ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2019 р. Справа №907/243/19

Західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді - Плотніцького Б.Д.

суддів Кордюк Г.Т.

Кравчук Н.М.

за участі секретаря судового засідання:Михайлишин С.В.

та представників учасників судового процесу

від позивача (апелянта): Деркач О.Р.

від відповідача: Ламбух О.С.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», б/н б/д (вх. № ЗАГС 01-05/3444/19 від 19.09.2019)

на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 23.07.2019 (повний текст складено 09.09.2019)

у справі №907/243/19 (суддя Ушак І.Г.)

за позовом: Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», м. Київ (далі АТ КБ «Приватбанк»)

до відповідач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Стронг Брідж ЛТД», с. Оноківці Закарпатської області (далі ТОВ «Стронг Брідж ЛТД»)

про стягнення 114 747 800,97 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 07.05.2019 прийнято до розгляду та відкрито провадження за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ТОВ «Стронг Брідж ЛТД» про стягнення порушення відповідачем умов договору фінансового лізингу №4С16067ЛИ від 20.08.2016 (далі - договір фінансового лізингу) 114 747 800,97грн., яка включає 506 067 86,32грн. простроченої заборгованості по сплаті лізингових платежів у рахунок вартості майна, 41 554 781,23грн. простроченої заборгованості з винагороди за користування майном, 22 586 233,42грн. пені.

Ухвалою суд від 23.07.2019 призначено судово-економічну експертизу та доручено її проведення Київському науково-дослідному інституту судових експертиз. Перед експертом поставлено наступні питання:

- який розмір заборгованості станом на 01.03.19 лізингоодержувача - ТОВ «Стронг Брідж ЛТД», с.Оноківці Закарпатської області - перед АТ КБ «Приватбанк» з прострочених лізингових платежів за договором фінансового лізингу №4С16067ЛИ від 20.08.2016?

- який розмір заборгованості станом на 01.03.19 лізингоодержувача - ТОВ «Стронг Брідж ЛТД», с.Оноківці Закарпатської області - перед АТ КБ «Приватбанк» з простроченої заборгованості за відсотковою винагородою за користування майном за договором фінансового лізингу №4С16067ЛИ від 20.08.2016?

- який розмір заборгованості станом на 01.03.19 лізингоодержувача ТОВ «Стронг Брідж ЛТД», с.Оноківціі Закарпатської області - перед АТ КБ «Приватбанк» з пені за порушення грошового зобов`язання за договором фінансового лізингу №4С16067ЛИ від 20.08.2016?

Попередню оплату вартості експертизи покладено на відповідача у справі ТОВ «Стронг Брідж ЛТД», с.Оноківці Закарпатської області. Провадження у справі зупинено до одержання судом висновку експертизи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з даною ухвалою суду першої інстанції, АТ КБ «Приватбанк» звернулось до Західного апеляційного господарського суду ( далі ЗАГС) з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 23.07.2019 у даній справі скасувати та направити справу в Господарський суд Закарпатської області для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, зокрема, що не може бути підставою для призначення у справі експертизи тільки факт наявності складнощів у відповідача з розрахунком складових боргу або неможливість порахувати суму заборгованості самостійно. Апелянт вважає, що відповідач недобросовісно користується своїми правами та обов`язками, передбаченими ст.42 ГПК України. У матеріалах справи відсутні взаємно суперечливі докази, а тому, і потреба у спеціальних знаннях та відповідній кваліфікації для встановлення фактичних даних, що входять до предмету доказування. Розрахунки заборгованості та виписки можна перевірити арифметичним шляхом. Це не потребує спеціальних знань у відповідній галузі, а призначення експертизи лише затягує розгляд справи. Тому, на думку скаржника суд першої інстанції виключив можливість своєчасного вирішення спору та відстрочив час виконання відповідачем свого зобов`язання, чим порушив права позивача на судовий захист. Свої вимоги скаржник підкріплює посиланням на постави Верховного суду №917/50/17 від 24.01.2018, №907/425/16 від 24.01.2018, №922/1073/17 від 07.02.2018.

У судовому засіданні 23.10.2019 представник апелянта підтримав вимоги, викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити, ухвалу Господарського суду Закарпатської області скасувати.

Короткий зміст заперечень на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу б/н від 04.10.2019 відповідач проти доводів, викладених у апеляційній скарзі, заперечує та просить залишити ухвалу Господарського суду Закарпатської області про призначення судової економічної експертизи без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач зазначає, що самостійно він не може встановити правильність розрахунків в частині вимог, заявлених до стягнення за період з 23.07.2017 по 01.03.2019, зокрема, це зумовлено зміною відсоткової винагороди за користування майном, а також наявністю часткового розрахунку по існуючому між сторонами договору фінансового лізингу, що безпосередньо впливає на період та розмір нарахованої пені. Враховуючи велику суму заборгованості, значний обсяг первинних фінансових документів, які потребують дослідження та аналізу, а також відсутній у матеріалах справи висновок експерта з розрахунку відповідної суми заборгованості, відтак, призначення судової експертизи є доречним та вірним. У підтвердження своїх заперечень відповідач посилається на постанову Північно-Західного апеляційного господарського суду у справі №903/920/18 та рішення ЄС з прав людини у справі «Дульський проти України» (заява №61679/00) від 01.06.2006 у якій зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури. Більше того, суд вирішує питання щодо отримання додаткових доказів та встановлює строк для їх отримання.

У судовому засіданні 23.10.2019 представник відповідача проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечував. Просив залишити ухвалу Господарського суду Закарпатської області без змін, а вимоги апеляційної скарги без задоволення.

Мотиви та норми права, а також стислий виклад встановлених судом першої та апеляційної інстанцій неоспорених обставин справи

Судом першої інстанції встановлено, що предметом даного спору є неналежне виконання відповідачем вимог договору фінансового лізингу №4С16067ЛИ від 20.08.2016, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 114 747 800,97грн., яка включає 50 606 786,32грн. простроченої заборгованості по сплаті лізингових платежів у рахунок вартості майна, 41 554 781,23грн. простроченої заборгованості з винагороди за користування майном, 22 586 233,42грн. пені.

У ході підготовчого провадження у справі відповідач подав клопотання про призначення судової економічної експертизи. В обґрунтування вказаного клопотання посилається на неможливість самостійного визначення правильного розміру заборгованості через складність розрахунків складових боргу, що зумовлені зміною відсоткової винагороди за користування майном, частковим розрахунком відповідача по договору, що безпосередньо впливає на період та розмір нарахування пені за прострочення сплати лізингових платежів. З урахуванням відсутності у матеріалах справи висновку експерта з питань розрахунку суми заборгованості за договором фінансового лізингу, вважає, що для визначення дійсного її розміру необхідні спеціальні знання в економічній сфері.

Позивач неодноразово у письмових та усних поясненнях стверджував про відповідність наданих розрахунків умовам договору, відсутність контррозрахунків відповідача та заперечував проти задоволення клопотання про призначення судової експертизи у справі.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 1 ЗУ «Про судову експертизу» визначено, що судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Спеціальні знання - це професійні знання, отримані в результаті навчання, а також навички, отримані обізнаною особою в процесі практичної діяльності в різноманітних галузях науки, техніки та інших суспільно корисних галузях людської діяльності, які використовуються разом з науково-технічними засобами під час проведення експертизи. Змістом спеціальних знань є теоретично обґрунтовані і перевірені практикою положення і правила, які можуть відноситися до будь-якої галузі науки, техніки, мистецтва тощо.

Необхідність судової експертизи в господарському судочинстві зумовлена тим, що в процесі здійснення правосуддя суд стикається з необхідністю встановлення таких фактів (обставин), дані про які потребують спеціальних досліджень. Експертиза - це науковий, дослідницький шлях до висновків, які формулюються у висновку експерта, про фактичні обставини справи.

За клопотанням учасника справи або з власної ініціативи суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів (ч.1 ст.99 ГПК України)

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Дульський проти України» (заява №61679/00) від 01.06.2006) зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури. Більше того, суд вирішує питання щодо отримання додаткових доказів та встановлює строк для їх отримання.

Частиною 1 ст.79 ГПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

При винесенні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції виходив з того, що розрахунки заборгованості, стягнення якої становить предмет позову, є складними та потребують дослідження, співставлення значного обсягу первинних фінансових документів та аналіз їх даних потребує спеціальних знань в сфері фінансово кредитних операцій, тобто у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо. З метою з`ясування питань розміру заборгованості відповідача перед позивачем станом на 01.03.19 в частині прострочених лізингових платежів за договором фінансового лізингу №4С16067ЛИ від 20.08.2016, в частині простроченої відсоткової винагороди за користування майном за договором фінансового лізингу, в частині пені за порушення грошового зобов`язання за договором фінансового лізингу, вирішення яких потребує спеціальних знань, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання відповідача про призначення судової експертизи та зупинення провадження у справі.

Водночас, відповідно до статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 10.02.2010 по справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04) зазначив наступне: «Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення ) справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), №37801/97, п.36, від 1 липня 2003 року)».

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п.30, від 27 вересня 2001 року)».

Обов`язковою умовою винесення обґрунтованого рішення є дослідження обставин, які входять до предмета доказування, в даному випадку обставини щодо фактичного розміру заборгованості по сплаті лізингових платежів, визначення заборгованості за відсотковою винагородою за користування майном та по сплаті пені за порушення грошового зобов`язання.

Також, важливим аспектом є розумність тривалості провадження, що повинна оцінюватися у світлі обставин справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявників та відповідних органів влади, а також важливість предмета спору для заявників (див. рішення у справі «Фрідлендер проти Франції» (Frydlender v. France) [ВП], №30979/96, п.43, ECHR 2000-VII).

Аналогічне твердження висловив Верховний Суд України у Листі від 25.01.2006 №1-5/45 «Щодо перевищення розумних строків розгляду справ» визначив критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, які є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних): 1) складність справи; 2) поведінка заявника; 3) поведінка органів державної влади (насамперед суду).

Висновки суду

З урахуванням викладеного, за даних фактичних обставин справи, апеляційний господарський суд погоджується з висновком Господарського суду Закарпатської області щодо необхідності проведення судової економічної експертизи та відповідним зупиненням провадження у справі згідно п.2 ч.1 ст.228 ГПК України з метою встановлення правильності проведених позивачем розрахунків по всіх складових предмету спору, зокрема з огляду на те, що сума заборгованості за договором фінансового лізингу є великою та потребує співставлення значного обсягу первинних фінансових документів, тому аналіз даних в розрахунку потребує спеціальних знань в сфері фінансово-лізингових операцій.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 та ст.276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції, розглядаючи клопотання про призначення судової експертизи, дав належну оцінку наданим сторонами доказам, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що у відповідності до ст.276 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін.

Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для скасування ухвали суду, оскільки не спростовують висновків суду, викладених в оскаржуваному судовому акті.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10.02.2010).

Судові витрати

Оскільки суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України). Відтак, згідно ст.129 ГПК України сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.

Керуючись ст.ст.86, 269, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»,

б/н б/д залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Закарпатської

області від 23.07.2019 у справі №907/243/19 залишити без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

3. Порядок та строки оскарження постанов апеляційного господарського суду до

суду касаційної інстанції визначені ст. ст.287-289 ГПК України.

У зв`язку з перебуванням головуючого судді Плотніцького Б. Д. у відряджені з 28.10.2019 по 30.10.2019 повний текст постанови виготовлено та підписано 31.10.2019

Головуючий суддя Б.Д. Плотніцький

Судді Г.Т. Кордюк

Н.М. Кравчук