ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.11.2019 Справа № 905/1544/19

Господарський суд Донецької області у складі судді Величко Н.В.

при секретарі судового засідання Пузіковій Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за позовом: Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (, адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д.; адреса для листування: 49027, м.Дніпро, а/с 1800)

до відповідача: Алієва Рашада (ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ),

про: стягнення 70642,55 грн., -

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до Алієва Рашада про стягнення 70642,55 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Фізична особа-підприємець Алієв Рашад Ісмайіл Огли 30.03.2017 приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг", тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом складають договір банківського обслуговування № б/н від 30.03.2017, але свої грошові зобов`язання за договором банківського обслуговування № б/н від 30.03.2017 щодо повного та своєчасного повернення кредитних коштів не виконує, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 70642,55 грн., що складається з: 31591, 93 грн. - заборгованість за кредитом; 20040,61 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість; 11010,01 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 8000,00 - заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії.

При цьому позивач вказує на те, що 21.08.2017 відповідачем була припинена господарська діяльність, про що внесено відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, тому у позовній заяві в складі учасників провадження визначено відповідачем фізичну особу Алієва Рашада .

До позовної заяви додано: статутні документи позивача, банківську ліцензію № 22 від 05.10.2011, анкету-заяву Фізичної особи-підприємця Алієва Рашада Ісмайіл Огли від 30.03.2017 про приєднання до Умов та правил надання послуги «КУБ» та анкету, Витяг з «Умов та правил надання банківських послуг», витяг з протоколу № 10 від 09.02.2017 засідання Правління ПАТ КБ «ПриватБанк», розрахунок заборгованості за договором № б/н від 30.03.2017 станом на 08.08.2019, виписки по рахункам № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , сканкопії паспортних даних відповідача, копії яких долучено до матеріалів справи.

Ухвалою від 09.09.19 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/1544/19; визначено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження; судове засідання призначено на 02.10.2019; визначено сторонам строк для вчинення дій процесуального характеру; явка представників сторін у судове засідання визнана не обов`язковою.

Відповідач повідомлявся про розгляд справи та необхідність вчинення певних процесуальних дій шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Господарського суду Донецької області в мережі Інтернет (http://reyestr.court.gov.ua/Review/84122874) та шляхом направлення поштою ухвали суду від 09.09.19 на єдину відому адресу Алієва Рашада ( АДРЕСА_1 ).

Від відповідача відзив на позовну заяву не надійшов. Судом виявлено, що ухвала від 09.09.2019 про відкриття провадження по справі не була вручена відповідачу, що стало підставою для відкладення розгляду справи на 05.11.2019; явка представників сторін у судове засідання визнана не обов`язковою.

Відповідне повідомлення для Алієва Рашада судом розміщено на офіційному веб-сайті судової влади України в мережі Інтернет з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень (http://reyestr.court.gov.ua/Review/84727418), в якому повідомлено про дату, час та місце судового засідання у цій справі. Також, ухвала суду від 02.10.2019 направлена відповідачу поштою на єдину відому адресу ( АДРЕСА_1 )

В судове засідання, що відбулось 05.11.2019, сторони своїх представників не направили, про дату, час та місце судового засідання повідомлені у встановленому порядку.

Відповідачем відзив на позовну заяву не подано, процесуальні документи суду не отримано. Ухвала від 09.09.2019 про відкриття провадження у справі № 905/1544/19 повернулась на адресу суду з відміткою поштового відділення зв`язку "за закінченням строку зберігання".

На час судового засідання 05.11.2019 до суду не повернулось рекомендоване повідомлення про вручення відповідачу поштового відправлення або повернення поштового відправлення без вручення, а саме ухвали від 02.10.2019 про відкладення розгляду справи, тому судом зроблено відстеження поштового відправлення за трек-номером такого відправлення на офіційному веб-сайті "Укрпошта" в мережі Інтернет та виявлено, що вказана ухвала суду відповідачем також не отримана.

Відомостей щодо зміни місцезнаходження відповідача суду не надано.

Отже, суд вжив всіх можливих заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи, передбачених ст. 120 ГПК України.

Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи, що явка уповноважених представників сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась, сторони повідомлялись про дату, час та місце судового засідання у встановленому порядку і вважаються повідомленими належним чином, тому справа розглядається за наявними матеріалами без присутності представників позивача та відповідача за наявними матеріалами.

Розглянувши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

30.03.2017 відповідач, Фізична особа-підприємць Алієв Рашад, м.Бахмут (клієнт), підписавши анкету-заяву про приєднання до умов і правил надання послуг "КУБ", приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг", Тарифів банку, які розміщені в мережі інтернет на сайті банку: www.pb.ua.

Істотними умовами такого кредитного договору є: вид кредиту - строковий, розмір кредиту - визначається Приватбанком, вказується у профайлі позичальника на сайті kub.pb.ua, строк кредиту - 12 місяців з моменту видачі коштів; проценти (комісія) за користування кредитом: 2% в місяць від початкового розміру кредиту, порядок погашення заборгованості за кредитом: щомісяця рівними частинами до календарного числа місяця, в який було здійснено видачу коштів; у випадку порушення строку погашення заборгованості за кредитом, що зазначений в п.1.5. заяви, проценти за користування кредитом становлять розмір 4% на місяць від суми заборгованості. При цьому сплачується неустойка в розмірі і згідно розділу 3.2.8. умов та правил надання банківських послуг (п.1.1-1.6 анкети-заяви про приєднання до умов і правил надання послуг "КУБ").

Відповідно до чч. 1, 2 ст.639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. При цьому, як визначено відповідною нормою, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуги "КУБ" підписано із використанням електронного цифрового підпису відповідача, відповідно до якої позичальник приєднався до розділу 3.2.8. Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному веб-сайті АТ КБ "Приватбанк" http://privatbank.ua.

Відповідно до п.п. 3, 4 ст.18 Закону України "Про електронні довірчі послуги" електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису.

Дослідивши анкету-заяву відповідача від 30.03.2017, Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи Приватбанку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті www.pb.ua, які разом із заявою складають кредитний договір №б/н від 30.03.2017, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою даний договір має ознаки кредитного договору, до якого застосовуються положення параграфів 1 та 2 глави 71 Цивільного кодексу України.

Отже, кредитний договір між сторонами у даній справі складається із заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та Умов та правил надання банківських послуг, які оприлюднені через офіційний сайт банку. При цьому, зазначений договір підписаний обома сторонами в установленому законом порядку, сторонами не оспорювався та не визнаний недійсним.

Таким чином, укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України.

За умовами п.3.2.8.1. Умов та Правил надання кредиту "Кредит КУБ" передбачено, що банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати клієнту строковий "Кредит КУБ" для фінансування поточної діяльності клієнта, в обмін на зобов`язання клієнта з повернення кредиту, сплати процентів в обумовлені цим договором терміни. Істотні умови кредиту (сума кредиту, проценти за користування кредитом, розмір щомісячного платежу, порядок їх сплати) вказуються в Заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуги "КУБ", а також в системі Приват24 (далі - Заява). Клієнт приєднується до послуги шляхом підписання електронно-цифровим підписом заяви в системі Приват24 або в сервісі "Paperless" або іншим шляхом, що прирівнюється до належного способу укладення сторонами кредитного договору. Кредит також може надаватися шляхом видачі кредитних коштів з наступним їх перерахуванням на рахунок підприємства-продавця за товари та послуги. Якість послуг має відповідати законодавству України, нормативним актам Національного Банку України, які регулюють кредитні відносини.

Надання кредитів в рамках послуги здійснюється на умовах: повернення кредиту здійснюється щомісяця шляхом забезпечення клієнтом позитивного сальдо на його поточному рахунку в сумах і в дати щомісячних внесків, зазначених в заяві (п.3.2.8.3.1. Умов та Правил надання кредиту "Кредит КУБ").

Клієнт доручає Банку щомісячно у строки, зазначені в Заяві, здійснювати договірне списання з його рахунків, відкритих у Банку, на погашення заборгованості за послугою у кількості та розмірі, зазначеному в кредитному договорі. Остаточним терміном погашення заборгованості за кредитом є дата повернення кредиту. Згідно з ст.212, 651 ЦКУ при порушенні клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбачених цим Договором, банк на свій розсуд, починаючи з дев`яносто першого дня порушення будь-якого із зобов`язань, має право змінити умови договору, встановивши інший термін повернення кредиту. При цьому Банк направляє Клієнту повідомлення із зазначенням дати терміну повернення кредиту (Банк здійснює інформування клієнта на свій вибір або письмово, або через встановлені засоби електронного зв`язку банку та клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення чи інших)). При непогашенні заборгованості за цим Договором у термін, зазначений у повідомленні, вся заборгованість за кредитним договором, починаючи з наступного дня від дати, зазначеної в повідомленні вважається простроченою. У разі погашення заборгованості в період до закінчення 90 днів (включно) з моменту порушення будь-якого із зобов`язань, терміном повернення кредиту є дата останнього платежу (п.3.2.8.3.1.3. Умов та Правил надання кредиту "Кредит КУБ").

За умовами п.3.2.8.3.2. вказаних Умов зазначено, що за користування послугою клієнт сплачує щомісячно на протязі всього терміну кредиту проценти за користування кредитом в розмірі та згідно графіку, визначених в заяві та тарифах. При несплаті процентів у строк, визначений графіком, вони вважаються простроченими (крім випадків розірвання Договору згідно з п.3.2.8.6.2.).

Пунктом 3.2.8.3.3. Умов визначено, що при порушенні клієнтом будь-якого грошового зобов`язання клієнт сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі, встановленому у заяві. У разі порушення клієнтом будь-якого з грошових зобов`язань і при реалізації права банку, передбаченого п.3.2.8.3.1., клієнт сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен календарний день прострочення.

Пункт 3.2.8.9.2. Умов передбачає, що нарахування прострочених процентів здійснюється щодня, при цьому проценти розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з 360 днів у році. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування процентів не враховується.

Згідно п.п. 3.2.8.5.2, 3.2.8.5.3 Умов, клієнт зобов`язався оплатити щомісячні проценти за користування кредитом згідно з п.3.2.8.3.2, а також повернути кредит у терміни і в сумах, які встановлено в п.п. 3.2.8.3.1, 3.2.8.3.2, 3.2.8.5.14, 3.2.8.6.2, а також зазначені в заяві, шляхом розміщення необхідних для планового погашення внеску коштів на своєму поточному рахунку.

Пунктом 3.2.8.10.1. Умов визначено, що у разі порушення клієнтом будь-якого із зобов`язань щодо сплати процентів за користування кредитом та термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 3.2.8.3.2., 3.2.8.3.1., 3.2.8.9., 3.2.8.3.1. договору клієнт сплачує банку за кожен випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який нараховується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Сплата пені здійснюється у гривні.

На виконання умов кредитного договору б/н від 30.03.2017 позивачем 12.04.2017 перераховано на поточний рахунок відповідача (позичальника) кредитні кошти в розмірі 50000,00грн., що підтверджується банківською випискою по рахунку відповідача № НОМЕР_2 .

Матеріали справи свідчать, що 21.08.2017 відповідачем була припинена господарська діяльність, про що внесено відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, тому у позовній заяві в складі учасників провадження визначено відповідачем фізичну особу Алієва Рашада .

Суд враховує, що господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України у редакції з 15.12.2017 спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, яку раніше здійснювала зазначена фізична особа, зареєстрована підприємцем (пункт 73 постанови Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17)

У випадку припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за її зобов`язаннями, пов`язаними із підприємницькою діяльністю, усім своїм майном (пункт 4.22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 910/8729/18).

Предметом спору у даній справі є спонукання до виконання відповідачем зобов`язань в частині повернення кредиту, сплати процентів, комісії, а також застосування відповідальності встановленої договором та чинним законодавством України за порушення таких зобов`язань.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України, що визначено ст.175 Господарського кодексу України.

Згідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як визначено ч.2 ст.1054 Цивільного кодексу України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

В силу ст.1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Враховуючи положення відповідних норм, наявність в матеріалах справи доказів заборгованості відповідача перед позивачем, а також не надання відповідачем суду доказів виконання зобов`язань за кредитним договором щодо повернення кредиту за встановленим графіком, сплати процентів за користування кредитними коштами, комісії, є обґрунтованими заявлені вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості станом на 08.08.2019, а саме: 31591,93грн. заборгованості за кредитом, 20040,61грн. заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість та 8000, 00грн. заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії.

При цьому, з урахуванням прострочення погашення заборгованості за кредитом, відсотки позивачем нараховані у відповідності з п.1.6 Заяви про приєднання до Умов - у розмірі 4% за місяць (48% за рік), а відсотки у вигляді комісії нараховані у розмірі, визначеному п.1.4 такої Заяви - 2% в місяць від початкового розміру кредиту.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені в розмірі 11010,01грн. за період з 12.04.2017 по 08.08.2019.

Згідно ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Частиною 1 ст.549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 3 ст.549 Цивільного кодексу України встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.4 ст.231 цього ж Кодексу у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно ч.6 ст.232 цього ж Кодексу нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 3.2.8.3.3 Умов передбачена відповідальність у вигляді сплати пені за порушення грошових зобов`язань за договором кредиту.

Однак, Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" запроваджено антитерористичну операцію на території України.

Законом України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" визначений період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності зазначеним Указом Президента України та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. На час розгляду справи антитерористична операція триває.

Згідно зі ч.ч. 1, 3 ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Положення частин першої і другої цієї статті не поширюються на нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики, укладеними з юридичними особами і фізичними особами - підприємцями, місцезнаходженням яких є територія проведення антитерористичної операції, крім населених пунктів згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону, якщо такі договори укладені після 1 січня 2018 року або до яких після 1 січня 2018 року за погодженням сторін вносилися зміни в частині продовження строків виконання зобов`язань та/або зменшення розміру процентів, штрафних санкцій (ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" доповнено новою частиною згідно із Законом № 2266-VIII від 21.12.2017).

У відповідності до ч.5 ст.11 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" на Кабінет Міністрів України покладено обов`язок у 10-денний строк з дня опублікування вказаного Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

У відповідності до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 №1275-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України" на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" затверджено новий перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком, до якого включено місто Бахмут, де проводить свою господарську діяльність відповідач.

На підставі вищевикладеного, враховуючи приписи Закону України "Про боротьбу з тероризмом", Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України", враховуючи що кредитний договір укладений до 01.01.2018, суд застосовує до правовідносин між позивачем та відповідачем ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції".

З наведених підстав суд відмовляє в задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості з пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором в розмірі 11010.01грн. за період з 12.04.2017 по 08.08.2019.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідач до прийняття судового рішення не надав суду доказів належного виконання зобов`язань у визначені строки, заявлені позовні вимоги не спростував. З урахуванням встановленого, суд вважає вимоги про стягнення заборгованості за кредитом в 31591,93 грн., заборгованість за відсотками, нарахування на прострочену заборгованість в розмірі 20040,61грн., заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії в розмірі 8000,00грн, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а в задоволенні вимог щодо стягнення пені суд відмовляє.

Судовий збір відповідно до вимог ст.129 ГПК України покладається на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 74, 76, 129, 165, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", м.Київ, до Алієва Рашада , м.Бахмут, про стягнення заборгованості у розмірі 70642,55 грн. - задовольнити частково.

Стягнути з Алієва Рашада (ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", м.Київ (01001, м.Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ) 31591,93грн. - заборгованість за кредитом, 20040,61грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочену заборгованість, 8000,00грн. - заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії, судовий збір в розмірі 1621,61грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст рішення підписано 05.11.2019.

Суддя Н.В. Величко