ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 921/99/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Багай Н. О. - головуючого, Зуєва В. А., Случа О. В.,

за участю секретаря судового засідання: Мартинюк М. О.,

за участю представників:

позивача - Калінніков М. О . , Чайка П . М. ,

відповідача - Катрук Є. А.,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Серет-Інвест"

на постанову Західного апеляційного господарського суду від 13.05.2019 (судді: Мирутенко О. Л., Матущак О. І., Хабіб М. І.) у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Скородинський цегельний завод"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Серет-Інвест",

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Тернопільської обласної державної адміністрації,

про припинення права постійного користування земельною ділянкою і визнання недійсним та скасування державного акта на право постійного користування земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Скородинський цегельний завод" (далі - ТОВ "Скородинський цегельний завод") звернулося із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Серет-Інвест" (далі - ТОВ "Серет-Інвест") про припинення ТОВ "Серет-Інвест" права постійного користування земельною ділянкою площею 15,1500 га, яка знаходиться в Тернопільській області, Чортківському районі, с. Скородинці, кадастровий номер :01:001:1044 (далі - спірна земельна ділянка); визнання недійсним та скасування державного акту на право постійного користування зазначеною земельною ділянкою, виданого ТОВ "Серет-Інвест" із цільовим призначенням: іншої комерційної діяльності, яка знаходиться в Тернопільській області, Чортківському районі, с. Скородинці, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №04.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані положеннями статей 377 Цивільного кодексу України, 120, 141, 152 Земельного кодексу України. Позивач зазначив, що він є власником комплексу цегельного заводу, розташованого за адресою Тернопільська обл., Чортківський р -н, с . Скородинці, вул. Гесівська, 8 (згідно з рішенням виконавчого комітету Скородинської сільської ради від 01.09.2016 № 22 комплексу цегельного заводу була присвоєна інша адреса: вул. Гесівська, 12, с. Скородинці, Чортківського р-ну, Тернопільської обл). Раніше комплекс цегельного заводу на підставі свідоцтва про право власності належав ТОВ "Серет-Інвест". Рішенням загальних зборів учасників ТОВ "Серет-Інвест" від 05.08.2016 зазначений комплекс цегельного заводу передано у власність учаснику ТОВ "Серет-Інвест" ОСОБА_3 у зв`язку з виходом зі складу учасників товариства у рахунок належної йому частки. Для належного надрокористування в процесі функціонування цегельного заводу ОСОБА_3 було передано державний акт на право постійного користування земельною ділянкою. ОСОБА_3 передав до статутного капіталу ТОВ "Скородинський цегельний завод" майновий комплекс цегельного заводу. У ТОВ "Скородинський цегельний завод", як власника комплексу цегельного заводу, виникла потреба в оформленні права на земельну ділянку для обслуговування будівель та споруд і функціонування цегельного заводу. Позивач звернувся до розпорядника землі - Тернопільської обласної державної адміністрації з проханням надати дозвіл на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку для обслуговування майнового комплексу з метою подальшого оформлення права оренди, проте Тернопільська обласна державна адміністрація відмовила, зазначивши, що для отримання такого дозволу необхідна нотаріально посвідчена згода землекористувача на вилучення такої земельної ділянки. Оскільки земельна ділянка належить на праві постійного користування ТОВ "Серет-Інвест", позивач звернувся до відповідача з претензією стосовно надання нотаріально засвідченої згоди на вилучення земельної ділянки, однак останній відмовив у наданні такої згоди.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

2.1. Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 21.12.2018 (суддя Шумський І. П.) провадження у справі щодо вимоги ТОВ "Скородинський цегельний завод" до ТОВ "Серет-Інвест" про припинення ТОВ "Серет-Інвест" права постійного користування земельною ділянкою площею 15,1500 га з цільовим призначенням: іншої комерційної діяльності, яка знаходиться в Тернопільській обл., Чортківському р-ні, с. Скородинці, кадастровий номер :01:001:1044 закрито на підставі пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України. У задоволенні позову в частині визнання недійсним та скасування державного акту на право постійного користування земельною ділянкою, виданого ТОВ "Серет-Інвест" із цільовим призначенням: іншої комерційної діяльності, яка знаходиться в Тернопільській обл., Чортківському р-ні, с. Скородинці, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 04, відмовлено.

2.2. Суд першої інстанції зазначив, що поданими позивачем доказами не доведено обґрунтованості заявлених ним вимог з визначених ним підстав. Суд, закриваючи провадження у справі, вказав, що вимога позивача про припинення ТОВ "Серет-Інвест" права постійного користування земельною ділянкою площею 15,1500 га на підставі пункту "е" статті 141 Земельного кодексу України не підлягає вирішенню в господарських судах, оскільки право відповідача на користування цією земельною ділянкою припиняється внаслідок набуття іншою особою (у цьому випадку позивачем) права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. Щодо вимоги позивача про визнання недійсним та скасування державного акта на право постійного користування земельною ділянкою місцевим судом відмовлено у зв`язку з тим, що рішення, на підставі якого було видано державний акт, не визнано недійсним у встановленому законом порядку. При цьому зазначено, що державний акт на право постійного користування земельною ділянкою ЯЯ № 296463 від 29.01.2009 видано на підставі постанови Чортківського районного суду від 30.10.2007 у справі № 2-а-69/2007.

3. Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

3.1. Постановою Західного апеляційного господарського суду від 13.05.2019 рішення Господарського суду Тернопільської області від 21.12.2018 у справі № 921/99/18 в частині закриття провадження у справі щодо визнання припиненим права постійного користування землею та в частині відмови у позові щодо скасування державного акта на право постійного землекористування скасовано й у цій частині прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено. Визнано припиненим право ТОВ "Серет-Інвест" постійного користування земельною ділянкою площею 15,1500 га, що знаходиться в Тернопільській області Чортківського району у с. Скородинці, кадастровий номер :01:001:1044, яке посвідчувалося Державним актом права постійно користування землею від 29.01.2009 серії ЯЯ № 296463. Скасовано Державний акт права постійно користування землею ТОВ "Серет-Інвест" від 29.01.2009 серії ЯЯ № 296463. У частині відмови у визнанні недійсним Державного акта на право постійного користування землею від 29.01.2009 серії ЯЯ № 296463 оскаржуване рішення залишено без змін. Стягнуто з ТОВ "Серет-Інвест" на користь ТОВ "Скородинський цегельний завод" суму 3 524,00 грн, сплаченого судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції, та суму 5 286,00 грн витрат по сплаті судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

3.2. Суд апеляційної інстанції, посилаючись на статті 120, 125, 126, 141, 143, 142 Земельного кодексу України, вказав, що між сторонами виник спір щодо права цивільного (права користування земельною ділянкою), тому такий спір повинен в силу положень статті 20 Господарського процесуального кодексу України розглядатися саме господарським судом, а порушене право підлягає захисту саме шляхом припинення права відповідача. Позовні вимоги в частині припинення права користування земельною ділянкою підлягають задоволенню. В частині скасування державного акта на право користування земельною ділянкою постанова мотивована тим, що відповідно до частини 2 статті 5 Господарського процесуального кодексу України, у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Суд апеляційної інстанції зазначив, що така позовна вимога нерозривно пов`язана наслідками із первинною вимогою про припинення права, яке таким документом посвідчене та може надавати право відповідачу безперешкодно скористатися (реалізувати) таке право не в інтересах позивача, якому таке право згідно з законом повинно належати. Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції стосовно відсутності правових підстав для задоволення позовної вимоги про визнання недійсним державного акта на право постійного користування землею з огляду на те, що згідно зі статтею 21 Цивільного кодексу України та частиною 1 статті 155 Земельного кодексу України, підставами для визнання акта недійсним є невідповідність вимогам на момент його прийняття чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Водночас, оскаржуваний позивачем державний акт на право постійного користування земельною ділянкою виданий на виконання постанови Чортківського районного суду від 30.10.2007 у справі №2-а-69/2007, яка є чинною і не скасована у встановленому законодавством порядку.

4. Короткий зміст касаційної скарги і заперечень на неї

4.1. Не погоджуючись із постановою Західного апеляційного господарського суду від 13.05.2019, ТОВ "Серет-Інвест" звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Західного апеляційного господарського суду від 13.05.2019 у справі № 921/99/18, залишити в силі рішення Господарського суду Тернопільської області від 21.12.2018, судові витрати покласти на позивача.

4.2. В обґрунтування касаційної скарги скаржник посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, зокрема: статті 141, 152 Земельного кодексу України, статті 236, 282 Господарського процесуального кодексу України. А саме, ТОВ "Серет-Інвест" зазначає, що постанова суду є немотивованою та необґрунтованою, висновки ґрунтуються на неправильному застосуванні норм чинного законодавства судом першої інстанції, в той час як постанова повинна містити мотиви прийняття рішення про задоволення позовних вимог з посиланням на норми чинного законодавства. Наголошує, що припинення прав користування земельною ділянкою в судовому порядку на підставі статті 141 Земельного кодексу України не передбачено, а тому судом невірно застосовано зазначену норму.

5. Обставини справи, встановлені судами

5.1. Судами встановлено, що ТОВ "Серет-Інвест" виданий Державний акт серії ЯЯ №296463 від 29.01.2009 на право постійного користування земельною ділянкою, розташованої у с. Скородинці, Чортківського району Тернопільської області, площею 15,1500 га.

Державний акт серії ЯЯ №296463 від 29.01.2009 на право постійного користування земельною ділянкою видано на підставі постанови Чортківського районного суду від 30.10.2007 у справі №2-а-69/2007 та зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 04. На плані меж земельної ділянки, що є додатком до державного акта, зазначено кадастровий номер ділянки - :01:001:1044.

5.2. Відповідно до протоколу № 3 загальних зборів учасників ТОВ "Серет-Інвест" від 05.08.2016, у зв`язку із виходом ОСОБА_3 зі складу учасників товариства йому вирішено передати у власність, в рахунок належної йому частки у статутному капіталі ТОВ "Серет-Інвест", комплекс цегельного заводу по вул. Гесівська , 8 в с. Скородинці Чортківського району Тернопільської області .

Згідно з актом від 10.08.2016 приймання-передачі майна, що вилучається із статутного капіталу ТОВ "Серет-Інвест", у власність ОСОБА_3 серед іншого було передано комплекс цегельного заводу.

Зазначений комплекс цегельного заводу належав ТОВ "Серет-Інвест", що підтверджується свідоцтвом про право власності ЯЯЯ № 974217 від 23.03.2006.

5.3. Державну реєстрацію ТОВ "Скородинський цегельний завод" проведено 12.08.2016, до статутного фонду товариства ОСОБА_3 було внесено комплекс цегельного заводу.

5.4. Судами встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Скородинської сільської ради №22 від 01.09.2016, об`єкту нерухомого майна: комплексу ТОВ "Скородинський цегельний завод" присвоєно поштову адресу АДРЕСА_6 .

5.5. З інформаційної довідки та інформацій з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що 18.08.2016 внесено запис про реєстрацію за позивачем права власності на об`єкт нерухомого майна за адресою вул. Гесівська в с. Скородинці Чортківського району Тернопільської області , до якого входять: побутове приміщення під літерою А, загальною площею 295,5 кв.м.; трансформаторна підстанція під літерою Б; склад ПММ; піч кальцева під літерою Є; станція люльочного конвейєра під літерою Ж; піднавіс на вугілля під літерою О; піднавіс на сирець під літерою Г; піднавіс на сирець під літерою Д; піднавіс на сирець під літерою Е; піднавіс на сирець під літерою З; піднавіс на сирець під літерою К; піднавіс на сирець під літерою Л; піднавіс на сирець під літерою М; піднавіс на сирець під літерою Н; піднавіс на сирець під літерою П; піднавіс на сирець під літерою Р; піднавіс на сирець під літерою С; ворота 1; криниця К.

5.6. Місцевим судом також установлено, що у рішенні виконкому Скородинської сільської ради від 01.09.2016 №22 та на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об`єкта нерухомого майна убачається інше нерухоме майно. Втім, судом було установлено, що на земельній ділянці кадастровий номер - :01:001:1044, знаходиться зазначене нерухоме майно, що належить позивачу в результаті вилучення зі статутного капіталу відповідача.

5.7. Постановою Чортківського районного суду від 30.09.2016 у справі № 608/1550/16-а задоволено позов ТОВ "Скородинський цегельний завод" до Скородинської сільської ради, яким визнано протиправною відмову відповідача у надані земельної ділянки кадастровий номер - :01:001:1044 позивачеві у постійне користування, а також зобов`язано раду надати цю земельну ділянку позивачу у постійне користування. Зазначена постанова суду набрала законної сили, проте станом на 21.12.2018 року не виконана.

5.8. У зв`язку із необхідністю оформлення прав на земельну ділянку, які виникли у позивача після оформлення права власності на нерухоме майно (комплекс будівель), ТОВ "Скородинський цегельний завод" 12.10.2017 звернулося до Тернопільської обласної державної адміністрації з вимогою про надання дозволу на розроблення технічної документації щодо відновлення в натурі меж земельної ділянки площею 15,1500 га кадастровий номер - :01:001:1044, за межами населеного пункту с. Скородинці Чортківського району.

Тернопільська обласна державна адміністрація вказала, що станом на момент розгляду звернення земельна ділянка площею 15,1500 га з кадастровим номером :01:001:1044 перебуває на праві постійного користування у ТОВ "Серет-Інвест" (на підставі державного акта на право постійного користування від 29.01.2009 серії ЯЯ №296463). Відтак, з метою отримання дозволу на розроблення технічної документації щодо відновлення в натурі меж земельної ділянки рекомендувала надати нотаріально засвідчену згоду землекористувача на вилучення такої земельної ділянки ( лист від 23.10.2017 за № 05-5107/15-25).

5.8. Позивач звернувся до відповідача з претензією б/н від 20.11.2017, в якій просив останнього надати нотаріальну згоду на вилучення земельної ділянки площею 15,1500 га з кадастровим номером :01:001:1044, з метою переоформлення права користування на неї за ТОВ "Скородинський цегельний завод".

Відповідач відмовив у наданні згоди на вилучення ділянки з посиланням на те, що до претензії не долучено необхідну земельну документацію, а крім того зазначив, що частина ділянки відведена для гідровідвалу намули для очистки і поглиблення Скородинського водосховища, на якій розташована ГЕС. Крім того, повідомив позивача, що надалі сплачує земельний податок за спірну земельну ділянку.

5.9. Спір виник у зв`язку із відмовою відповідача надати нотаріальну згоду на вилучення земельної ділянки, та порушенням, на думку позивача, його прав, як власника нерухомого майна, на користування земельною ділянкою.

6. Позиція Верховного Суду

6.1. Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

5.2. Предметом спору є вимоги позивача про визнання припиненим права постійного користування відповідача земельною ділянкою і визнання недійсним та скасування державного акта на право постійного користування. Підставами визначено обставини набуття позивачем права власності на нерухоме майно, необхідність оформлення права на земельну ділянку, на якій знаходиться нерухоме майно, та ненадання відповідачем згоди на вилучення у нього земельної ділянки.

5.3. Відповідно до статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до частини 1 статті 92 Земельного кодексу України (чинного на момент виникнення даного спору, далі - ЗК України) право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

За статтею 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

5.4. Як встановлено судами, земельна ділянка була надана відповідачу на підставі рішення суду, а Державний акт на право постійного користування землею зареєстровано відповідно до вимог чинного законодавства.

5.5. Питання переходу права на земельну ділянку у разі набуття права на жилий будинок, будівлю, споруду, що розміщені на ній, регулюються статтею 120 ЗК України і статтею 377 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України ).

Частиною 1 статті 377 ЦК України визначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно з частинами 1, 2 статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до статті 377 ЦК України, статей 120, 125 ЗК України та принципу слідування юридичної долі земельної ділянки долі нерухомості, у разі переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку право на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на розташовані на земельній ділянці об`єкти, оскільки право власності на будівлі з усіма відповідними власності складовими - володінням, користуванням, розпорядженням ними, неможливе без перебування у власника будівель земельної ділянки, на якій розташовані об`єкти нерухомості, у власності або користуванні.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.03.2019 у справі № 910/6186/17 та Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 21.01.2019 у справі № 910/22093/17.

5.6. За змістом статті 141 ЗК України підставою припинення права користування земельною ділянкою є, в тому числі, набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

У розумінні наведених положень законодавства при виникненні в іншої особи права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, право попереднього власника або користувача припиняється в силу прямої вказівки закону.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2225 цс 16 від 12.10.2016.

Таким чином, внаслідок набуття ТОВ "Скородинський цегельний завод" спірного нерухомого майна ТОВ "Серет-Інвест", припинилося право постійного користування земельними ділянками, на яких розташовано майно, яке увійшло до статутного капіталу ТОВ "Скородинський цегельний завод".

5.7. Однак, задовольняючи частково позовні вимоги про припинення права постійного користування земельною ділянкою, суд апеляційної інстанції в порушення положень частини 1 статті 282, частини 4, 5 статті 236 ГПК України не навів мотивів прийняття або відхилення аргументів, викладених учасниками справи та висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд.

Зокрема, судом не досліджено та достеменно не встановлено, чи може бути припинене право постійного користування на спірну земельну ділянку площею 15,1500 га з урахуванням вимог ст.120 ЗК України, згідно з якою до набувача нерухомості може перейти лише право на ту частину земельної ділянки, яка зайнята будівлями, спорудами та яка необхідна для їх обслуговування.

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.03.2019 у справі № 910/18560/16, за частиною 1 статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для її обслуговування.

Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування (частина 2 статті 377 ЦК України).

За частиною 1 статті 120 ЗК України (у редакції, чинній на час укладення договору купівлі-продажу військового майна від 21 грудня 2005 року) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди (постанова Верховного Суду від 14.03.2019 у справі № 910/18560/16).

5.8. Таким чином, апеляційному суду необхідно було дослідити та установити розмір земельної ділянки, право на яку перейшло до позивача відповідно до вимог статті 120 Земельного кодексу України, статті 377 Цивільного кодексу України.

Відтак, рішення суду апеляційної інстанції є таким, що не ґрунтується на вимогах законодавства та дослідженні усіх обставин і зібраних у справі доказів та доводів учасників справи.

6. Висновки Верховного Суду

6.1. Відповідно до статті 310 частини 3 пункту 1 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Частиною 2 статті 300 цього Кодексу встановлено, що суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

6.2. Таким чином, за наявності допущених судом апеляційної інстанції порушень вказаних вимог процесуального законодавства судове рішення підлягає скасуванню, а справу належить передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

6.3. Під час нового апеляційного розгляду справи суду апеляційної інстанції слід дослідити наявні у справі докази, всебічно, повно й об`єктивно встановити обставини справи та вирішити спір відповідно до вимог чинного законодавства.

7. Розподіл судових витрат

7.1. Оскільки у цьому випадку суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 300, 301, 305, 308, 310, 314, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Серет-Інвест" задовольнити частково.

2. Постанову Західного апеляційного господарського суду від 13.05.2019 у справі № 921/99/18 скасувати, справу направити на новий розгляд до Західного апеляційного господарського суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Багай

Судді В. А. Зуєв

О. В. Случ