ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

04.11.2019 м.Дніпро

Справа № 904/3541/15

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваль Л.А. (доповідач),

суддів: Білецької Л.М., Чередка А.Є.

розглянувши апеляційну скаргу арбітражного керуючого (ліквідатора) Шевцова Євгена Вікторовича на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.10.2019 у справі № 904/3541/15

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕСПЕКТ ІНВЕСТМЕН"

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕСПЕКТ ІНВЕСТМЕН"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Від Публічного акціонерного товариства "Златобанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Златобанк" до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла скарга на дії та бездіяльність ліквідатора Шевцова Є.В., а також - позовна заява про визнання недійсними результатів другого повторного аукціону, свідоцтва НАН 891009, скасування рішення про державну реєстрацію № 24511887 від 17.09.2015, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності № 11214580 від 17.09.2015.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.10.2019, зокрема, заяву ПАТ "Златобанк" №б/н від 22.09.2015 про визнання недійсними результатів другого повторного аукціону від 15.09.2015, проведеного Товарною біржею "Самарська", визнання недійсним свідоцтва НАН 891009, скасування рішення про державну реєстрацію №24511887 від 17.09.2015, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності №11214580 від 17.09.2015 - залишено без розгляду.

Відкладено розгляд скарги ПАТ "Златобанк" № б/н від 18.09.2015 на дії та бездіяльність ліквідатора на 31.10.2019 на 12:20 хв.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням арбітражний керуючий (ліквідатор) Шевцов Євген Вікторович подав апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.10.2019 у справі № 904/3541/15, в якій просить оскаржувану ухвалу змінити в частині розгляду скарги ПАТ "Златобанк" № б/н від 18.09.2015 на дії та бездіяльність ліквідатора, не відкладаючи її без розгляду, а залишити без розгляду.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Воно гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов`язковими для всіх форм судочинства та всіх судових інстанцій, зокрема забезпеченням апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом (пункт 8 частини третьої статті 129) (пункт 3.2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007).

Отже, конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи в касаційному порядку, яке має бути реалізоване, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження, а реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення ставиться у залежність від положень процесуального закону.

Поряд з цим, попри визначені основні засади судочинства, що полягають у забезпеченні права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення, Суд зазначає, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це може спотворити саму суть цього права (рішення Європейського суду з прав людини від 12.07.2001 у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини").

Тобто, ГПК України повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках учасники судового процесу та інші особи мають право на апеляційне та касаційне оскарження ухвали суду першої інстанції.

Згідно зі статтею 254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Так, положеннями статті 255 Господарського процесуального кодексу України передбачено перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції.

Оскаржуваною частиною ухвали суду першої інстанції було вирішено процедурне питання - відкладення розгляду скарги на дії та бездіяльність ліквідатора на іншу дату.

Поряд з цим ухвала місцевого суду про відкладення розгляду скарги на дії та бездіяльність ліквідатора не охоплюється переліком, наведеним в статті 255 ГПК України

Крім цього жодною іншою нормою ГПК України та положеннями Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не передбачено права на оскарження ухвали суду першої інстанції про відкладення розгляду скарги на дії та бездіяльність ліквідатора.

Зокрема, норми статті 207 ГПК України ("Розгляд заяв та клопотань") не містять вказівки щодо права оскарження ухвали про відкладення розгляду скарги на дії та бездіяльність ліквідатора, окремо від рішення суду.

При цьому, Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції, чинній з 19.01.2013, містить певні обмеження щодо апеляційного та касаційного оскарження судових рішень у справах про банкрутство. Так, зокрема, положеннями частин першої - третьої статті 8 зазначеного Закону передбачено, що ухвали господарського суду, винесені у справі про банкрутство за наслідками розгляду господарським судом заяв, клопотань та скарг, а також постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури можуть бути оскаржені в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом. В апеляційному порядку можуть бути оскаржені постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, усі ухвали місцевого господарського суду, прийняті у справі про банкрутство, крім випадків, передбачених Господарським процесуальним кодексом України та цим Законом. У касаційному порядку можуть бути оскаржені постанови апеляційного господарського суду, прийняті за результатами перегляду таких судових рішень: ухвали про порушення справи про банкрутство, ухвали про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника, ухвали за результатами розгляду грошових вимог кредиторів, ухвали про звільнення (усунення, припинення повноважень) арбітражного керуючого, ухвали про перехід до наступної судової процедури, ухвали про затвердження плану санації, ухвали про закриття провадження у справі про банкрутство, а також постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Однак, апеляційний суд звертає увагу, що порядок оскарження судових рішень, відповідно до положень зазначеного Закону, стосується судових рішень, які безпосередньо відносяться до процедур банкрутства. Судові рішення, якими вирішуються загально-процесуальні питання, у тому числі щодо відкладення розгляду скарги на дії та бездіяльність ліквідатора, оскаржуються в порядку, встановленому положеннями Господарського процесуального кодексу України.

Цей висновок узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним в постанові від 19.06.2018 у справі № 18/1544-10 (пункт 6.14), згідно з яким відсутність у переліку частини першої статті 255 ГПК України ухвали, що може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції, не позбавляє особу права оскаржити цю ухвалу в апеляційному порядку у разі, якщо право оскарження вказаної ухвали передбачено іншою процесуальною нормою, зокрема в іншій статті ГПК України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 261 ГПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню.

У зв`язку із викладеним апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана ухвала в частині відкладення розгляду скарги на дії та бездіяльність ліквідатора не підлягає оскарженню окремо від рішення суду першої інстанції та відсутні законні підстави для її перегляду в апеляційному порядку, відповідно, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відмову арбітражному керуючому (ліквідатору) Шевцову Євгену Вікторовичу у відкритті апеляційного провадження.

У відповідності до ч. 4 ст. 261 ГПК України копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 242 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія апеляційної скарги залишається в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 234, 261 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити арбітражному керуючому (ліквідатору) Шевцову Євгену Вікторовичу у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.10.2019 у справі № 904/3541/15.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Порядок і строки її оскарження передбачено ст.286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Додаток (на адресу апелянта):

апеляційна скарга №б/н від б/д з додатками, всього на 23 аркушах, у тому числі, квитанція про сплату судового збору №0.0..1 від 24.10.2019.

Головуючий суддя Л.А. Коваль

Суддя Л.М. Білецька

Суддя А.Є. Чередко