ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2019 р. Справа №909/725/18

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Дубник О.П.

суддів Желік М.Б.

Матущак О.І.

за участю секретаря судового засідання Кіри О.С.

розглянув матеріали апеляційної скарги POLBILDING SP.ZO.O.SP.K ("Полбілдінг" товариство з обмеженою відповідальністю командитне товариство), за № 11/5-19 від 11.05.2019 (вх. № 01-05/1785/19 від 13.05.2019)

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 09.04.2019 (повне рішення складено 18.04.2019, суддя Грица Ю.І.)

у справі № 909/725/18

за позовом: POLBILDING SP.ZO.O.SP.K, вул. Замяни, 8, ЛУ 202, 02-786, м.Варшава, Польща; адреса для листування: вул. Декораційна, б,1С, 65-155, м. Зелена Гура, Польща; представник:ТОВ "Експерт Лойерс Ассістенс", юридична адреса: вул. Старонаводницька, 6б, оф. 211, м. Київ, 01015; адреса для листування: вул. Пирогова, б. 2, кв. 98, м. Київ, 01030

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) "Карпатнафтохім", м. Калуш, Івано-Франківська область

про стягнення коштів.

за участю представників:

від позивача: Ярук А.І. адвокат (ордер серія КС №453444 від 02.07.19);

від відповідача: Гевяк П.І. адвокат (ордер серія ЛВ №039983 від 16.07.19); Марчак М.П. адвокат (довіреність №40/5-23 від 12.09.2018).

1.Розгляд справи.

Відводів суддям та секретарю судового засідання в порядку ст.ст. 35, 36, 37 ГПК України не заявлялось.

Судове засідання фіксувалось за допомогою технічних засобів звукозапису, згідно з ст. 222 ГПК України.

Хід розгляду апеляційної скарги викладено у відповідних ухвалах суду.

Судом застосовано принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до практики Європейського суду з прав людини, згідно ухвали суду від 13.09.2019 року.

2. Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

Про розгляд клопотання апелянта про виклик в судове засідання судового експерта відображено в протоколі судового засідання від 16.07.2019. Апелянтом заявлено суду клопотання про стягнення судових витрат за розгляд справи у місцевому та апеляційному судах.

3. Короткий зміст позовних вимог.

3.1. POLBILDING SP.ZO.O.SP.K ("Полбілдінг" товариство з обмеженою відповідальністю командитне товариство) звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім" (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог №10/09-18/01 від 10.09.2018 року, а.с. 11-13, т.3) про стягнення заборгованості за зовнішньоекономічним рамковим Договором від 19.06.2017 року за № А201708716 на поставку пропілену в 2017 році у розмірі 120 034,50 євро, що з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого НБУ станом на день звернення з позовом до суду (17.08.2018 офіційний курс гривні до євро, встановлений НБУ становить 31,4613грн. за 1 євро) становить 3 776 441,41грн., 16 588,00євро. -понесених витрат на звернення із позовною заявою, що з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого НБУ станом на день звернення з позовом до суду становить 521 880,04грн., судових витрат у розмірі 2 049,34 євро, що у гривневому еквіваленті, на день сплати, становить 63 073,94грн. та витрати на залучення судового експерта в розмірі 200,00євро, що у гривневому еквіваленті, згідно офіційного курсу гривні до іноземної валюти дол. США на день звернення з позовом до суду, 17.08.2018, становить 6292,26грн.

3.3. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що відповідачем неналежним чином виконано зобов`язання за зовнішньоекономічним рамковим Договором від 19.06.2017р. №А201708716 на поставку пропілену в 2017році, в частині недопоставки на адресу позивача 181,1 т. пропілену на суму 119 234,50 євро та неповернуто надмірно сплачених позивачем 800 євро за рахунком №23 /131 від 08.08.2017р. (попередня оплата за додатком №3 від 31.07.2017р. до Договору), що в загальній сумі складає 120 034,50 євро.

4.Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

4.1. Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 09.04.2019 (повне рішення складено 18.04.2019, суддя Грица Ю.І.) у позові відмовлено (а.с.114-119, т. 5).

4.3. Судове рішення мотивоване ст.ст. 202, 525, 526, ч.ч. 1, 2 ст. 601, ст. 712 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), ст.ст. 173, 202, 203 Господарського кодексу України (далі ГК України) і зроблено висновок, що господарське зобов`язання відповідача щодо сплати 120 034,50 євро позивачу припинилось шляхом зарахування зустрічних однорідних грошових вимог, викладених в заяві від 16.11.2017 № 1678 в сумі 120 034,50 євро, оскільки відповідач є кредитором позивача на суму 1 214 578,69 євро (збитки, штрафи, компенсації за неналежне виконання зобов язань за Договором) та одночасно боржником позивача на суму в розмірі 120 034,50 євро. В свою чергу позивач є кредитором відповідача на суму 120 034,50 євро та одночасно боржником відповідача на суму 1 214 578,69 євро.

5. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та аргументи учасників справи.

5.1. POLBILDING SP.ZO.O.SP.K ("Полбілдінг" товариство з обмеженою відповідальністю командитне товариство) не погоджується з ухваленим рішенням суду і вважає його незаконним, необґрунтованим, ухваленим без з`ясування всіх обставин справи. Стверджує, що суд першої інстанції дійшов невірних висновків щодо відсутності графіків поставок, оскільки такий висновок суперечить укладеним сторонами додаткам та додатковим угодам до Договору від 19.06.2017 року за № А201708716, а також щодо обов`язку позивача щомісячно гарантовано завантажувати товар об`ємом у 4000 мт пропілену, оскільки це об`єм, який спроможний надати відповідач, а щомісячні об`єми визначались сторонами у додатках до Договору від 19.06.2017 року за № А201708716. Вказує на помилковість висновку суду про наявність боргу позивача перед відповідачем у розмірі 1 214 578,69 євро, оскільки Додаток № 5 до Договору, відповідно до якого вартість товару в жовтні 2017 року складає 735 євро за тону сторонами погоджений не був і на ньому відсутній підпис уповноваженої особи позивача, а умовами договору передбачено погодження будь-яких змін до договору лише шляхом підписання сторонами додаткової угоди. Стверджує, що Договором (п. 6.1) передбачена 100% попередня оплата протягом 2-х днів з дати виставляння рахунку, однак рахунок відповідача на оплату об`єму товару 3100т у розмірі 2 278 500, 00 євро відсутній. Зазначає, що місцевий господарський суд погодився з існуванням грошового зобов`язання позивача по відшкодуванню збитків, додаткових витрат і сплаті штрафних санкцій, однак у заяві відповідача від 16.11.2017 року №1678 про залік зустрічних однорідних вимог не міститься вимога про відшкодування збитків, оплату штрафу і компенсацію; відсутнє рішення уповноваженого органу (суду) про встановлення факту порушення зовнішньоекономічного договору, а також претензії від відповідача не надходили; наявне у матеріалах справи листування між сторонами свідчить про непогодження позивача з штрафами, збитками та додатковими витратами, та виключає їх безспірність; відповідачем до матеріалів справи не долучено доказів понесення таких витрат. Зазначає, що висновки суду зроблені на основі припущень відповідача. Просить оскаржуване рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 09.04.2019 скасувати, прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

5.2. ТОВ "Карпатнафтохім" у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що будь-які судові рішення про визнання недійсним чи неукладеним односторонього правочину, заяви відповідача від 16.11.2017 року №1678 про залік зустрічних однорідних вимог, відсутні, а тому відсутні підстави, на його думку, вважати зарахування зустрічних однорідних вимог такими, що не відбулося та не спричинило правових наслідків для сторін. Вважає, що договором передбачено обов`язковий місячний об`єм пропілену, а тому позивачем у жовтні 2017 року не були виконані зобов`язання по придбанню товару в кількості, яка зазначена у п. 2.2 Договору, чим порушено умову договору. Зазначає, що товар у жовтні 2017 року був поставлений у кількості 900 мт, а кількість товару, що не була поставлена внаслідок ненадання позивачем графіка постачань на жовтень 2017 року складає 3100 мт, по узгодженій ціні 735 євро/т згідно листа позивача від 21.09.2017, чим було заподіяно відповідачу збитки.

6. Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.06.2017 між «Р0LBILDINGSP.ZO.O.SPК.» (покупець) та ТОВ «КАРПАТНАФТОХІМ» (продавець) укладено зовнішньоекономічний рамковий Договір №А201708716 на поставку пропілену в 2017 році, відповідно до п.1 якого предметом договору є продаж і купівля пропілену полімерної марки (далі Договір, а.с. 68-79, т.1).

Пунктом 2.2. Договору сторони погодили кількість поставленого щомісяця пропілену: у вигляді поставок: 4000мт +/-10% в місяць.

Відповідно до п.2.3. Договору обидві сторони погодились, що місячні кількості товару будуть поставлятись кожен місяць до кордону відповідно до графіка покупця. Продавець гарантує, що поставки товару до кордону будуть здійснюватися в першій половині місяця до 15-го числа. Про будь-які відхилення від графіка поставки потрібно негайно повідомити покупця.

Пунктом 5.1. Договору визначено ціну пропілену в євро за 1 (одну) мт для кожного місяця згідно умов поставки (Інкотермс 2010), яка узгоджується продавцем і покупцем окремо в додатках до Договору на умовах поставки DАР Ягодин / Дорогуськ.

Відповідно до п.6.1 Договору оплата за кожну 1000 т. пропілену здійснюється покупцем в формі 100% передоплати шляхом банківського переказу протягом 2-х днів з дати виставленого рахунку продавцем. Рахунок відправляється продавцем на електронну пошту покупцеві.

Згідно з п. 6.3 Договору датою оплати вважається дата надходження грошових коштів на банківський рахунок продавця.

Відповідно до п.7.1. Договору поставка продукції здійснюється на базисі DАР Ягодин/Дорогуськ (Інкотермс 2010) в залізничних цистернах продавця.

Згідно з п.7.2. Договору місячний графік поставок має бути погоджений взаємно сторонами за 20 днів до початку місяця поставки, але він повинен відповідати графіку поставки, передбаченому в пункті 2.3.

Пунктом 7.4. Договору передбачено, що право власності на товар і всі ризики випадкової втрати або випадкового пошкодження товару переходять до покупця в момент прибуття товару в цистернах продавця в момент проставлення штемпеля української прикордонної станції Ягодин (експорт).

Згідно з п. 14.2 Договору всі зміни і доповнення до цього договору мають юридичну силу тільки в разі, якщо вони в письмовій формі і підписані всіма сторонами цієї угоди.

В подальшому сторонами в порядку п. 5.1. Договору, були укладені Додатки до Договору №А201708716 від 19.06.2017р. :

- Додаток №1 від 03.07.2017 року на липень 2017р., пропілен у кількості 1000 т / мт на загальну суму 665 000.00 євро, з розрахунку 665,00 євро за одиницю (а.с. 80, т.1). Рахунок № 23/35 від 04.07.2017г. був відправлений продавцем 04.07.2017р. та сплачений покупцем 05.07.2017р. у повному обсязі, однак поставлено товар в кількості 975,9 мт (недопоставка 24, 1 мт).

- Додаток №2 від 13.07.2017 року на липень 2017р., пропілен у кількості 1000 т / мт на загальну суму 665 000.00 євро, з розрахунку 665,00 євро за одиницю (а.с. 81, т.1). Рахунок № 23/53 від 14.07.2017р. був відправлений продавцем 14.07.2017р. та сплачений покупцем 14.07.2017р. у повному обсязі. Поставлено 1018,3 мт.

- Додаток №3 від 31.07.2017 року на серпень 2017р., пропілен у кількості 3000 т / мт на загальну суму 1 995 000.00 євро, з розрахунку 665,00 євро за одиницю (а.с. 82, т.1). Рахунок № 23/131 від 08.08.2017р. був відправлений продавцем 08.08.2017р. та сплачений покупцем 09.08.2017р. в розмірі 665 000.00 євро, 22.08.2017р. в розмірі 365 800.00 євро, 25.08.2017р. в розмірі 300 000.00 євро, 29.08.2017р . в розмірі 665 000.00 євро. Всього на загальну суму 1 995 800.00 євро. Недопоставка 173,5 мт.

- Додаток №4 від 31.08.2017 року на вересень 2017р., пропілен у кількості 900 т / мт на загальну суму 634 500,00 євро, з розрахунку 705,00 євро за одиницю (а.с. 83, т.1). Рахунок № 23/347 від 26.09.2017р. був відправлений продавцем 03.10.2017р. та сплачений покупцем 03.10.2017р. в повному обсязі 634 500,00 євро. Поставлено 900 мт товару.

Відповідач визнає обсяг недопоставки товару 179,3 мт на загальну суму 120 034,50 євро.

Також сторонами було укладено, зокрема, наступні додаткові угоди до Договору №А201708716 від 19.06.2017р:

- додаткова угода №1 від 07.07.2017р., якою було викладено у новій редакції п.п. 7.8 та 7.9 Договору (а.с. 84. т.1);

- додаткова угода №2 від 10.07.2017р., якою було викладено у новій редакції п. 7.1 Договору «Поставка продукції буде здійснюватися на базисі DАР Ягодин/Дорогуськ (Інкотермс 2010) в залізничних цистернах продавця, датою відправки товару покупцю вважається дата відправки зі станції Рожнятів» (а.с. 85. т.1);

- додаткова угода №4 від 09.08.2017р., якою змінено банківські реквізити покупця (а.с. 86. т.1);

- додаткова угода №5 від 30.08.2017р., якою був змінений термін поставки за Додатком №3 на серпень від 31.07.2017р., а саме: період відвантаження серпень - вересень 2017р. (а.с. 87. т.1);

- додаткова угода №6 від 29.09.2017р., якою був змінений термін поставки за Додатком №4 на вересень від 31.08.2017г., а саме: період відвантаження вересень-жовтень 2017р.,

- додаткова угода №7 від 29.09.2017р., якою був змінений термін поставки за Додатком №3 на серпень від 31.07.2017р., а саме: період відвантаження серпень - жовтень 2017р. Однак, як зазначає позивач, на день звернення з позовом до суду, зазначена додаткова угода підписана лише з боку покупця.

Позивач стверджує, що відповідачем неналежним чином виконано своє зобов`язання за зовнішньоекономічним рамковим Договором від 19.06.2017р. №А201708716 на поставку пропілену в 2017році, в частині недопоставки в адресу позивача 181,1 т. пропілену на суму 119 234,50 євро та неповернуто надмірно сплачені позивачем 800 євро за рахунком №23 /131 від 08.08.2017р. (попередня оплата за додатком №3 від 31.07.2017р. до Договору).

Для підтвердження заборгованості по взаєморозрахунках між сторонами по договору, позивач надав висновок експерта №2-12/02 від 12.02.18 (а.с.274-287, т.2).

16 листопада 2017р. відповідачем було направлено на адресу позивача заяву за № 1678 про зарахування зустрічних однорідних вимог. Згідно зазначеної заяви зарахування зустрічних однорідних вимог між позивачем та відповідачем було визначено наступним чином: зобов`язання відповідача в частині відвантаження товару припинились в частині, яка складає 120 034,50 євро; зобов`язання позивача по відшкодуванню збитків, додаткових витрат і сплаті штрафів, приведених в даній заяві, припинились в частині 120 034,50 євро (а.с. 52-59, т. 3).

Позивач у листі від 29.12.2017 року, як відповідь на лист відповідача від 16 листопада 2017р. №1678, вважав безпідставним та неможливим здійснення зарахування зустрічних однорідних вимог між сторонами за Договором на суму 120 034,50 євро, у зв`язку з відсутністю підтвердженої заборгованості позивача та вимагав повернути попередню оплату в розмірі 120 034,50 євро (а.с. 137-139, т.1).

29.12.2017 позивач звернувся до відповідача з вимогою про належне виконання умов Договору та повернення позивачу попередньої оплати по Додатку № 3 від 31.07.2017р. на суму 115 377, 50 євро; 800.00 євро, що є надлишково сплачені покупцем; по Додатку 1 від 03.07.2017р. і по Додатку 2 від 13.07.2017р. в сумі 3 857,00 євро, що в загальній сумі складає 120 034,50 євро (а.с. 125-135, т.1).

7. Норми права та мотиви, якими суд апеляційної інстанції керувався при прийнятті постанови, висновки суду.

Відповідно до ст.73 Закону України Про міжнародне приватне право від 23 червня 2005 року № 2709-IV (далі Закон № 2709-IV) іноземні юридичні особи мають права звертатись до судів України для захисту своїх правё свобод чи інтересів.

Згідно з ст. 76 Закону № 2709-IV суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: 1) якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону; 2) якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача; 3) у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України; 4) якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні; 5) якщо у справі про відшкодування шкоди позивач - фізична особа має місце проживання в Україні або юридична особа - відповідач - місцезнаходження в Україні; 6) якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті був громадянином України або мав в Україні останнє місце проживання; 7) дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України; 8) якщо у справі про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим особа мала останнє відоме місце проживання на території України; 9) якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України; 10) якщо справа проти громадянина України, який за кордоном діє як дипломатичний агент або з інших підстав має імунітет від місцевої юрисдикції, відповідно до міжнародного договору не може бути порушена за кордоном; 11) якщо у справі про банкрутство боржник має місце основних інтересів або основної підприємницької діяльності на території України; 12) в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

Іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (ст. 365 ГПК України).

Підсудність справ за участю іноземних осіб визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (ст. 366 ГПК України).

Відповідно до п. 12 зовнішньоекономічного рамкового Договору від 19.06.2017р. №А201708716 сторони погодили, якщо не досягнуть згодиё спірні питання підлягають передачі на розгляд в господарський суд за місцезнаходженням позивача.

Доказів знаходження в державі Польща ланки господарських судів не здобуто. Відтак, даний спір підсудний в силу ст. 20 ГПК України судам України.

19.06.2017 між «Р0LBILDINGSP.ZO.O.SPК.» (нерезидент України) та ТОВ «КАРПАТНАФТОХІМ» (резидент України) укладено зовнішньоекономічний рамковий Договір №А201708716 на поставку пропілену в 2017 році. Предметом договору є продаж і купівля пропілену полімерної марки. За своєю правовою природою, зовнішньоекономічний рамковий Договір від 19.06.2017р. №А201708716 на поставку пропілену в 2017 році, укладений між сторонами, є договором поставки, господарським договором, різновидом договору купівлі-продажу. Сторони договору не визначили, яке право підлягає застосуванню до договору.

Відповідно до ст. 32 Закону № 2709-IV зміст правочину може регулюватися правом, яке обрано сторонами, якщо інше не передбачено законом. У разі відсутності вибору права до змісту правочину застосовується право, яке має найбільш тісний зв`язок із правочином. Якщо інше не передбачено або не випливає з умов, суті правочину або сукупності обставин справи, то правочин більш тісно пов`язаний з правом держави, у якій сторона, що повинна здійснити виконання, яке має вирішальне значення для змісту правочину, має своє місце проживання або місцезнаходження.

Сторони договору згідно із статтями 5 та 10 цього Закону можуть обрати право, що застосовується до договору, крім випадків, коли вибір права прямо заборонено законами України (ст. 43 Закону № 2709-IV).

Відповідно до ст. 47 Закону № 2709-IV право, що застосовується до договору згідно з положеннями цього розділу, охоплює: 1) дійсність договору; 2) тлумачення договору; 3) права та обов`язки сторін; 4) виконання договору; 5) наслідки невиконання або неналежного виконання договору; 6) припинення договору; 7) наслідки недійсності договору; 8) відступлення права вимоги та переведення боргу згідно з договором. Якщо при визначенні способів та порядку виконання договору, а також заходів, які мають бути вжиті в разі невиконання або неналежного виконання договору, неможливе застосування права, зазначеного в частині першій цієї статті, може бути застосоване право держави, у якій здійснюється виконання договору. Право, що застосовується до форми договору, визначається відповідно до статті 31 цього Закону.

Cуд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про застосування матеріального права України в силу вимог ст.ст.32,43,47 Закону України Про міжнародне приватне право. Відповідач є стороноюё яка повинна здійснити виконання, яке має вирішальне значення для змісту договору.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За умовами ст.525 ЦК України та ст.193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору тощо.

Згідно зі ст.599 ЦК України, ст.202 ГК України зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач визнав заборгованість перед позивачем.

В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Однак, 16 листопада 2017р. відповідачем було направлено на адресу позивача заяву за № 1678 про зарахування зустрічних однорідних вимог, згідно якої зобов`язання відповідача в частині відвантаження товару припинились в частині, яка складає 120 034,50 євро; зобов`язання позивача по відшкодуванню збитків, додаткових витрат і сплаті штрафів, приведених в даній заяві, припинились в частині 120 034,50 євро.

Згідно з ч. 3 ст. 203 ГК України господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Відповідно до ст. 601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

За змістом наведених норм зарахування зустрічних однорідних вимог можливе за умов зустрічності вимог - одночасна участь сторін у двох зобов`язаннях і при цьому кредитор за одним зобов`язанням є боржником в іншому зобов`язанні; однорідність вимог (гроші, однорідні речі); настання строку виконання зобов`язання або визначення строку моментом запитання або щоб термін виконання не був вказаний взагалі, тобто виконання можна було вимагати в будь-який момент; ясність вимог, тобто відсутність спору відносно характеру зобов`язання, його змісту, умов виконання; звернення з заявою однієї сторони до іншої.

Оскільки Додаток № 5 до Договору, відповідно до якого вартість товару в жовтні 2017 року складає 735 євро за тону сторонами погоджений не був і на ньому відсутній підпис уповноваженої особи позивача, а умовами договору передбачено погодження будь-яких змін до договору лише шляхом підписання сторонами додаткової угоди, а тому висновок суду про наявність боргу позивача перед відповідачем у розмірі 1 214 578,69 євро є необгрунтованим.

У заяві за № 1678 від 16 листопада 2017р. про зарахування зустрічних однорідних вимог відповідач вказував про наявність у позивача невиконаних зобов`язань та нарахування штрафу, згідно п. 10.1 контракту за те, що в жовтні 2017 року позивачем не був вибраний товар в кількості 3100т вартістю 2 278 500,00 євро, а сума нарахованого штрафу становить 1 139 250,00 євро. Також було нараховано штраф в розмірі 8 483,11 євро за перевищення термінів зливу товару, додаткові затрати на подобове користування цистернами в сумі 21 483, 28 євро та витрати за невикористання цистерн для завантаження товару для інших контрагентів в сумі 17833,30 євро. Загальна сума вказана відповідачем становила 1 214 578,69 євро(а.с. 52-59, т. 3).

Однак, позивачем такі зобов`язання на суму 1 214 578,69 євро заперечуються у наявних у справі листах сторін, що свідчить про наявність спору відносно характеру зобов`язання, його змісту, умов виконання, що виключає їх безспірність.

Посилання відповідача на наявність залежності між виконанням зобов`язань за Договором та сплатою процентів за генеральним кредитним договором №15/2017 від 11.05.2017 року, є необгрунтованими, оскільки кредитний договір укладений за місяць до укладення зовнішньоекономічного рамкового Договору від 19.06.2017р. №А201708716.

Також відповідачем не надсилались претензії з вимогою сплати 1 214 578,69 євро (в тому числі вимоги щодо сплати збитків, штрафу, компенсації), а тому строк виконання їх ще не настав. Окрім того, переписка сторін свідчить про непогодження позивача з вимогами щодо сплати збитків, штрафу, компенсації. Наведене вказує на неможливість зарахування вимог, які є спірними, на підставі заяви сторони, та необгрунтованність висновку суду, що зобов`язання відповідача щодо сплати 120 034,50 євро позивачу припинилось шляхом зарахування зустрічних однорідних грошових вимог викладених в заяві № 1678 від 16.11.2017.

Щодо наданого позивачем висновку експерта №2-12/02 від 12.02.18, то місцевим господарським судом вірно зазначено, що при складанні вказаного висновку експерт не був попереджений про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку та відповідно, інформація про таку відповідальність не міститься в тексті поданого висновку. Відтак, виходячи з положень ст.ст.73, 101 ГПК України, такий висновок експерта не може бути прийнятий до уваги судом як належний доказ у справі.

За змістом положень частини 7 статті 98 і частини 5 статті 101 ГПК України у висновку експерта має бути зазначено, що він (експерт) попереджений (обізнаний) про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Окрім того, згідно з частиною 1 статті 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Наведене відповідає правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду від 09.04.2019 у справі №905/3375/15 та від 04.10.2019 у справі №914/1949/18.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення ("Руїс Торіха проти Іспанії").

Згідно з ч. 1 ст. ст.277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, беручи до вищенаведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення про задоволення позову та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім" на користь POLBILDING SP.ZO.O.SP.K ("Полбілдінг" товариство з обмеженою відповідальністю командитне товариство) заборгованості за зовнішньоекономічним рамковим Договором від 19.06.2017 року за № А201708716 на поставку пропілену в 2017 році у розмірі 120 034,50 євро.

8. Судові витрати.

Відповідно до ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п.1 ч.3 ст.123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За положеннями ч. 1 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 ст. 126 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Крім того, п.2 ч. 2 ст.126 ГПК України встановлено, що розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 129 ГПК Кодексу, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно з ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

За положеннями ч.3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як встановлено судом, між позивачем та ТОВ Ела було укладено договір про надання юридичних послуг №02/11-17 від 02.11.2017 року (а.с. 89-100, т. 1), договір про надання юридичних послуг №02/02-18 від 27.02.2018 року (а.с. 52-67, т. 1).

Факт сплати витрат на правову допомогу підтверджується актом прийому-передачі наданих послуг від 15.02.2018 року (а.с. 101-107, т.1) та рахунками на оплату юридичних послуг (а.с. 108-112, т. 1), а також міжнародними банківськими грошовими переказами та випискою по рахунку (113-124, т. 1).

Однак згідно ст.ст. 4, 13,14,15 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" організаційними формами здійснення адвокатської діяльності є: здійснення адвокатської діяльності індивідуально; адвокатське бюро та адвокатське об`єднання, які і є стороною договору про надання правової допомоги. Однак згідно договору про надання юридичних послуг №02/11-17 від 02.11.2017 року та договору про надання юридичних послуг №02/02-18 від 27.02.2018 року, стороною договору є юридична особа зареєстрована в організаційно-правовій формі товариства з обмеженою відповідальністю, що суперечить ст.ст. 4, 13,14,15 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", а тому вимога про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу не підлягає задоволенню в частині надання такої допомоги саме ТОВ Ела.

Вподальшому 12.11.2018 року між ТОВ Ела (довіритель) та Адвокатським обєднанням Ела (повірений) було укладено договір доручення №07/11-2018 року, у якому Адвокатське обєднання Ела зобов`язалося за винагороду від імені та за рахунок довірителя надати клієнту довірителя POLBILDING SP.ZO.O.SP.K ("Полбілдінг" товариство з обмеженою відповідальністю командитне товариство) правову допомогу відповідно до договору про надання юридичних послуг №27/02-18 від 27.02.2018 року (а.с. 192-196, т.4).

07.12.2018 року між ТОВ Ела та позивачем було укладено додаткову угоду №1 до договору про надання юридичних послуг №02/02-18 від 27.02.2018 року, якою викладено п. 11.1 у новій редакції та продовжено строк дії договору до 31.10.2019 року (а.с. 209-211, т.4).

02.01.2019 року між ТОВ Ела та Адвокатським обєднанням Ела було укладено додаткову угоду №1 до договору договір доручення №07/11-2018 року, якою викладено п. 1.2 та 10.1 у новій редакції та продовжено строк дії договору до 31.10.2019 року (а.с. 66, т.5).

Згідно п. 4.1 договору про надання юридичних послуг №02/02-18 від 27.02.2018 року сторони погодили, що прийом-передача наданих послуг проводитиметься протягом 5 днів з моменту фактичного завершення виконавцем надання юридичних послуг, шляхом надання виконавцем документів або матеріалів, які підтверджують фактично виконане замовлення замовника.

Після отримання адвокатом Адвокатського об`єднання Ела повного тексту рішення місцевого господарського суду між ТОВ Ела та позивачем було підписано акт №1 від 23.04.2019 року прийому-передачі наданих послуг згідно договору №02/02-18 від 27.02.2018 року (а.с. 15-21, т.6) на суму 5 638,00 євро.

Згідно звітів Адвокатського обєднання Ела, на виконання договору доручення №07/11-2018 року за період з 12.11.2018 по 09.04.2019 року об`єднанням надано послуги на загальну суму 16000,00 грн, а за період квітень-травень 2019 року об`єднанням надано послуги на загальну суму 9600,00 грн (а.с. 12-14, т.6).

З огляду на вищенаведене, заява щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 16588,00 євро підлягає задоволенню частково у розмірі 25600,00 грн. за послуги надані Адвокатським обєднанням Ела у період з часу укладення 12.11.2018 року між ТОВ Ела та Адвокатським обєднанням Ела договору доручення №07/11-2018 року.

Щодо вимоги про стягнення 200,00 євро для забезпечення участі експерта у судовому засіданні, то така вимога задоволенню не підлягає, оскільки згідно рахунку №1-15/03 від 15.03.2019 року (а.с. 84, т. 5) за участь у судовому засіданні виставлено рахунок на суму 2000,00 грн., а висновок експерта не є належним доказом у справі, оскільки експерт не був попереджений про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку та відповідно, інформація про таку відповідальність не міститься в тексті поданого висновку.

Згідно п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 14 ст. 129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до пп. «б», «в», п. 4 ч. 1 ст.282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням: нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За поданий позов POLBILDING SP.ZO.O.SP.K ("Полбілдінг" товариство з обмеженою відповідальністю командитне товариство) сплатило судовий збір у розмірі 2049,34 євро, який враховуючи задоволення позовних вимог покладається на Товариство з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім".

За подання апеляційної скарги POLBILDING SP.ZO.O.SP.K ("Полбілдінг" товариство з обмеженою відповідальністю командитне товариство) сплачено 3074,01 євро судового збору, а враховуючи задоволення апеляційної скарги, судовий збір покладається на Товариство з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім".

Керуючись ст.ст. 86, 129, 252, 269, 270, 275, 277, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу задоволити.

2. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 09.04.2019 у цій справі скасувати і прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім" (77306, Івано-Франківська обл., м. Калуш, вул. Промислова, будинок 4, ідентифікаційний код 33129683) на користь POLBILDING SP.ZO.O.SP.K ("Полбілдінг" товариство з обмеженою відповідальністю командитне товариство, вул. Замяни, 8, ЛУ 202, 02-786, м. Варшава, Польща, ідентифікаційний податковий номер PL 929 185 48 51) заборгованість за зовнішньоекономічним рамковим Договором від 19.06.2017 року за № А201708716 на поставку пропілену в 2017 році у розмірі 120 034,50 євро, що станом на дату подачі позовної заяви згідно офіційного курсу валют, встановленого Національним банком України, становить 3 776 441,41 грн, 2049,34 євро судового збору за розгляд позовної заяви, що у гривневому еквіваленті станом на дату сплати становить 63073,94 грн та 3074,01 євро судового збору за розгляд апеляційної скарги, що у гривневому еквіваленті станом на дату сплати становить 91 017,38 грн та 25600,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

5. Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Повний текст постанови складено 01.11.2019р., в зв`язку із тимчасовою непрацездатністю головуючого судді та відрядженням члена колегії.

Головуючий суддя Дубник О.П.

Суддя Желік М.Б.

Суддя Матущак О.І.