів наданих послуг (виконаних робіт) та відповідних рахунків не враховано час користування причалом при перевалці наливних вантажів, а також про те, що акти наданих послуг (виконаних робіт) за таке користування будуть направлені відповідачу окремо разом з виставленими на їх підставі рахунками.

Листом від 26.02.2019 № 26/02-2 (а.с.55-56 т.1) відповідач повідомив позивача, що виходячи з положень договору та з метою правильного відображення в бухгалтерському обліку господарських операцій, вважає необхідним складання та підписання актів наданих послуг (виконаних робіт) за період 01.01.2016-31.12.2018 та наступний період з урахуванням всього часу користування причалом та причальною інфраструктурою при здійсненні всіх видів вантажних операцій, включаючи перевалку наливних вантажів.

Предметом спору у даній справі є вимога ДП «АМПУ» роз`яснити, чи передбачає договір право користування причалом № 13 та причальною інфраструктурою для перевантаження наливних вантажів, а також, чи включає плата за сервітут, передбачена п. 5.1 договору, плату за перевалку наливних вантажів.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий господарський суд виходи з того, що позивачем не доведено наявність передбачених законодавством підстав для тлумачення змісту договору в судовому порядку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Згідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 цього Кодексу.

Статтею 213 ЦК України встановлено, що зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Колегія суддів зауважує, що метою тлумачення правочину є з`ясування того, що в ньому дійсно виражено, а не того, що малося на увазі.

Згідно ч. 1 ст. 401 ЦК України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Особа, яка користується сервітутом, зобов`язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду (ч. 1, 3 ст. 403 ЦК України).

Як вже зазначалось раніше, сторонами погоджено, що сервітут встановлюється для можливості здійснення ТОВ «ЄТСК» навантажувально-розвантажувальних робіт через причал з використанням причальної інфраструктури. Обсяг прав та обов`язків по користуванню причалом та причальною інфраструктурою визначається на підставі чинного законодавства України та умовами даного договору. Вартість плати за користування сервітутом за місяць складає 160340,76 грн. без ПДВ, яке стягується у відповідності до чинного законодавства. У разі якщо фактичне користування причалом та причальною інфраструктурою користувачем не відбувається, плата за цей період володільцем з користувача не справляється.

У вказаних умовах укладеного між сторонами договору відсутні незрозумілі слова, поняття, терміни, які не дають змоги з`ясувати сторонам їх дійсні наміри.

Місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що запропонований позивачем спосіб тлумачення договору по суті спрямований на внесення до нього змін, а саме застережень з можливості здійснення навантажувально-ровантажувальних робіт через причал з використанням причальної інфраструктури щодо окремих видів вантажів.

При цьому, внесення будь-яких змін і доповнень до укладеного між сторонами договору мають силу тільки у випадку, якщо вони оформлені у письмовому вигляді, підписані повноважними представниками обох сторін та скріплені печатками (п. 15.2. договору).

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає про відсутність підстав для задоволення позову у даній справі.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи скаржника про те, що судом першої інстанції не надано оцінки доводам позивача щодо введення «спеціалізованої послуги доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні АМПУ» та споживання такої послуги ТОВ «ЄТСК» на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 483 від 07.07.2015, оскільки зазначений нормативно-правовий акт був прийнятий вже після укладення між сторонами спірного договору.

З цих же підстав не заслуговують на увагу доводи скаржника, з посиланням на наказ ДП «АМПУ» № 259 від 24.04.2015, яким введено в дію вільний тариф на послугу по забезпеченню вантажопереробки рослинних наливних вантажів силами та засобами клієнта через причал № 13.

Також колегія суддів вважає безпідставними доводи скаржника про те, що відповідач під час укладення договору не заявляв наміру здійснювати перевалку наливних вантажів, оскільки такі доводи спростовуються матеріалами даної справи, а саме: Програмою розвитку ДП «Миколаївський морський торговельний порт», затвердженою Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 05.06.2009 за № 651 (з урахуванням змін); Планом розвитку Миколаївського морського порту на коротко - (до 2018 року), середньо (до 2023 року) та довгострокову перспективу (до 2038 року); договором № 7-С від 27.09.2012, укладеним між ДП «Миколаївський морський торговельний порт», ТОВ «ЄТСК», ТОВ «Юнітранс» та ДП «АМПУ» (з урахуванням змін, внесених додатковою угодою № 1 від 19.09.2013 до нього).

Вказані документи свідчать про те, що до моменту укладення договору про встановлення сервітуту відповідач мав намір здійснювати перевантаження різних видів вантажів через причал № 13 з використанням причальної інфраструктури, в тому числі і наливних вантажів.

Щодо посилання скаржника на наказ ДП «АМПУ» від 12.06.2013 № 6, яким встановлено механізм визначення плати за сервітут на причали (причальну інфраструктуру), колегія суддів зазначає, що умови укладеного між сторонами договору не містять посилання на вказаний наказ, а також не містять положення, які встановлюють, що плата за сервітут розраховується за формулою, передбаченою цим наказом. Крім того, сторонами у договорі не було погоджено, що їх відносини регулюються з урахуванням змісту даного наказу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду та не можуть бути підставою для його скасування або зміни.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Миколаївської області від 23.07.2019 у справі №915/692/19 залишити без змін.

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Миколаївського морського порту) залишити без задоволення.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Миколаївського морського порту).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 01.11.2019.

Головуючий суддя Л.О. Будішевська

Суддя С.В. Таран

Cуддя О.Ю. Аленін