Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2019 р. м. Житомир Справа № 906/941/19

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Вельмакіної Т.М.

секретар судового засідання: Антонова О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Кімак З.К. - довіреність №4136/6 від 28.12.2018 ;

від відповідача: не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради

до Фізичної особи-підприємця Ковальчука Олександра Сергійовича

про стягнення 20044,38 грн(

Комунальне підприємство "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради звернулося до суду з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Ковальчука Олександра Сергійовича 20044,38 грн заборгованості за спожиті послуги з теплопостачання, надані позивачем згідно договору №492 від 01.10.2009.

Ухвалою від 13.09.2019 господарський суд відкрив провадження у справі №906/954/19 за правилами спрощеного позовного провадження та призначив засідання суду на 10.10.2019 о 12:00.

В судовому засіданні 10.10.2019, оскільки копія ухвали від 10.09.2019 повернулася на адресу суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання", судове засідання відкладено на 06.11.2019 для повторного направлення відповідачу ухвали з інформацією про час та місце судового засідання. При цьому судом враховано, що позивач не повідомив про актуальність позовних вимог на дату судового засідання, що унеможливлює вирішення спору судом до отримання вказаної інформації.

В судовому засіданні 06.11.2019 представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач відзив на позов не подав, 18.10.2019 на адресу суду, не врученою повернулася ухвала про відкладення провадження у справі, яка направлялася судом на юридичну адресу ФОП Ковальчук О.С.

Відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Згідно п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", якщо ухвалу було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно наявного в матеріалах справи витягу з ЄДР, станом на 13.09.2019 ФОП Ковальчук Олександр Сергійович зареєстрований за адресою, що значиться і у позовній заяві - : АДРЕСА_1 .

Оскільки поштова кореспонденція направлялась відповідачу за юридичною адресою, суд вважає, що ним вжито всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи та забезпечення явки представника останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Крім того, відповідно до статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень", кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Ухвали Господарського суду Житомирської області у даній справі були оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень (http://reyestr.court.gov.ua), а тому відповідач міг ознайомитися з їх текстом.

Також позивач направляв відповідачу позовну заяву з додатками, які містять інформацію про направлення позовних матеріалів до суду.

Таким чином, ФОП Ковальчук О.С. не був позбавлений об`єктивної можливості дізнатися про рух справи №906/954/19, користуючись засобами поштового зв`язку, відкритим безоплатним цілодобовим доступом до Єдиного державного реєстру судових рішень тощо, однак наданими йому процесуальними правами не скористався.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи, що явка представника відповідача в судове засідання обов`язковою не визнавалася, а надання письмового відзиву, відповідно до вимог ст. 178 ГПК України, є правом відповідача а не його обов`язком, суд вважає, що неявка представника відповідача та неподання відзиву на позовну заяву, не перешкоджає розгляду справи. Розгляд справи здійснюється за наявними в ній матеріалами, відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України.

Заслухавши уповноваженого представника позивача, розглянувши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01.10.2009 між КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради (далі - постачальник (теплопостачальна організація), позивач) та Фізичною особою-підприємцем Ковальчуком Олександром Сергійовичем (споживач, відповідач) був укладений Договір №492 купівлі-продажу теплової енергії (надалі за текстом - Договір №492), відповідно до якого, позивач зобов`язався своєчасно надати споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач зобов`язався оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором (п. 1.1. Договору №4926).

Згідно п. 7.1, 7.2 Договору, останній укладається строком на один рік і вступає в силу після його підписання обома сторонами. Договір вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення строку дії договору не надійде заява однієї із сторін про відмову від цього Договору або його перегляд. У випадку дострокового розірвання договору з ініціативи споживача, останній повинен за місяць попередити про це постачальника.

Позивач вказує, що в порушення умов Договору №492, відповідач не оплатив отримані послуги з теплопостачання, внаслідок чого виникла заборгованість за використану теплову енергію за період з жовтня 2018 по квітень 2019, яка станом на 05.09.2019 становить 20044,38грн.

Невиконання умов Договору відповідачем стало підставою звернення позивача до суду з позовом про стягнення вказаної заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач зсилається на ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Оцінивши в сукупності надані до справи документи, проаналізувавши приписи законодавства, що регулює спірні відносини, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з такого.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України, господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань.

Згідно ч. 1 ст. 173 ГК України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншими учасниками відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші ), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

З матеріалів справи вбачається, що правовідносини між сторонами виникли на підставі Договору №492 купівлі-продажу теплової енергії від 01.10.2019.

Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 4.7 Договору, плата нараховується за теплоенергію на опалення в розмірі 10,30 грн. в місяць протягом опалювального сезону.

За умовами п.4.8 Договору, всі розрахунки по цьому договору проводяться до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, за платіжними документами, які виписуються постачальником.

Розрахунки по договору проводяться споживачем шляхом перерахування коштів у встановлені договором строки на рахунок постачальника (п.5.1. Договору).

Відповідно до п. 5.2 Договору, підставою для здійснення платежів по даному договору є виставлена постачальником платіжна вимога (квитанція).

За умовами п. 5.3 Договору, вартість наданих постачальником послуг нараховується на підставі чинного законодавства та цього договору та залежить від розміру тарифів установлених в порядку визначеному законодавством.

Сторони погодили, що при наявності заборгованості по даному договору, будь-які платежі, незалежно від зазначення періоду за який здійснюється платіж, зараховуються в погашення заборгованості починаючи з початку її виникнення (п. 5.4. Договору).

Відповідно до ст. 530 Цивільного Кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). ...Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Так, у п.4.8 Договору сторони погодили термін виконання відповідачем зобов`язань щодо проведення розрахунків. Крім того, матеріали справи містять докази направлення на юридичну адресу відповідача претензії №2287/6 від 12.06.2019 з вимогою про сплату заборгованості у заявленій до стягнення сумі (а.с. 24-26).

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Так, наявними в матеріалах справи рахунками підтверджено, що в період з жовтня 2018 по квітень 2019, позивачем були надані послуги з постачання теплової енергії на загальну на суму 20044,38грн грн (а.с. 16-23).

Обґрунтованість зміни тарифів у вказаний період, у визначеному п. 2.2. Договору порядку, підтверджено наданими до справи рішеннями Виконавчого комітету Житомирської міської ради (а.с.27-31).

Разом з тим, доказів на підтвердження сплати відповідачем заборгованості матеріали справи не містять. Жодних заперечень та матеріалів на спростування наведених позивачем підстав позову та заявлених вимог відповідач не надав.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач не подав суду доказів, які б спростовували доводи позивача, натомість позивач обґрунтував свої позовні вимоги належними та достатніми доказами.

За вказаного, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований, заявлений відповідно до вимог законодавства та укладеного договору, тому підлягає задоволенню у повному обсязі на суму 20044,38грн.

Судовий збір, в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236-238, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради до Фізичної особи-підприємця Ковальчука Олександра Сергійовича задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Ковальчука Олександра Сергійовича ( АДРЕСА_1 , ід. код НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради (10014. Житомирська обл., м. Житомир, Корольовський р-н., вул. Київська, буд. 48, ід. код 35343771):

- 20044,38 грн заборгованості;

- 1921,00 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 08.11.19

Суддя Вельмакіна Т.М.

1 - до справи;

2 - позивачу (10014, м. Житомир, вул. Київська, 48) - рек. з пов. про вруч.;

3 - відповідачу ( АДРЕСА_1) - рек. з пов. про вруч.