РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.10.2019Справа № 910/12590/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. за участю секретаря судового засідання Шнайдер К.Б., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Uzdaroji akcine bendrove "TELEVIZIJOS IR RYSIO SISTEMOS" (Закритого акціонерного товариства "ТЕЛЕВІЗІЙОС ІР РІШІІО СИСТЕМОС")

до Приватного підприємства "АТЛАНТІК СЕІЛФІШ ДЕВЕЛОПМЕНТ"

про стягнення 32000,00 Євро

за участю представників:

від позивача: Багрій К.В.

від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Uzdaroji akcine bendrove "TELEVIZIJOS IR RYSIO SISTEMOS" (Закрите акціонерне товариство "ТЕЛЕВІЗІЙОС ІР РІШІІО СИСТЕМОС") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства "АТЛАНТІК СЕІЛФІШ ДЕВЕЛОПМЕНТ" про стягнення 32000,00 Євро.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором №1/01 про надання послуг з організації та проведення конференцій від 03.05.2012.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 18.09.2019 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі № 910/12590/19, постановив розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання у справі на 02.10.2019.

30.09.2019 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позов, у якому відповідач зазначає, що станом на дату підписання цього відзиву на позовну заяву передбачене договором зобов`язання відповідача перерахувати (повернути) позивачу грошові кошти в сумі 32000,00 Євро не виконано. Відповідач зазначає, що визнає обставини щодо наявності заборгованості перед позивачем, але заперечує проти задоволення позову. Заперечення відповідача мотивовані тим, що він має намір своєчасно виконати визначене вище зобов`язання за договором, але процес збору документів, необхідних для придбання іноземної валюти в обслуговуючих банках, потребує більше часу, про що відповідач повідомляв позивача, зокрема у листі від 18.01.2019 року вих. № 107. Відповідач вважає вказану обставину згідно з п.6.1 договору обставиною непереборної сили, що звільняє відповідача від відповідальності за несвоєчасне виконання зобов`язання.

30.09.2019 через канцелярію суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що відповідачем не надано жодних доказів вчинення ним дій щодо збору документів, необхідних для придбання іноземної валюти в обслуговуючих банках в період з 18.01.2019 року по цей час, направлення до банку заяв про купівлю валюти, письмових або електронних вимог банку про необхідність подання додаткових документів. Окрім того, позивач зазначає, що обставин щодо збору документів та придбання іноземної валюти, не є підставою для продовження строку виконання грошового зобов`язання або для звільнення відповідача від відповідальності за його невиконання та є не є непереборної сили.

У судовому засіданні 02.10.2019 враховуючи відсутність клопотань та повідомлень учасників судового процесу про намір вчинити дії, строк вчинення яких обмежений підготовчим провадженням, відсутність інших клопотань, заяв від сторін, судом закрито підготовче провадження та призначено справу №910/12590/19 до судового розгляду по суті на 22.10.2019, про що постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання та направлено відповідачу ухвалу про виклик в судове засідання з розгляду справи по суті.

Представник позивача у судовому засіданні 22.10.2019 надав пояснення по суті позову, позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання 22.10.2019 не з`явився, про розгляд справи відповідач був повідомлений ухвалою від 02.10.2019, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №899.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У судовому засіданні 22.10.2019 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників позивача, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

03.05.2012 між Uzdaroji akcine bendrove "TELEVIZIJOS IR RYSIO SISTEMOS" (Закритим акціонерним товариством "ТЕЛЕВІЗІЙОС IP РІШЮ СИСТЕМОС"), (замовник, позивач) та Приватним підприємством "АТЛАНТІК СЕІЛФІШ ДЕВЕЛОПМЕНТ" (відповідач, виконавець) укладений договір №1/01 про надання послуг з організації та проведення конференцій з додатком №1 до договору, відповідно до умов якого виконавець надає замовнику послуги з організації та проведення конференцій, відповідно до умов цього договору (надалі - послуги), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги відповідно до цього договору.

Відповідно до п. 2.5. договору, послуги в рамках цього договору надаються винятково замовнику.

Конференції за цим договором проводяться виключно на території України. Конкретне місце проведення конференцій визначається у додатках до цього договору (п. 2.6. договору).

Замовник оплачує послуги виконавця у повному обсязі до початку їх надання, якщо сторони не домовляться по окремим послугам про інше. Винагорода за цим договором оплачується у Євро (п.3.1. договору).

В подальшому сторонами до договору внесені зміни та доповнення згідно із додатковими угодами №1 від 20.05.2015 року, № 2 від 22.01.2019 року, № 3 від 08.02.2019 року, № 4 від 30.03.2019 року, № 5 від 10.05.2019 року та № 6 від 12.07.2019 року.

Відповідно до пункту 1 договору та пунктами 1-4 додатку (в редакції, що затверджена додатковою угодою № 1 до договору) виконавець прийняв на себе зобов`язання в період з 01 червня 2012 року по 01 червня 2015 року організувати та провести 4 (чотири) міжнародні науково-практичні конференції на тему: "Перспективи розвитку систем телебачення та зв`язку в Україні" за адресою: м. Київ, вул. Металістів, буд. 9, нежитлове приміщення № 45.

Пунктом 5 додатку №1 до договору сторони погодили, що вартість послуг з організації та проведення конференцій становить 32000,00 Євро. Загальна вартість послуг з організації та проведення конференцій сплачується у якості попередньої оплати до 01 червня 2012 року.

Додатковою угодою № 1 від 20.05.2015, сторони доповнили договір пунктом 3.8 у наступній редакції: "В разі ненадання або неналежного надання виконавцем послуг за договором в строк до 20.12.2018 року, замовник має право вимагати повернення всіх коштів, сплачених виконавцю за договором. У такому випадку виконавець зобов`язується повернути (перерахувати) замовнику всі кошти, отримані від замовника за договором, протягом 10 робочих днів з дати отримання відповідної письмової вимоги замовника".

На підставі договору відповідачем було надано позивачу інвойс № 01.01-12 від 10.05.2012 року на суму 32000,00 Євро за організацію та проведення конференцій.

Згідно з умовами пункту 3.1 договору та пункту 5 додатку позивач сплатив вартість зазначених вище послуг в сумі 32000,00 Євро, що підтверджується випискою з рахунку відповідача в ПАТ "УніКредит Банк" за 21.05.2012.

Оскільки станом на 21.12.2018 відповідач не виконав зобов`язання за договором - не організував та не провів конференції, передбачені додатком до договору, позивач 24.12.2018 вручив керівнику відповідача письмову вимогу від 21.12.2018, в якій вимагав від відповідача перерахувати (повернути) позивачу грошові кошти в сумі 32000,00 Євро протягом 10 (десяти) робочих днів з дати отримання цієї вимоги.

У відповідь на зазначену вимогу, відповідач листом вих. № 107 від 18.01.2019, повідомив, що не заперечує факту наявності заборгованості перед позивачем у сумі 32000,00 Євро та факту, що строк повернення вказаної заборгованості на дату написання цього листа вже настав. У вказаному листі відповідач просив позивача надати відстрочку у сплаті заборгованості за договором до 31.05.2019 року.

Між сторонами підписані акти звіряння взаємних розрахунків станом на 01.01.2019 та станом на 31.08.2019 року, згідно з якими заборгованість відповідача перед позивачем по договору №1/01 про надання послуг з організації та проведення конференцій становить 32000,00 Євро.

У зв`язку із тим, що відповідач взятих на себе зобов`язань за договором №1/01 про надання послуг з організації та проведення конференцій від 03.05.2012 в частині надання послуг не виконав, сплачену суму попередньої оплати позивачу не повернув, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором №1/01 про надання послуг з організації та проведення конференцій від 03.05.2012 у сумі 32000,00 Євро.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Сторонами у договорі погоджено, що позивач здійснює оплату вартості послуг відповідача у повному обсязі до початку їх надання до 01 червня 2012 року.

21.05.2012 позивач згідно виставленого відповідачем інвойсу № 01.01-12 від 10.05.2012 сплатив на користь відповідача суму 32000,00 Євро за організацію та проведення конференцій, що підтверджується банківською випискою з рахунку відповідача в ПАТ "УніКредит Банк".

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У додатку 1 до договору сторони погодили, що відповідач зобов`язаний організувати та провести 4 міжнародні науково-практичні конференції у період з 01 червня 2012 року по 01 червня 2015.

Згідно із пунктом 3.8 договору (у редакції додаткової угоди № 1 від 20.05.2015), сторони домовилися, що у разі ненадання або неналежного надання відповідачем послуг за договором в строк до 20.12.2018 року, позивач має право вимагати повернення всіх коштів, сплачених виконавцю за договором. У такому випадку відповідач зобов`язується повернути (перерахувати) замовнику всі кошти, отримані від замовника за договором, протягом 10 робочих днів з дати отримання відповідної письмової вимоги позивача.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Як підтверджено матеріалами справи, відповідач взятих на себе зобов`язань за договором №1/01 про надання послуг з організації та проведення конференцій від 03.05.2012 не виконав, у строки передбачені договором погоджені сторонами послуги не надав.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Оскільки відповідач послуги оплачені позивачем у строки встановлені договором не надав, позивач на підставі пункту 3.8. договору звернувся до відповідача із вимогою від 21.12.2018, отримана відповідачем 24.12.2018) про повернення суми попередньої оплати у розмірі 32000,00 Євро.

Враховуючи погоджені сторонами строки повернення суми попередньої оплати, оскільки відповідач отримав вимогу 24.12.2018, судом встановлено останнім днем для повернення відповідачем суми попередньої оплати 09.01.2019.

З огляду на те, що належні докази надання відповідачем послуг або повернення суми попередньої оплати у матеріалах справи відсутні, суд прийшов до висновку про обґрунтованість доводів позивача про наявність підстав повернення суми попередньої оплати у розмірі 32000,00 Євро.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обставин наведених позивачем у позові відповідач не спростував. Доказів повернення позивачу суми попередньої оплати у розмірі 32000,00 Євро відповідачем не надано.

При цьому, суд зазначає, що згідно з частиною 1 статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов`язань контрагентами правопорушника не вважається обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності (ч. 2 ст. 218 ГК України).

З урахуванням наведеного, суд вважає безпідставними посилання відповідача на відсутність у нього грошових коштів в іноземній валюті для повернення позивачу.

Жодних належних та достатніх доказів в підтвердження неможливості виконати взяті на себе зобов`язання позивач відповідачу не надав.

У відповідності до пункту 6.1. договору, сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання своїх зобов`язань за цим договором і/або доповненнями до нього, якщо таке невиконання було викликано обставинами, що склалися після підписання договору внаслідок подій надзвичайного характеру, які неможливо було передбачити або запобігти розумними способами.

Відповідно до частини 1 статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

Отже, відповідно до вимог чинного законодавства належним доказом підтвердження обставин непереборної сили є сертифікат про такі обставини. Відповідач не надав суду належних, у розумінні вказаного Закону, доказів наявності обставин непереборної сили, а тому посилання відповідача на пункт 6.1. договору є необґрунтованими.

Більш того, наведені відповідачем обставини (збір документів, необхідних для придбання іноземної валюти в обслуговуючих банках) не є обставинами непереборної сили та не можуть бути підставою для звільнення від виконання своїх зобов`язань за договором у погоджений сторонами строк.

Крім того, відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Підсумовуючи викладене вище, суд зазначає, що укладаючи договір відповідач повинен був оцінити погоджений сторонами строк виконання зобов`язання з надання послуг та у подальшому з повернення суми попередньої оплати та об`єктивно оцінити можливість виконання такого зобов`язання у вказаний договором строк.

З урахуванням вище наведеного суд вважає необґрунтованими викладені у відзиві заперечення відповідача.

З огляду на встановлені судом обставини, оскільки невиконане зобов`язання за договором №1/01 про надання послуг з організації та проведення конференцій від 03.05.2012 з повернення суми попередньої оплати у розмірі 32000,00 Євро підтверджується матеріалами справи, доказів оплати вказаної суми заборгованості відповідачем не надано, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 32000,00 Євро.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, суд задовольняє позовні вимоги Uzdaroji akcine bendrove "TELEVIZIJOS IR RYSIO SISTEMOS" до Приватного підприємства "АТЛАНТІК СЕІЛФІШ ДЕВЕЛОПМЕНТ" про стягнення заборгованості за договором №1/01 про надання послуг з організації та проведення конференцій від 03.05.2012 у сумі 32000,00 Євро.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного підприємства "АТЛАНТІК СЕІЛФІШ ДЕВЕЛОПМЕНТ" (03057, м. Київ, вулиця МЕТАЛІСТІВ, будинок 9, нежиле приміщення №45, ідентифікаційний код 34764934) на користь Uzdaroji akcine bendrove "TELEVIZIJOS IR RYSIO SISTEMOS" (Закритого акціонерного товариства "ТЕЛЕВІЗІЙОС ІР РІШІІО СИСТЕМОС") (Литовська Республіка, 76199, Самоуправління міста Шяуляй, м. Шяуляй, вул. Дваро, 140, код юридичної особи 145213623) заборгованість у сумі 32000,00 Євро, судовий збір у розмірі 13066,77 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано: 04.11.2019.

Суддя О.В. Гулевець