ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/2146/16
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів секретар судового засідання Представники сторін: Від АТ «Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» Від АТ «Одеська ТЕЦ»Богатиря К.В. Бєляновського В.В., Мишкіної М.А. Арустамян К.А. Єгоров В.С., довіреність № 14-183, дата видачі: 13.05.19; посвідчення № 1292 від 04.11.17; Макаренко Н.А., довіреність № 20/09, дата видачі: 27.05.19; посвідчення № 003271 від 18.04.18;
розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ»
на ухвалу господарського суду Одеської області
від03.09.2019року про відмову в задоволенні скарги акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ» (вх. №2-3538/19) на дії Державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Теличко Н.Б. (суддя суду першої інстанції: Лепеха Г.А.; час і місце винесення ухвали: 03.09.2019року о 14:51, пр. Шевченка, 29, м. Одеса, Господарський суд Одеської області)
у справі за позовом№ 916/2146/16 Публічного акціонерного товариства «Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»
до відповідача проПублічного акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ» стягнення 6 139 754,58 грн.
Суть спору:розглядається в порядку ст. 339-345 ГПК України
ВСТАНОВИВ:

25.07.2019р. за вх.№2-3538/19 до господарського суду Одеської області надійшла скарга акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ» на дії головного державного виконавця другого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Теличко Н.Б.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.09.2019 року в задоволенні скарги акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ» на дії головного державного виконавця другого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Теличко Н.Б. - відмовлено.

Вказану ухвалу суду мотивовано тим, що постанова про арешт майна боржника від 22.07.2019 у виконавчому провадженні № 59489581 винесена з дотриманням процедури, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 2-3 п. 4-3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» після припинення провадження у справі про банкрутство забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, зупиняється перебіг позовної давності, не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Втім, зазначене не поширюються на задоволення вимог поточних кредиторів, на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, на відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян, на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.

Як зазначив суд першої інстанції, вимоги ПАТ «Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» є такими, що виникли під час процедури банкрутства ПАТ «Одеська ТЕЦ» у справі № 17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 та які були визнані після винесення постанови про визнання банкрутом ПАТ «Одеська ТЕЦ», а отже відповідно до вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» є поточними вимогами.

Тому суд першої інстанції вважає дії головного державного виконавця другого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Теличко Н.Б. такими, що відповідають вимогам чинного законодавства та відмовив в задоволенні скарги акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ».

30.09.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ» (вх. № 3634/19) на ухвалу Господарського суду Одеської області від 03.09.2019 у справі № 916/2146/16. В апеляційній скарзі Акціонерне товариство «Одеська ТЕЦ» просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Як на підставу викладених у скарзі вимог апелянт посилається на те, що поточні вимоги АТ «Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» після введення ліквідаційної процедури набули статусу конкурсних згідно змісту ч. 1 ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та п. 29 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013 № 01-06/606/2013.

Апелянт зазначає, що АТ «Одеська ТЕЦ» є господарським товариством, більш ніж 50 відсотків акцій якого опосередковано належить державі. Господарським судом Одеської області ухвалою від 15.01.2019 провадження у справі про визнання банкрутом ПАТ «Одеська ТЕЦ» було припинено.

Апелянт звертає увагу, що відповідно до ч. 2 п. 4-3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» після припинення провадження у справі про банкрутство забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, зупиняється перебіг позовної давності, не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Таким чином, на думку апелянта, у державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Дойчевої В.Ю. не було законних підстав для винесення Постанови про відкриття виконавчого провадження № 59489581, та відповідно у головного державного виконавця другого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Теличко Н.Б. не було підстав для винесення Постанови про накладення арешту на все рухоме майно, що належить АТ «Одеська ТЕЦ» у виконавчому провадженні № 59489581.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.10.2019 поновлено Акціонерному товариству «Одеська ТЕЦ» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Одеської області від 03.09.2019року у справі № 916/2146/16; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 03.09.2019року у справі № 916/2146/16; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 24.10.2019; роз`яснено учасникам справи про їх право до 24.10.2019 подати до суду заяви чи клопотання стосовно призначення експертизи, витребування доказів, судових доручень щодо збирання доказів, залучення у справі спеціаліста, перекладача, вжиття заходів забезпечення позову, відводів, затвердження мирових угод тощо, а також надати заперечення на заяви та клопотання інших осіб із доказами направлення копій таких заяв або заперечень іншим учасникам справи; призначено справу № 916/2146/16 до розгляду на 28 жовтня 2019 о 14:00.

У судове засідання 28.10.2019 з`явилися представники АТ «Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» та АТ «Одеська ТЕЦ», представник Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать штамп канцелярії Південно-західного апеляційного господарського суду на зворотній стороні ухвали від 07.10.2019, а також реєстр поштових відправлень Південно-західного апеляційного господарського суду.

Статтею 120 частинами 3, 7 Господарського процесуального кодексу України передбачено наступне:

Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Також необхідно зазначити, що за змістом статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Ухвала Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.10.2019 року, якою було призначено справу № 916/2146/16 до розгляду на 28 жовтня 2019 о 14:00, була оприлюднена 08.10.2019 на офіційному веб-порталі судової влади України в Реєстрі судових рішень. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Апелянт направив апеляційну скаргу до господарського суду та в копії - іншим сторонам по справі. Отримавши апеляційну скаргу сторони не були позбавлені можливості дізнатися в суді апеляційної інстанції про подальший перебіг питання щодо зазначеної апеляційної скарги та своєчасно ознайомлюватися з відповідними судовими рішеннями в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Сторони у розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України».)

Явка представників сторін у судове засідання, призначене на 28.10.2019рік, не визнавалась апеляційним господарським судом обов`язковою, про наявність у сторін доказів, які відсутні у матеріалах справи та без дослідження яких неможливо розглянути апеляційну скаргу по суті, до суду не повідомлялося.

Таким чином, на думку колегії суддів, в даному судовому засіданні повинен відбутися розгляд апеляційної скарги по суті. Відсутність окремих представників сторін у даному випадку не перешкоджає вирішенню спору та не повинно заважати здійсненню правосуддя у встановлений законом строк.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

Публічне акціонерне товариство «Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» звернулось до господарського суду Одеської області із позовом до Публічного акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ» про стягнення заборгованості за Договором купівлі-продажу природного газу № 1754/14-ТЕ-23 від 30.01.2014р. у розмірі 6 139 754,58 грн., з яких 5 625 386,46 грн. сума інфляційних втрат, 514 368,13 грн. 3% річних.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 13.09.2016 по справі № 916/2146/16 позов задоволено частково; стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ» (65003, м. Одеса, вул. Церковна, 29. Код ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6. Код ) 5 439 303 (п`ять мільйонів чотириста тридцять дев`ять тисяч триста три) грн. 08 коп. суму інфляційних втрат, 514 368 (п`ятсот чотирнадцять тисяч триста шістдесят вісім) грн. 13 коп. 3% річних; стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ» (65003, м. Одеса, вул. Церковна, 29, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6. Код ) витрати на сплату судового збору у розмірі 89 305 (вісімдесят дев`ять тисяч триста п`ять) грн. 07 коп.

На виконання зазначеного рішення від 13.09.2016 місцевим господарським судом видано відповідні накази.

Постановою Державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Дойчевою Вікторією Юріївною, в рамках виконавчого провадження ВП № 59489581, на підставі наказу № 916/2146/16, виданого 27.09.2016 Господарським судом Одеської області, відкрито виконавче провадження про стягнення з Акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ» на користь ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» грошової суми у розмірі 5 953 671,21грн.

В межах означеного виконавчого провадження ВП № 59489581, головним державним виконавцем другого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Теличко Н.Б. винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на майно, що належить боржнику: все рухоме майно Акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ».

25.07.2019 акціонерне товариство «Одеська ТЕЦ» звернулось до суду зі скаргою на дії державного виконавця, в якій просило суд:

- скаргу на дії головного державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Теличко Н.Б. - задовольнити;

- визнати дії головного державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Теличко Н.Б. неправомірними;

- визнати неправомірною та скасувати Постанову про арешт майна боржника від 22.07.2019 у виконавчому провадженні № 59489581 щодо накладення арешту на все рухоме майно АТ «Одеська ТЕЦ»;

- зобов`язати головного державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Теличко Н.Б. усунути порушення, шляхом винесення Постанови про зняття арешту з усього рухомого майна боржника.

У своїй скарзі Акціонерне товариство «Одеська ТЕЦ» зазначає, що постановою Господарського суду Одеської області від 13.12.2016 у справі № 17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 АТ «Одеська ТЕЦ» визнано банкрутом.

В подальшому, ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.03.2017 у справі № 17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 визнано кредиторські вимоги ПАТ «НАК «Нафтогаз України», до яких також увійшла заборгованість, стягнута згідно рішення Господарського суду Одеської області від 13.09.2016 у справі № 916/2146/16.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 15.01.2019 провадження у справі було припинено відповідно до вимог п. 5 ст. 12 Закону України «Про приватизацію державного та комунального майна».

Отже, на думку скаржника, відповідно до п. 4-3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у державного виконавця не було жодних підстав для винесення постанови про накладення арешту на все рухоме майно, що належить АТ «Одеська ТЕЦ» у виконавчому провадженні № 59489581.

20.08.2019р. до суду надійшло заперечення другого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області на скаргу АТ «Одеська ТЕЦ» та зазначено, що на момент пред`явлення виконавчого документу до виконання та відкриття виконавчого провадження, обставини, які викладені у скарзі не були відомі, а також не являються підставою для повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття, тому просять суд скаргу залишити без задоволення.

02.09.2019р. до суду надійшло заперечення Публічного акціонерного товариства «Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на скаргу, у яких просить суд відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до положень ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ст. 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року N 18-рп/2012).

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2012 року N 11-рп/2012).

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II).

Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (рішення від 7 червня 2005 року у справі «Фуклев проти України», заява N 71186/01, п. 84).

Саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

Стаття 55 Конституції України вказує, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» однією із засад виконавчого провадження є забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 зазначеного Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Державний виконавець, як працівник державної виконавчої служби відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» повинен здійснювати свою професійну діяльність сумлінно, не розголошувати в будь-який спосіб професійну таємницю, поважати інтереси стягувачів, боржників, третіх осіб, не принижувати їхню гідність.

Відповідно до ст. 339 Господарського процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно ч. 1, 2 ст. 342 Господарського процесуального кодексу України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Положеннями ст. 343 Господарського процесуального кодексу України визначено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Закон України «Про виконавче провадження» є спеціальним законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентує порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2)обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Колегією суддів апеляційного господарського суду за допомогою Комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» встановлено наступне.

12.06.2001 кредитор - ВАТ «Одесагаз» звернулось до Господарського суду Одеської області із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство Відкритого акціонерного товариства «Одеська теплоелектроцентраль».

Ухвалою господарського суду Одеської області від 15.06.2001р. прийнято заяву до розгляду та порушено провадження у справі про банкрутство ВАТ «Одеська теплоелектроцентраль»; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; заборонено боржнику та іншим особам вчиняти будь-які дії по відчуженню майна боржника, де б воно не знаходилось та в якому б вигляді воно не було, здійснювати дії по реорганізації боржника внесення майна ті інших активів як внеску у підприємства, організації, що засновуються.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 21.08.2001 скасовано заходи до забезпечення майнових вимог кредиторів, введені п. 4 ухвали від 15.06.2001.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 02.04.2003 в порядку ст. 15 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» затверджено реєстр вимог конкурсних кредиторів ВАТ «Одеська Теплоелектроцентраль».

Ухвалою господарського суду Одеської області від 28.05.2003 залучено до участі у справі №17-6-39-18/01-5010 Міністерство палива та енергетики України, в якості учасника провадження у справі про банкрутство; залучено до участі у справі № 17-6-39-18/01-5010 Фонд державного майна України, в якості учасника провадження у справі про банкрутство.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 23.01.2012 залучено Головне управління юстиції в Одеській області до участі у справі про банкрутство ПАТ «Одеська ТЕЦ».

Ухвалою господарського суду Одеської області від 10.07.2013 залучено до участі у справі Міністерство енергетики та вугільної промисловості України.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 23.12.2015 року введено процедуру санації Публічного акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ», керуючим санацією призначено арбітражного керуючого Лахненко Є.М.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 15.11.2016р. залучено до розгляду справи № 17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 про визнання банкрутом ПАТ «Одеська ТЕЦ», у якості учасника провадження у справі про банкрутство орган місцевого самоврядування - Одеську міську раду.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 30.11.2016р. Відділу з питань банкрутства Головного територіального управління юстиції в Одеській області було доручено організацію проведення експертизи фінансового становища Публічного акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ» за період 2014-2016роки.

Постановою Господарського суду Одеської області від 13.12.2016 ПАТ «Одеська ТЕЦ» визнано банкрутом та введено ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців; припинено повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном; призначено ліквідатором ПАТ «Одеська ТЕЦ» арбітражного керуючого Лахненка Є.М.; заборонено ліквідатору та іншим особам вчиняти будь-які дії щодо відчуження активів боржника до затвердженого переліку ліквідаційної маси органом уповноваженого управляти державним майном; господарську діяльність ПАТ «Одеська ТЕЦ» завершено закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу за виключенням укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу в процедурі ліквідації тощо.

З метою виявлення кредиторів з вимогами за зобов`язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, 15.12.2016 здійснено офіційне оприлюднення повідомлення про визнання ПАТ «Одеська ТЕЦ» банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет за № 38453 від 15.12.2016.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 23.03.2017 затверджено реєстр вимог кредиторів до Публічного акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ» (), до якого включено вимоги поточних кредиторів, які виникли під час проведення процедури банкрутства:

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на загальну суму 934 676 735,35 грн., а саме:

3 200,00 гривень (судовий збір за подання заяви) як поточні вимоги із задоволенням у першу чергу;

491 752 600,00 грн. (основний борг), як поточні вимоги із задоволенням у четверту чергу;

378 973 005,46 грн. (інфляційні нарахування), як поточні вимоги із задоволенням у четверту чергу;

43 239 946,17 грн. (3% річних), як поточні вимоги із задоволенням у четверту чергу;

2 024 249,82 грн. (судовий збір стягнений згідно рішень суду), як поточні вимоги із задоволенням у четверту чергу;

12 613 038,59 грн. (пеня), як поточні вимоги із задоволенням у шосту чергу;

6 073 895,31 грн. (штраф), як поточні вимоги із задоволенням у шосту чергу.

Як вбачається із ухвали Господарського суду Одеської області від 23.03.2017 по справі № 17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010, визнані грошові вимоги ПАТ «НАК «Нафтогаз України» на загальну суму 934 676 735,35 грн., включають також і заборгованість за рішенням Господарського суду Одеської області від 13.09.2016 по справі № 916/2146/16.

03.04.2018 (вх. № 3-361/18) Фонд державного майна України звернувся до суду з клопотанням про припинення провадження в справі № 17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 про банкрутство ПАТ «Одеська ТЕЦ».

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.01.2019, окрім іншого, клопотання Фонду державного майна України від 03.04.2018р. (вх. № 3-361/18) - задоволено; провадження по справі № 17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 про визнання банкрутом ПАТ «Одеська ТЕЦ» (Код ) - закрито; процедуру ліквідації ПАТ «Одеська ТЕЦ» та повноваження ліквідатора - арбітражного керуючого Афоніна Дмитра Олександровича - припинено.

Ухвала Господарського суду Одеської області від 15.01.2019 в частині закриття провадження по справі № 17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 про визнання банкрутом ПАТ «Одеська ТЕЦ» обґрунтована наступним.

Публічне акціонерне товариство «Одеська ТЕЦ» створене шляхом корпоратизації ДП «Одеська ТЕЦ» на підставі наказу Міністерства палива та енергетики України від 16.07.2001 року №326.

Судом встановлено, що держава в особі Фонду державного майна України володіє акціями в статутному капіталі ПАТ «Одеська ТЕЦ» в розмірі 99,9895%.

Відповідно до п. 5 ст. 12 Закону України «Про приватизацію державного та комунального майна» № 2269 від 18.01.2018 року, який набрав чинності 07.03.2018, справи про банкрутство боржників, якими є державні підприємства та/або господарські товариства, більше ніж 50 відсотків акцій (часток) яких прямо чи опосередковано належать державі, щодо яких прийнято рішення про приватизацію, не порушуються до її завершення. Провадження у справах про банкрутство таких підприємств/господарських товариств, щодо яких прийнято рішення про приватизацію, підлягає припиненню, крім тих, що ліквідуються за рішенням власника.

Згідно п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про приватизацію державного та комунального майна» встановлено, що приватизація (продаж) об`єктів, щодо яких рішення про приватизацію було прийнято до набрання чинності цим Законом, здійснюється та завершується відповідно до вимог цього Закону, крім об`єктів, за якими: дата проведення аукціону, конкурсу, викупу, продажу пакетів акцій (часток, паїв) господарських товариств, зазначена в опублікованому інформаційному повідомленні про продаж державного або комунального майна, припадає на день після набрання чинності цим Законом; після завершення процедури продажу відбувається оформлення договору купівлі-продажу; на момент прийняття рішення про їх приватизацію належали до об`єктів групи Г згідно з класифікацією об`єктів приватизації, встановленою Законом України «Про приватизацію державного майна», та щодо яких є дійсною оцінка, або Кабінетом Міністрів України визначено радника для надання послуг з підготовки до приватизації та продажу об`єктів приватизації за результатами проведення конкурсу.

Відповідно до п. 4-3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», провадження у справах про банкрутство боржників, якими є державні підприємства та/або господарські товариства, більше ніж 50 відсотків акцій (часток) яких прямо чи опосередковано належать державі, щодо яких прийнято рішення про приватизацію, підлягає припиненню, крім тих, що ліквідуються за рішенням власника.

Після припинення провадження у справі про банкрутство забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, зупиняється перебіг позовної давності, не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Зазначені дії не поширюються на задоволення вимог поточних кредиторів, на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, на відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян, на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 1089-р від 07.11.2014 року було внесені зміни до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 18.02.2013 року № 96 «Про приватизацію об`єктів паливно-енергетичного комплексу», яким було включено ПАТ «Одеська ТЕЦ» до переліку об`єктів паливно-енергетичного комплексу та групи Г, які підлягають приватизації. Розпорядження є діючим на даний момент.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного майна», що було чинне на момент прийняття вказаного Розпорядження Кабінету Міністрів України, рішення про приватизацію та затвердження умов продажу об`єктів групи Г та паливно-енергетичного комплексу приймав Кабінет Міністрів України в установленому законом порядку.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про приватизацію державного та комунального майна», установлено, що акти Кабінету Міністрів України і Фонду державного майна України з питань приватизації, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють до затвердження Кабінетом Міністрів України і Фондом державного майна України відповідних актів, передбачених цим Законом.

Враховуючи положення п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про приватизацію державного та комунального майна», розпорядження Кабінету міністрів України № 1089-р від 07.11.2014 року про внесення змін до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 18.02.2013 року № 96 «Про приватизацію об`єктів паливно-енергетичного комплексу», не скасоване, продовжує діяти, отже підлягає застосуванню.

Таким чином, з огляду на те, що боржник ПАТ «Одеська ТЕЦ» (Код ) є господарським товариством, в статутному капіталі якого більше ніж 50 відсотків акцій належать Державі, а також те, що ПАТ «Одеська ТЕЦ» належить до переліку підприємств, що підлягають приватизації, суд дійшов висновку, що клопотання Фонду державного майна України про припинення провадження у справі №17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 про банкрутство ПАТ «Одеська ТЕЦ» підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 83 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» господарський суд закриває провадження у справі про банкрутство, зокрема, в інших випадках, передбачених законом.

З урахуванням задоволення клопотання Фонду державного майна України про припинення провадження у справі №17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 про банкрутство ПАТ «Одеська ТЕЦ» на підставі норм Закону України «Про приватизацію державного та комунального майна», провадження у справі про банкрутство закрито на підставі п. 12 ст. 83 та п. 4-3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»:

кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника;

конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника;

поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Відповідно до матеріалів справи грошові вимоги Публічного акціонерного товариства «Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», які стягнуті рішенням господарського суду Одеської області від 13.09.2016 по справі № 916/2146/16, за часом їх виникнення є поточними грошовими вимогами.

Згідно ч. 1 ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури:

- строк виконання всіх грошових зобов`язань банкрута вважається таким, що настав;

- у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів)), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури;

- припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута;

- вимоги за зобов`язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред`являтися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Кредитори, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Ч. 3 ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що з метою виявлення кредиторів з вимогами за зобов`язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, здійснюється офіційне оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет.

Як зазначено в ч. 8 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» поточні кредитори з вимогами до боржника, які виникли після відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство, можуть пред`явити такі вимоги після прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. До визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Колегія суддів апеляційного господарського суду звертає увагу, що 28.03.2013 Вищим господарським судом України було прийнято Інформаційний лист до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» № 01-06/606/2013 (далі по тексту - Інформаційний лист).

В п. 29 Інформаційного листа вказано, що після оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом поточні вимоги (грошові вимоги, що виникли під час проведення процедур банкрутства), стають конкурсними вимогами та можуть бути заявлені згідно з частиною першою статті 38 Закону.

Заяви з такими грошовими вимогами надсилаються кредиторами безпосередньо до господарського суду, який призначає їх до розгляду в судовому засіданні. Відповідно до Закону України «Про судовий збір» зазначені заяви оплачуються судовим збором.

Розгляд грошових вимог кредиторів у ліквідаційній процедурі здійснюється господарським судом в тому ж порядку, що і грошових вимог, заявлених на підставі статті 23 Закону. За результатами розгляду грошових вимог кредиторів господарський суд заново затверджує реєстр вимог кредиторів (з урахуванням визнаних конкурсних вимог) та зобов`язує ліквідатора сформувати представницькі органи кредиторів (збори кредиторів та комітет кредиторів) у порядку, передбаченому статтею 26 Закону. Подальший рух справи в ліквідаційній процедурі має відбуватися тільки за участю новостворених представницьких органів кредиторів. Зокрема, це стосується переходу з ліквідаційної процедури до процедури санації або затвердження мирової угоди, прийняття рішення щодо реалізації активів банкрута, надання оцінки діяльності ліквідатора, затвердження звіту ліквідатора.

Законом обмежено строк подання заяв кредиторів, грошові вимоги яких виникли під час проведення процедур банкрутства, двома місяцями з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Такі грошові вимоги включаються до четвертої черги, за винятком грошових вимог, черговість задоволення яких визначена Законом [забезпечені вимоги; вимоги щодо виплати заробітної плати; вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) тощо] та грошових вимог, що становлять штрафні санкції, які підлягають включенню у відповідну чергу. Вимоги кредиторів, які у встановлений строк не звернулися до господарського суду, погашаються в шосту чергу.

Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначив, що Інформаційний лист до уваги не приймається, оскільки при здійсненні правосуддя господарський суд керується насамперед нормами Закону.

З даними твердженнями колегія судів апеляційного господарського суду не може погодитися в повному обсязі, оскільки вказаний Інформаційний лист за своєю суттю не створює нової норми Закону, а лише більш об`ємно та зрозуміло трактує існуючу норму Закону.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за необхідне наголосити, що Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» чітко не передбачено затвердження реєстру вимог кредиторів після винесення судом постанови про визнання боржника банкрутом, однак як вбачається зі справи № 17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 про банкрутство ПАТ «Одеська ТЕЦ», після визнання боржника банкрутом судом було затверджено реєстр вимог кредиторів. Необхідність затвердження судом реєстру вимог кредиторів в ліквідаційній процедурі витікає як із суті самого Закону, так і роз`яснено в Інформаційному листі.

Необхідність затвердження реєстру вимог кредиторів на стадії ліквідаційної процедури обумовлена тим, що вимоги поточних кредиторів стають в одну чергу з вимогами конкурсних кредиторів, та погашаються за рахунок майна (майнових активів) боржника. Кредитори, чиї вимоги виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство (конкурсні кредитори згідно ст. 1 Закону), та кредитори, чиї вимоги виникли під час процедур банкрутства (поточні кредитори згідно ст. 1 Закону), та які не встигли звернутися до суду з вимогами у встановлений строк або не звернулися взагалі, погашаються у шосту чергу, незалежно від суті кредиторської заборгованості (конкурсна або поточна за природою її походження).

Тому законодавець в ч. 1 ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачив, що кредитори, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Означена норма закону також розтлумачена в Інформаційному листі, в якому вказано, що після оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом поточні вимоги (грошові вимоги, що виникли під час проведення процедур банкрутства), стають конкурсними вимогами та можуть бути заявлені згідно з частиною першою статті 38 Закону.

В даному випадку законотворець не змінює період виникнення грошових вимог кредиторів (конкурсні або поточні), в даному випадку вищевказана норма направлена на те, щоб в процедурі ліквідації вимоги кредиторів як конкурсні так і поточні, перебуваючи в одному реєстрі та в одній черзі (четверта черга задоволення вимог кредиторів) вже не мали розмежувань, окрім тих, які заявлені з пропуском строку та включені у шосту чергу погашення. Таким чином законотворець в ліквідаційній процедурі об`єднує конкурсних та поточних кредиторів, які стають конкурсними, та погашаються в ліквідаційній процедурі за рахунок майнових активів банкрута, включених до ліквідаційної маси, згідно норм Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з метою співрозмірного та пропорційного задоволення вимог кредиторів.

Таким чином, вимоги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»), які стягнуті рішенням господарського суду Одеської області від 13.09.2016 по справі № 916/2146/16, та включені ухвалою суду від 23.03.2017 по справі 17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 до реєстру вимог кредиторів, фактично набули поняття «конкурсних».

Як вже зазначалося колегією суддів, відповідно до п. 4-3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» після припинення провадження у справі про банкрутство забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, зупиняється перебіг позовної давності, не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Зазначені дії не поширюються на задоволення вимог поточних кредиторів, на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, на відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян, на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.

На думку колегії суддів, з врахуванням вищевказаних положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» поточні вимоги кредиторів у справі про банкрутство залишаються поточними до моменту публікації оголошення про визнання боржника банкрутом, від дати якого починається визначена нормами Закону спеціальна конкурсна процедура щодо звернення таких кредиторів із вимогами до суду, розгляд та визнання їх судом із подальшим включенням визнаних вимог до реєстру, а також затвердження реєстру вимог кредиторів господарським судом.

Таким чином, постанова державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Дойчевої В.Ю. про відкриття виконавчого провадження від 09.07.2019 № 59489581 щодо стягнення з АТ «Одеська ТЕЦ» на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» 5 953 671,21грн. відповідно до наказу № 916/2146/16, виданого господарським судом Одеської області 27.09.2016, винесена з порушенням вищевказаних норм Закону.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Як свідчать матеріали справи Постанова від 22.07.2019 державного виконавця Теличко Н.Б. про арешт майна боржника винесена в рамках виконавчого провадження ВП № 59489581 з метою забезпечення реального виконання рішення суду про стягнення коштів з боржника. Оскільки п. 4-3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» таке стягнення заборонено, то винесення державним виконавцем вказаної постанови є порушенням Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 343 Господарського процесуального кодексу України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Стаття 5 ГПК України визначає способи судового захисту. Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Ефективним способом захисту порушеного права скаржника у даному випадку колегія суддів вважає скасування як оскарженої ухвали суду першої інстанції, так і скасування оскарженої постанови державного виконавця.

Враховуючи, що у даній справі колегією суддів апеляційного господарського суду встановлено неправомірність дій державного виконавця щодо винесення постанови про арешт майна боржника, ухвала Господарського суду Одеської області від 03.09.2019року підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення по суті скарги на дії державного виконавця.

Керуючись статтями 269-271, 275, 277, 281-284, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ» задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 03.09.2019року про відмову в задоволенні скарги акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ» (вх. №2-3538/19) на дії Державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Теличко Н.Б. - скасувати.

Задовольнити скаргу акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ» (вх. №2-3538/19) на дії Державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Теличко Н.Б.

Визнати дії Державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Теличко Н.Б. - неправомірними.

Скасувати постанову про арешт майна боржника від 22.07.2019 у виконавчому провадженні № 59489581 щодо накладення арешту на все рухоме майно АТ «Одеська ТЕЦ».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 04.11.2019.

Головуючий К.В. Богатир

Судді: В.В. Бєляновський

М.А. Мишкіна