ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2019 справа № 914/1693/19

м. Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Матвіїва Р.І. за участю секретаря судового засідання Кушти А.М. розглянув матеріали

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Радивилівмолоко, с. Крупець, Радивилівський район, Рівненська область,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Інзарго, с. Плугів, Золочівський район, Львівська область,

предмет спору: стягнення 713 634,11 грн.,

підстава позову: порушення умов договору поставки №14 від 13.01.17 року,

за участю представників:

позивача: Богун Галина Олександрівна - адвокат на підставі довіреності № 17 від 07.08.2019 року,

відповідача: Шмігельський Юрій Володимирович - керівник (витяг з ЄДР).

ПРОЦЕС

20.08.2019 року на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Радивилівмолоко» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інзарго» про стягнення 713 634,11 грн.

Ухвалою суду від 27.08.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвала суду про відкриття провадження у даній справі отримана позивачем 02.09.2019 року, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення. Конверт, адресований відповідачу, повернувся на адресу суду з відміткою пошти «за закінченням встановленого строку зберігання».

Відводів складу суду сторонами не заявлено.

Хід судових засідань відображено в ухвалах суду та протоколах судових засідань. Зокрема, 09.10.2019 року підготовче провадження закрито і призначено розгляд справи по суті на 23.10.2019 року.

У судовому засіданні 23.10.2019 року за участю представників сторін та з метою надання відповідачу можливості на ознайомлення з матеріалами справи оголошено перерву до 30.10.2019 року.

У судове засідання 30.10.2019 року сторони забезпечили явку представників. Представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача щодо позовних вимог не заперечив, письмового відзиву не подав.

У судовому засіданні 30.10.2019 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

СУТЬ СПОРУ ТА ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ СТОРІН

Спір між сторонами виник внаслідок прострочення відповідачем виконання зобов`язання по оплаті товару. Так, позивач стверджує, що в період часу з 01.04.2017 року по 21.08.2017 року ТОВ «Радивилівмолоко» здійснило поставку молочної продукції ТОВ «Інзарго» на загальну суму 591 025,29 грн. Однак, ТОВ «Інзарго» здійснило оплату за поставлену продукцію лише на суму 38 143,55 грн., у зв`язку з чим несплаченими залишились 552 881,74 грн., які позивач заявляє до стягнення в даному спорі. Крім суми основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача за прострочення виконання зобов`язання 123 467,38 грн. інфляційних втрат і 37 284,99 грн. 3% річних.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав, доказів на спростування обставин, наведених у позовної заяві, не надав.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

13.01.2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю Радивилівмолоко (надалі по тексту рішення позивач, згідно з договором - постачальник) і Товариство з обмеженою відповідальністю Інзарго (надалі по тексту рішення відповідач, згідно з договором - покупець) уклали договір поставки товару № 14/П, відповідно до якого постачальник зобов`язався передавати у власність покупця товар - молокопродукцію - повне найменування, асортимент, кількість і вартість ж ото будуть вказані у накладних на кожну партію товару, що є невід`ємною частиною цього договору, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на передбачених цим договором умовах.

Згідно з п.3 договору загальна сума договору становить суму вартості всіх партій товару, що поставляється відповідно до умов даного договору. Ціна товару визначається в рахунках-фактурах, видаткових накладних, специфікаціях, що є невід`ємною частиною даного договору.

Постачальник поставляє продукцію згідно з замовленнями покупця, що подаються наступними способами: електронною поштою; телефонним, факсимільним зв`язком, але не пізніше, ніж за добу до дня відвантаження до 13 години. У випадку несвоєчасної подачі замовлення постачальник не гарантує його стовідсоткове виконання. Поставка товару провадиться автомобільним транспортом відповідно до Інкотермс 2010 на умовах «DDР - склад покупця» (п.4 договору).

Сторони погодили, що товар за цим договором оплачується на умовах відстрочки платежу у продовж 5 (п`яти) календарних днів від дати отримання партії товару, яка зазначається в накладній (п.5.1).

Із долучених позивачем видаткових накладних вбачається здійснення позивачем поставки та приймання Товариством з обмеженою відповідальністю Інзарго продукції - молокопродуктів, загальною вартістю 591 025,29 грн., а саме:

01.04.2017 року 26 782,56 грн.,

05.04.2017 року 10 676,12 грн.,

08.07.2017 року 18 684,87 грн.,

12.04.2017 року 10 700,97 грн.,

19.04.2017 року 16 409,92 грн.,

24.04.2017 року 22 587,15 грн.,

26.04.2017 року 12 175,16 грн.,

03.05.2017 року 33 409,57 грн.,

10.05.2017 року 32 913,85 грн.,

13.05.2017 року 23 120,65 грн.,

17.05.2017 року 23 393,81 грн.,

18.05.2017 року 371,00 грн.,

20.05.2017 року 26 021,19 грн.,

24.05.2017 року 33 249,70 грн.,

25.05.2017 року 18 122,07 грн.,

31.05.2017 року 27 401,72 грн.,

01.06.2017 року 6 426,00 грн.,

07.06.2017 року 26 518,90 грн.,

10.06.2017 року 20 158,34 грн.,

13.06.2017 року 1 855,00 грн.,

14.06.2017 року 17 964,93 грн.,

17.06.2017 року 20 689,97 грн.,

21.06.2017 року 18 875,62 грн.,

24.06.2017 року 32 075,67 грн.,

01.07.2017 року 6 932,72 грн.,

05.07.2017 року 2 791,87 грн.,

10.07.2017 року 16 414,93 грн.,

17.07.2017 року 14 434,76 грн.,

24.07.2017 року 8 305,86 грн.,

31.07.2017 року 6 558,31 грн.,

07.08.2017 року 8 062,23 грн.,

12.08.2017 року 21 658,21 грн.,

16.08.2017 року 6 146,50 грн.,

21.08.2017 року 19 135,16 грн.

Відповідні видаткові накладні містять підпис від імені отримувача та скріплені печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю Інзарго.

Позивач звертався до відповідача з претензійною вимогою №7 від 05.10.2017 року про необхідність погашення боргу в розмірі 658 103,10 грн.

Щодо здійснених відповідачем оплат, то як вбачається з платіжного доручення №132 від 14.08.2018 року, відповідачем здійснено оплату на суму 29 032,88 грн. з призначенням платежу «за молочні вироби згідно з наклад. №406373, №413325, №424132 від 22, 28..03.2018 та 01.04.2017 року». Позивачем у позовній заяві вказано, що з вказаного платежу в рахунок погашення заборгованості по накладній від 01.04.2017 року зараховано 1 782, грн. Згідно з платіжним дорученням №875 від 21.08.2018 року відповідачем здійснено оплату на суму 18 684,87 грн. з призначенням платежу «за молочні вироби згідно з наклад. №429621 від 08.04.2017 року»; згідно з платіжним дорученням №176 від 30.08.2018 року відповідачем здійснено оплату на суму 10 676,12 грн. з призначенням платежу «за молочні вироби згідно з наклад. №424150 від 05.04.2017 року»; згідно з платіжним дорученням №187 від 03.09.2018 року відповідачем здійснено оплату на суму 7 000,00 грн. з призначенням платежу «за молочні вироби згідно з наклад. №424132 від 01.04.2017 року». Тобто, в загальному відповідачем сплачено 38 143, 55 грн. Інші докази оплати вартості отриманого відповідачем товару в матеріалах справи відсутні.

Станом на грудень 2018 року сторонами підписано акт звірки, згідно з яким заборгованість становить 552 881,74 грн., проте в такому акті не вказано, по якому договору проведено звірку

Дані факти матеріалами справи підтверджуються, документально не спростовувались.

ВИСНОВКИ СУДУ

Дослідивши представлені суду докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає позовні вимоги підставними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково з огляду на наступне.

Пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як встановлено судом вище, підставою виникнення правовідносин між сторонами є договір поставки.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ст. 712 ЦК України).

Судом вище встановлено, відповідачем не спростовано здійснення постачальником поставки товару відповідачу на загальну суму 591 025,29 грн.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Суд звертає увагу, що договором (п.5.1) сторони погодили, що товар за цим договором оплачується на умовах відстрочки платежу у продовж 5 календарних днів від дати отримання партії товару, яка зазначається в накладній. Як вбачається з видаткових накладних, поставка товару здійснювалась упродовж квітня-серпня 2017 року. Відповідно строк оплати закінчувався на п`ятий день після кожної партії поставки. Як підтверджено матеріалами справи та не спростовано відповідачем, оплата отриманого товару своєчасно не здійснювалась, адже перша оплата здійснена лише в серпні 2018 року. Отриманий відповідачем товар оплачено частково: на загальну суму 38 143, 55 грн., у зв`язку з чим несплаченими залишились 552 881,74 грн.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає обгрунтованою позовну вимогу про стягнення з відповідача простроченої суми основного боргу 552 881,74 грн.

Щодо заявлених до стягнення інфляційних втрат у сумі 123 467,38 грн. та 3% річних в розмірі 37 284,99 грн., суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд вище дійшов висновків, що з урахуванням обставин здійснення поставки, у відповідача виникав обов`язок оплати товару після кожного його прийняття згідно з видатковими накладними.

Згідно зі ст.256 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно, останнім днем виконання зобов`язання по накладній від 01.04.2017 року було 06.04.2017 року, а прострочення настало 07.04.2017 року, а не 06.04.2017 року, як вказав позивач, по накладній від 05.04.2017 року прострочення настало 11.04.2017 року, а не 10.04.2017 року, як вказав позивач, від 08.04.2017 року 14.04.2017 року, від 12.04.2017 року 18.04.2017 року, від 19.04.2017 року 25.04.2017 року, від 24.04.2017 року 30.04.2017 року, від 26.04.2017 року 03.05.2017 року, від 03.05.2017 року 09.05.2017 року, від 10.05.2017 року 16.05.2017 року, від 13.05.2017 року 19.05.2017 року, від 17.05.2017 року 23.05.2017 року, від 18.05.2017 року 24.05.2017 року, від 20.05.2017 року 26.05.2017 року, від 24.05.2017 року 30.05.2017 року, від 25.05.2017 року 31.05.2017 року, від 31.05.2017 року 06.06.2017 року, від 01.06.2017 року 07.06.2017 року, від 07.06.2017 року 13.06.2017 року, від 10.06.2017 року 16.06.2017 року, від 13.06.2017 року 19.06.2017 року, від 14.06.2017 року 20.06.2017 року, від 17.06.2017 року 23.06.2017 року, від 21.06.2017 року 27.06.2017 року, від 24.06.2017 року 30.06.2017 року, від 01.07.2017 року 07.07.2017 року, від 05.07.2017 року 11.07.2017 року, від 10.07.2017 року 16.07.2017 року, від 17.07.2017 року 23.07.2017 року, від 24.07.2017 року 30.07.2017 року, від 07.08.2017 року 13.08.2017 року, від 12.08.2017 року 18.08.2017 року, від 16.08.2017 року 22.08.2017 року, від 21.08.2017 року 27.08.2017 року.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України).

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (п.4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»).

Господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань (п.1.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»).

Перевіривши правильність нарахованих інфляційних втрат за періоди прострочення, починаючи з наступного дня після закінчення строку виконання зобов`язання, а не з останнього дня строку, як визначив позивач у розрахунку заборгованості, суд зазначає, що обґрунтованою є сума інфляційних втрат в розмірі 119 142,96 грн. та 3% річних в розмірі 37 190,61 грн.

Відповідно до ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно ст.78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно ст.79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, ч.9 ст.165, ст.ст. 237, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Інзарго (80746, Львівська обл., Золочівський район, село Плугів, вул. Тернопільска, будинок 17, код ЄДР 38501167) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Радивилівмолоко (35541, Рівненська обл., Радивилівський район, село Крупець, код ЄДР 31259168) 552 881,74 грн. основного боргу, 119 142,96 грн. інфляційних втрат, 37 190,61 грн. 3% річних та 10 597,47 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

3. У задоволенні вимоги про стягнення 4 324,42 грн. інфляційних втрат і 94,38 грн. 3% річних відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 07.11.2019 року.

Суддя Матвіїв Р.І.