ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року м. Черкаси справа № 925/882/19

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Спаських Н.М., із секретарем судового засідання Буднік А.М., за участі представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Салюк С.М. - адвокат ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом Державної екологічної інспекції Центрального округу (м. Полтава) до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Іскра" (Черкаська область, Черкаський район, с. Байбузи) про стягнення 94 848,00 грн. шкоди

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача 94 848,00 грн. заподіяної державі шкоди в результаті засмічення земельної ділянки відходами життєдіяльності тварин (гній).

Справа розглядається за правилами загального позовного провадження.

Представник позивача в останнє судове засідання не з`явився, направив суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із задіянням представника в іншому судовому засіданні.

Враховуючи заперечення позивача судом відхилено дане клопотання з підстав, що воно не підтверджено доказами, а в минулому засіданні по справі участь брали два представника від позивача і про неможливість явки в засідання їх обох позивач не вказує.

Представник відповідача проти позову заперечив, оскільки вимоги є недоведеними та необґрунтованими, про що надав суду відзив на позовну заяву (а.с. 32-37).

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в їх сукупності, заслухавши доводи і пояснення представників сторін, що надавалися в ході розгляду справи, суд вважає, що в позові слід відмовити повністю, виходячи з такого:

У відповідності до ст. 13,74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

З матеріалів справи вбачається наступне:

Державною екологічною інспекцією Центрального округу з 10 по 14 вересня 2018 року проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства СТОВ "Іскра", яке знаходиться за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с. Байбузи, вул. Леніна, 2А, про що складено акт № 11/03.2/2018 ( а.с. 12).

В ході перевірки встановлено, що СТОВ "Іскра" внаслідок господарської діяльності здійснює накопичення власних відходів від життєдіяльності тварин (гній) на відкритій земельній ділянці без асфальтованого покриття в с. Байбузи (адмінмежі Байбузівської сільської ради), Черкаського району, внаслідок чого відбулося засмічення земельної ділянки площею - 6400 м. куб, висотою - 0,2 м, що є порушенням ст. 35 ЗУ "Про охорону земель", ст. 96 Земельного кодексу України.

З метою усунення порушень вимог природоохоронного законодавства України старшим державним інспектором навколишнього природного середовища Центрального округу Дмитренком Ю.М. та державним інспектором охорони навколишнього природного середовища Центрального округу Сидоренком М.М. винесено обов`язковий до виконання припис № 6 від 14.09.2018 ( а.с. 27-28).

Вказаний припис отримано відповідачем 18.09.2018, що підтверджується повідомленням про вручення (а.с. 29).

Також позивачем прийнято постанову від 14.09.2018 № 000003 про накладення адміністративного стягнення ( а.с. 25), якою визнано директора СТОВ "Іскра" ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 52 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього штраф в розмірі 850,00 грн.

Даний штраф був сплачений відповідачем 24.09.2018, що підтверджується квитанцією ( а.с. 26).

Згідно розрахунку позивача (а.с. 23), проведеному у відповідності до "Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства", затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України від 04.04.2007 року N 149, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25.04.2007 року за N 422/13689, розмір завданих позивачем збитків складає 94 848,00 грн., які позивач і просить стягнути.

Відповідно до абзацу п. 1.1 роз`яснень Вищого арбітражного суду України „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища від 27.06.2001р. № 02-5/744 (з наступними змінами доповненнями) відносини у галузі охорони навколишнього природного середовища в Україні регулюються Конституцією України, міжнародними угодами України, Цивільним кодексом України (далі - Цивільний кодекс), Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища" (далі - Закон), а також розроблюваним відповідно до нього земельним, водним, лісовим законодавством, законодавством про надра, про охорону атмосферного повітря, про охорону і використання рослинного і тваринного світу та іншим спеціальним законодавством. У вирішенні спорів, пов`язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, слід керуватися нормами природноресурсового, природоохоронного законодавства про забезпечення екологічної безпеки, а з питань, не врегульованих цим законодавством, - відповідними правилами цивільного законодавства.

Положеннями ч. ч. 1-2 ст. 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно з ч. ч. 1-2 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Господарський суд зазначає, що для настання деліктної відповідальності (за шкоду) необхідна наявність повного складу цивільного правопорушення, а саме: вина особи, яка заподіяла шкоду; протиправна поведінка заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача. Відсутність одного з елементів складу цивільного правопорушення, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за заподіяну шкоду, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Аналогічну правову позицію висловлено у п. 1.3 роз`яснень Вищого арбітражного суду України „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища від 27.06.2001р. № 02-5/744, згідно з яким розглядаючи справи про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок порушення природноресурсового, природоохоронного законодавства про забезпечення екологічної безпеки, господарські суди повинні обов`язково враховувати наявність таких умов відповідальності, як безпосередній причинний зв`язок між відповідними діями (бездіяльністю) і шкодою та вина відповідача.

У позовній заяві та в ході розгляду справи позивач не доводив суду наявність всіх чотирьох складових для відповідальності за шкоду стосовно відповідача по справі.

В силу положень ч. ч. 1-3 ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Разом з тим, положеннями п. 1.6 роз`яснень Вищого арбітражного суду України „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища від 27.06.2001р. № 02-5/744 передбачено, що господарський суд, вирішуючи спір про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, повинен виходити з презумпції вини правопорушника. Отже позивач не повинен доводити наявність вини відповідача у заподіянні шкоди навколишньому природному середовищу, навпаки, відповідач повинен довести, що у діях його працівників відсутня вина у заподіянні шкоди.

Однак доведення решти складових для стягнення шкоди покладається на позивача.

За змістом ст.68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність (ч.1). Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України (ч.4).

Згідно з ч.1 ст.69 цього ж Закону шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Обов`язок власників і землекористувачів, зокрема, орендарів земельних ділянок, дотримуватися при здійсненні господарської діяльності вимог земельного та природоохоронного законодавства України, забезпечувати використання земельних ділянок за цільовим призначенням, дотримуватися встановлених обмежень (обтяжень) на земельну ділянку та забезпечувати захист земель від ерозії, виснаження, забруднення, засмічення, засолення, осолонцювання, підкислення, перезволоження, підтоплення, заростання бур`янами, чагарниками і дрібноліссям встановлюється ст. 35 Закону України «Про охорону земель».

При цьому, ст. 56 Закону України «Про охорону земель» також визначається, що юридичні і фізичні особи, винні в порушенні законодавства України про охорону земель, несуть відповідальність згідно із законом (ч.1). Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства України про охорону земель, підлягає відшкодуванню в повному обсязі (ч.3).

За твердженням відповідача, 01.08.2013 між Черкаською районною державною адміністрацією та сільськогосподарським товариством "Іскра" було укладено договір оренди землі ( а.с. 38-40).

Відповідно до п. 2 договору оренди, в оренду на 5 років передається земельна ділянка площею 31,3763 га кадастровий номер :02:003:0247 у відповідності з "Технічною документацією із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право користування земельними ділянками СТОВ "Іскра" для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель державної власності в адмінмежах Байбузівської сільської ради Черкаського району Черкаської області" ( на схемі розміщення ділянок порядковий № 1).

В подальшому рішенням Господарського суду Черкаської області від 15.03.2019 у справі № 925/1275/18 дію договору поновлено на той же строк.

Пунктом 3 договору передбачено, що на орендованій земельній ділянці розташований комплекс будівель і споруд для утримання тварин, ремонту сільгосптехніки, склади, водонапірні башні і свердловини, літні табори для худоби, інші господарські будівлі.

Згідно акту перевірки (а.с. 12) на території відповідача знаходяться Майданчики № 1,№2 і № 3 як джерела викидів забруднюючих речовин. Це тік, автопарк і адміністративна будівля; тракторна бригада та МТФ (а.с. 13).

За результатами обстеження позивачем виявлено, що в ході виробничої діяльності на підприємстві утворюються такі види відходів, як екскременти, сечовина та гній. При цьому під час обстеження майданчику № 3 виявлено засмічення земельної ділянки відходами життєдіяльності тварин (гній), розмір засміченої ділянки становить 80х80 кв.м. (а.с. 14 оборот).

На запитання суду та відповідача представники позивача не змогли пояснити і документально підтвердити за даними акту чи іншими доказами, де саме на майданчику № 3 було виявлено гній.

При цьому суд зауважує, що позивачем у Акті перевірки встановлено, що на майданчику № 3 знаходяться корівники, транспортер, гноєсховище, піч, дизельгенератор, котел, дизбар`єр і позивач міг би чітко встановити прив`язку виявленого місця складування гною до цих об`єктів для його ідентифікації та навіть скласти узгоджену сторонами схему як додаток до Акту перевірки.

Відповідач зі свого боку вказав, що цей гній в дійсності виявлено було на ріллі, яка також входить до земельної ділянки площею 31,3763 га кадастровий номер :02:003:0247 і цей довод відповідача позивачем не було спростовано ніякими доказами.

Також відповідач звертає увагу, що за своїм призначенням для подальшого використання гній взагалі є добривом, яким земельна ділянка не може засмічуватися.

Зображення земельної ділянки відповідача із показом місця засмічення на Гугл-карті (а.с. 107 оборот) суд в якості доказу не приймає, оскільки в Акті перевірки не вказано, що цей документ був додатком до Акту і коли виготовлений цей знімок невідомо.

Згідно довідки Байбузівської сільської ради від 23.08.2019 № 469 (а.с. 101) станом на 19.08.2019 на земельній ділянці площею 31,3763 га, яка перебуває в оренді відповідача, відсутні будь-які відходи, в т.ч. гній (перегній).

Розрахунок розміру стягуваної шкоди позивачем проведено відповідно до Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства, затвердженої Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 4 квітня 2007 року N 149.

Методика встановлює порядок розрахунку розмірів відшкодування шкоди суб`єктами господарювання та фізичними особами в процесі їх діяльності через забруднення земель хімічними речовинами, їх засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і поширюється на всі землі України незалежно від форм їх власності.

Положеннями 4.6.-4.7.2. Методики визначено, що (4.6.) розмір шкоди від забруднення земель визначається за формулою 1:

Р Ш = А х Г ОЗ х П Д х К З х К Н х К ЕГ,

де

Р Ш - розмір шкоди від забруднення земель, грн.;

А - питомі витрати на ліквідацію наслідків забруднення земельної ділянки, значення якого дорівнює 0,5;

Г ОЗ - нормативна грошова оцінка земельної ділянки, що зазнала забруднення (засмічення), грн./м 2;

П Д - площа забрудненої земельної ділянки, м 2;

К З - коефіцієнт забруднення земельної ділянки, що характеризує кількість забруднюючої речовини в об`ємі забрудненої землі залежно від глибини просочування;

К Н - коефіцієнт небезпечності забруднюючої речовини, значення якого визначається за додатком 1;

К ЕГ - коефіцієнт еколого-господарського значення земель визначається за додатком 2.

4.7. Довідку про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, що зазнала забруднення, надають територіальні органи спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

4.7.1. Грошова оцінка земель, по яких не проведено її визначення, здійснюється із застосуванням відповідних понижувальних коефіцієнтів до нормативної грошової оцінки угідь, зазначених нижче, по відповідному адміністративному району (місту обласного підпорядкування):

а) для перелогів - до нормативної грошової оцінки орних земель: 0,95;

б) для лісових земель - до нормативної грошової оцінки сільськогосподарських угідь: 0,7;

в) для полезахисних лісосмуг та насаджень - до нормативної грошової оцінки орних земель: 0,9;

г) для чагарників - до нормативної грошової оцінки пасовищ: 0,8;

ґ) для забудованих земель - до нормативної грошової оцінки сільськогосподарських угідь: 0,2;

д) для заболочених земель - до нормативної грошової оцінки сіножатей: 0,5;

е) для відкритих земель - до нормативної грошової оцінки пасовищ: 0,5.

Довідку про нормативну грошову оцінку відповідних угідь по адміністративному району (місту обласного підпорядкування) надають територіальні органи спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

4.7.2. Грошова оцінка, розрахована за підпунктом 4.7.1 цієї Методики, використовується в формулі 1 замість нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Відповідач слушно заперечує проти розрахунків позивача, що на час визначення позивачем розрахунку розміру шкоди була чинною нормативно грошова оцінка земельної ділянки відповідача згідно Технічної документації з нормативно грошової оцінки земельних ділянок загальною площею 273,1092 га СТОВ "Іскра" в адмінмежах Байбузівської сільської ради від 2011 року (а.с. 61).

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться:

розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5 - 7 років;

розташованих за межами населених пунктів земельних ділянок сільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 5 - 7 років, а несільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 7 - 10 років.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України "Про землеустрій".

Ч. 1, 2 ст. 20 Закону України "Про оцінку земель" за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт.

Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

З технічної документації вбачається, що земельна ділянка відповідача включає в себе господарський двір, ріллю, ділянки під технічними спорудами, а також має розділи із визначенням розрахунку нормативно грошової оцінки (НГО) окремо під ріллею, під господарським двором, під силосною ямою, під господарським двором, під теплицею та під іншими спорудами окремо.

Землевпорядна документація відповідача пройшла державну експертизу, що підтверджується висновком № 2124 від 18.11.2011 (а.с. 75)

Відповідач надав у справу витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку орендованої ним земельної ділянки від 14.12.2017 (а.с. 50).

За обставини наявності такого витягу і можливості його виготовлення за замовленням позивача органом Держгеокадастру, позивач не мав права проводити розрахунок НГО на підставі п. 4.7 Методики за іншими документами, ніж витяг про нормативну грошову оцінку, яка має відомості про НГО земельної ділянки під господарським двором та спорудами і застосованими при цьому коефіцієнтами.

Натомість позивач керувався відомостями з Держгеокадастру про нормативну грошову оцінку земель сільськогосподарського призначення Черкаської області (а.с. 105 оборот) з відомостями про її оцінку по Черкаському району щодо ріллі, багаторічних насаджень, сіножатей, пасовищ, а не під господарськими дворами та спорудами, де і виявлено засмічення, як доводить позивач.

Отже розрахунок позивачем шкоди проведено неправомірно та всупереч положенням Методики.

Також суд звертає увагу, що у розрахунку розміру шкоди (а.с. 23) позивачем вказано про площу засміченої земельної ділянки 6400 кв.м. за даними Акту перевірки (80х80 кв.м.), а об`єм відходів 1280 куб.м. за матеріалами спеціальних вишукувань, які в справу позивачем не подані і перевірити їх достовірність і правильність неможливо. Достовірність цих відомостей істотно впливає на правильність визначення розміру шкоди, яку просить стягнути позивач.

Суд не погоджується із доводами позивача, що факт засмічення ділянки та вини у цьому відповідача достовірно доводиться постановою № 000003 від 14.09.2018 про накладення адміністративного стягнення, відповідно до якої керівника відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.52 КУпАП, та накладено штраф у сумі 850 грн.

Ця постанова правомірність розрахунків позивачем шкоди не підтверджує.

Отже, позивач не довів суду належними і допустимими доказами факту засмічення земельної ділянки відповідачем та обґрунтованість розрахунків заявленої до стягнення шкоди.

З огляду на вищезазначене правомірність позовних вимог не доведена, а тому у позові слід відмовити повністю.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог судовий збір повністю покладається на позивача.

Керуючись ст. 238, 240 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом 20 днів.

Повне судове рішення складено 02 листопада 2019

Суддя Н.М. Спаських