ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

04.11.2019м. ДніпроСправа № 904/4979/19

Суддя Мельниченко І.Ф. , розглянувши матеріали

за позовом Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України, м. Дніпро

до Товариства з додатковою відповідальністю "Довірче товариство Європейське бюро приватизації", м. Київ

про розірвання договору та повернення товару

СУТЬ СПОРУ:

Дніпропетровська митниця Державної фіскальної служби України звернулась до господарського суду Дніпропетровської області із позовом про розірвання договору від 15.03.2018 № 43/2018 та зобов`язання повернути взятий на реалізацію товар.

Подана позовна заява підлягає залишенню без руху, виходячи з такого.

Згідно з пунктом 2 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців); відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Так, подана позовна заява взагалі не містить ідентифікаційних кодів юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України позивача та відповідача.

Відповідно до частини 2 статті 164 Господарського процесуального кодексу України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких грунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

В порушення зазначеної норми закону Дніпропетровською митницею Державної фіскальної служби України до позовної заяви не надано доказів, що підтверджують обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, а саме договір від 15.03.2018 № 43/2018, який позивач просить розірвати та за яким підприємство останнього просить повернути товар.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують, у тому числі сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Сплата судового збору здійснюється в порядку і розмірі, встановленому Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" з 1 січня 2019 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1 921 гривня.

Зважаючи на те, що Дніпропетровська митниця Державної фіскальної служби України звернулась до суду із двома вимогами немайнового характеру судовий збір підлягає оплаті за кожну вимогу окремо на загальну суму 3 842,00 грн. (1 921,00 грн. + 1 921,00 грн.).

Доказів сплати судового збору на вказану вище суму матеріали позовної заяви не містять.

Разом з тим, позовна заява містить клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення у справі.

Вказане вище клопотання позивач обґрунтовує тим, що підприємство останнього не має можливості сплатити судовий збір через відсутність грошових коштів на рахунках, а вирішення питання щодо фінансування знаходиться на розгляді в Міністерстві фінансів України.

В підтвердження вказаних обставин, Дніпропетровська митниця Державної фіскальної служби України надає довідку, із якої вбачається, що залишок коштів по КЕКВ 2800 "Інші поточні видатки" станом на 24.10.2019 відсутній.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сімї;

г) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Як вбачається із матеріалів позовної заяви, до позивача не можуть бути застосовані підстави, наведені у статті 8 Закону України "Про судовий збір", що є вичерпними при вирішенні питання про відстрочення сплати судового збору, оскільки, зазначених позивачем підстав для відстрочки сплати судового збору вказана норма Закону України "Про судовий збір" не містить.

Крім того, статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" № 3477-IV від 23.02.2006 суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", - право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 року у справі "Креуз проти Польщі" суд зазначив, що "право на суд" не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю правовою природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх "цивільних прав та обов`язків", пункт 1 статті 6 залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети.

Таким чином, клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору у справі не підлягає задоволенню, виходячи із принципу рівності сторін.

Вказані вище недоліки свідчать про те, що позовна заява подана без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст. 162, 164, 174, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України залишити без руху.

2. Позивачу протягом десяти днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки позовної заяви, а саме:

- зазначити ідентифікаційні коди юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України позивача та відповідача;

- надати докази, що підтверджують обставини, на яких грунтуються позовні вимоги (договір від 15.03.2018 № 43/2018);

- надати докази сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

3. Роз`яснити Дніпропетровській митниці Державної фіскальної служби України, що у випадку невиконання позивачем вимог суду про усунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 04.11.2019 й оскарженню не підлягає.

Суддя І.Ф. Мельниченко