ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2019 р. Справа № 909/286/19

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

Головуючого (судді-доповідача) Якімець Г.Г.,

Суддів: Бонк Т.Б., Матущак О.І.,

за участю секретаря судового засідання Кришталь М.Б.,

та представників сторін:

від позивача (скаржника) Дем`янчук Я.Б.

від відповідача (скаржника) Кондур Х.В.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Струмок", вих.№327/09-19 від 02 вересня 2019 року

та апеляційну скаргу Надвірнянської міської ради, вих.№651/04-22/09 від 02 вересня 2019 року

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 29 липня 2019 року (підписане 08.08.2019 року), суддя Малєєва О.В.

у справі №909/286/19

за позовом Надвірнянської міської ради, м. Надвірна, Івано-Франківська область

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Струмок, м. Надвірна, Івано-Франківська область

про розірвання договору оренди цілісного майнового комплексу котельні по вул. АДРЕСА_1 Ольги, 9 у м. Надвірна від 16.08.2010 та виселення

в с т а н о в и в :

25 березня 2019 року Надвірнянська міська рада звернулась з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Струмок про розірвання договору оренди цілісного майнового комплексу котельні по вул. АДРЕСА_1 Ольги, 9 у м. Надвірна від 16.08.2010 року та виселення відповідача із вказаного цілісного майнового комплексу котельні.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 29 липня 2019 року у справі №909/286/19 позов задоволено частково. Суд вирішив розірвати договір оренди цілісного майнового комплексу котельні по вул. АДРЕСА_1 Ольги, 9 у м. Надвірна від 16.08.2010 року, який укладений між Надвірнянською міською радою та ТзОВ «Струмок». Поряд з тим, суд відмовив в задоволенні вимоги про розірвання вказаного договору з 01.04.2019 року, а також про виселення відповідача з орендованого цілісного майнового комплексу котельні.

Рішення суду в частині задоволення позову мотивоване, зокрема, ст.651 ЦК України, ст.10, ч.3 ст.26 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна», п9.7 укладеного між сторонами договору оренди, та тим, що відповідачем постійно допускались порушення своїх зобов`язань із сплати орендної плати, що слугує підставою для розірвання договору оренди. При цьому, суд відхилив посилання відповідача на те, що обов`язок по сплаті орендних платежів у нього виникав після направлення орендодавцем рахунків-фактур та актів приймання-передачі наданих послуг, оскільки умовами договору вказане не передбачалось. Одночасно, суд відмовив у позові в частині вимоги про розірвання договору оренди з 01 квітня 2019 року, з огляду на відсутність для цього правових підстав. Щодо відмови в позові в частині вимоги про виселення відповідача з орендованого майна, суд зазначив, що оскільки в силу ч.5 ст.188 ГК України, договір оренди вважається розірваним з дня набрання чинності рішенням суду, то у відповідача не виник обов`язок повернути орендодавцеві об`єкт оренди, відтак, право позивача не порушене, а відповідач не може бути виселений в примусовому порядку.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, обидві сторони подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі ТзОВ «Струмок» просить скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 29 липня 2019 року у справі №909/286/19 в частині задоволення позову та прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовної вимоги про розірвання договору оренди цілісного майнового комплексу котельні по вул. АДРЕСА_1 Ольги, 9 у м. Надвірна від 16.08.2010 року. В решті рішення суду першої інстанції просить залишити без змін. Зокрема, зазначає, що розмір орендної плати визначено додатковою угодою №3 від 10 листопада 2016 року до договору оренди, поряд з тим, рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 19 грудня 2018 року у справі №909/755/18 встановлено, що договір оренди пролонговано на той самий строк та на тих самих умовах, що визначені додатковою угодою №3 від 10 листопада 2016 року. Крім цього, наголошує, що орендар не погоджується і з розміром орендної плати, який зазначено сторонами у додатковій угоді №3 від 10 листопада 2016 року (26 796,50 грн.), у зв`язку з чим, між сторонами існує спір (справа №909/1001/18), при цьому, на думку скаржника, судом першої інстанції помилково не взято до уваги вказані докази. Також скаржник зазначає, що позивачем не доведено та судом не встановлено істотного порушення відповідачем договору оренди, що у відповідності до ч.2 ст.651 ЦК України, є підставою для розірвання договору. Вважає безпідставним посилання суду на періоди заборгованості: з січня до травня 2015 року та з липня до серпня 2017 року, оскільки обов`язок з оплати орендної плати за вказані періоди виник у відповідача лише після набрання законної сили рішеннями у справах №909/711/15 та №909/935/17.

В апеляційній скарзі Надвірнянська міська рада просить скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 29 липня 2019 року у справі №909/286/19 в частині відмови в задоволенні позову щодо виселення відповідача з орендованого цілісного майнового комплексу котельні та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позову. Зокрема, посилається на ст.785 ЦК України та ст.27 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна», зазначає, що позовна вимога про виселення є похідною від вимоги про розірвання договору та така підлягає задоволенню у разі задоволення первинної вимоги. Також посилається на погоджені сторонами умови договору оренди, що викладено у пунктах 5.15, 10.6 та 10.7 договору. На думку позивача, відмовивши у виселенні відповідача, суд позбавив позивача ефективного захисту його порушеного права. В решті рішення суду першої інстанції просить залишити без змін.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив суд такі задоволити в повному обсязі: скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 29 липня 2019 року у справі №909/286/19 в частині відмови в задоволенні позову щодо виселення відповідача з орендованого цілісного майнового комплексу котельні та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позову. Проти вимог апеляційної скарги відповідача заперечив.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, просив такі задоволити в повному обсязі: скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 29 липня 2019 року у справі №909/286/19 в частині задоволення позову та прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовної вимоги про розірвання договору оренди цілісного майнового комплексу котельні по вул. Княгині Ольги, 9 у м. Надвірна від 16.08.2010 року. Проти вимог апеляційної скарги позивача заперечив.

Західний апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційних скарг та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга Надвірнянської міської ради підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ТзОВ «Струмок» - залишенню без задоволення, виходячи з наступного:

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 16 серпня 2010 року між Надвірнянською міською радою (в тексті договору орендодавець) та ТзОВ "Струмок" (в тексті договору орендар) укладено договір оренди цілісного майнового комплексу котельні по вул. Княгині Ольги, 9 в м. Надвірна, відповідно до умов якого, а саме: п.1.1 орендодавець на підставі рішення Надвірнянської міської ради №3277-47/2010 від 08.07.2010 року «Про надання в оренду цілісного майнового комплексу опалювальної котельні по вул. Княгині Ольги, 9 ТзОВ «Струмок»» передає, а орендар приймає в строкове платне користування цілісний майновий комплекс опалювальної котельні, що знаходиться по вул. Княгині Ольги, 9 в м. Надвірна, для надання послуг теплопостачання споживачам центральної частини міста Надвірна.

Згідно з п.2.1 Договору об`єктом оренди є цілісний майновий комплекс опалювальної котельні загальною площею 1022,3 мІ (приміщення котельні 1013,6 мІ, приміщення насосної - 8,7 мІ) на вул. Княгині Ольги, 9 у м. Надвірна, з котельним обладнанням і теплотрасами.

Умови договору щодо орендної плати погоджено сторонами у розділі 4.

Так, відповідно до п.4.1 Договору орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої рішенням XVI сесії Надвірнянської міської ради від 30.05.2000 року "Про затвердження Методики розрахунку орендної плати за оренду цілісних майнових комплексів, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Надвірна" (зі змінами) та рішення Надвірнянської міської ради №3277-47/2010 від 08.07.2010 року "Про надання в оренду цілісного майнового комплексу опалювальної котельні по вул. Княгині Ольги, 9 ТзОВ «Струмок»» і становить за перший місяць оренди 8388 грн., в тому числі ПДВ. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць. Орендна плата перераховується на рахунок орендодавця щомісячно до 10 числа кожного місяця, незалежно від результатів господарської діяльності орендаря (п.п.4.2, 4.3 Договору).

Згідно з п.п.5.2, 5.3 Договору орендар зобов`язався своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату орендодавцю, а також щомісячно до 15 числа надавати орендодавцеві інформацію про перерахування орендної плати (копію платіжного доручення з відміткою банку, що обслуговує орендаря).

Поряд з тим, у п.8.3 Договору сторонами погоджено, що орендодавець має право, при несплаті орендарем орендної плати протягом трьох місяців з дня закінчення строку платежу, порушити питання про дострокове розірвання цього договору та примусове виселення орендаря.

Відповідно до п.9.7 Договору при невиконанні або порушенні однією із сторін умов цього договору та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України, договір може бути розірваний достроково на вимогу однієї із сторін за рішенням суду.

Пунктом 10.6 Договору визначено, що у разі закінчення строку дії договору або при його розірванні орендар зобов`язаний за актом приймання-передачі повернути об`єкт оренди орендодавцю у стані, в якому перебував об`єкт оренди на момент передачі його в оренду, з урахуванням усіх здійснених орендарем поліпшень, які неможливо відокремити від об`єкта оренди без заподіяння йому шкоди, з урахуванням зносу за період строку дії договору.

Згідно з п.12.1 Договору останній укладено на термін з 16 серпня 2010 року до 31 грудня 2010 року включно.

У разі відсутності письмової заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору протягом одного місяця до закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на таких самих умовах на наступний опалювальний період, з урахуванням змін у бюджетному законодавстві та законодавстві про оренду державного та комунального майна, на дату продовження цього договору (п.12.4 Договору).

За ініціативою однієї із сторін договір може бути розірвано за рішенням суду у випадках, передбачених чинним законодавством (12.7 Договору).

Згідно з розрахунком орендної плати за оренду цілісного майнового комплексу котельні по вул. АДРЕСА_1 Ольги, 9 у м. Надвірна від 16 серпня 2010 року орендна плата за перший місяць оренди (серпень 2010) становить 8 388 грн. в тому числі ПДВ. Розмір місячної орендної плати за наступні місяці оренди розраховуються за формулою:

Опл.міс. = Опл.попр. х Іпот, де

Опл.міс. місячний розмір орендної плати за оренду ЦМК, грн.,

Опл.попр. місячний розмір орендної плати за попередній місяць, грн.,

Іпот. індекс інфляції за поточний місяць.

Об`єкт оренди передано орендарю (відповідачу) за актом приймання-передачі цілісного майнового комплексу котельні по вул. АДРЕСА_1 Ольги, 9 у м. Надвірна від 16 серпня 2010 року.

31 грудня 2010 року сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору оренди, якою продовжили строк дії договору на один рік: з 01 січня 2011 року до 31 грудня 2011 року.

Поряд з тим, вказаною додатковою угодою сторони погодили, що орендна плата за користування об`єктом оренди, відповідно до рішення Надвірнянської міської ради від 23.12.2010 року №35-3/2010, становить 40% від розрахункового розміру орендної плати, а саме: 3 508 грн. (в тому числі ПДВ) за перший місяць оренди (січень 2011 року) з врахуванням індексу інфляції за грудень 2010 року. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

30 грудня 2011 року між сторонами укладено додаткову угоду №2 до договору оренди, в якій вони погодили продовження дії договору з 01 січня 2012 року до 31 грудня 2014 року (строком на 3 роки).

10 листопада 2016 року сторони уклали додаткову угоду №3 до договору оренди, за умовами якої сторони домовились про продовження дії договору оренди з 01 січня 2015 року до 30 квітня 2018 року.

Щодо орендної плати, то сторони погодили, що така згідно з рішенням Надвірнянської міської ради від 26.02.2015 року №2069-48/2015 становить 8 388 грн. (в т.ч. ПДВ) за перший місяць оренди січень 2015 року. При цьому, орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Також додатковою угодою №3 сторони погодили, що з 01 листопада 2016 року, згідно з п.3 рішення Надвірнянської міської ради від 01.04.2016 року №140-6/2016, орендна плата становить 26 794,50 грн. (в т.ч. ПДВ) за перший місяць оренди листопад 2016 року. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць. Розрахунок орендної плати є невід`ємною частиною договору.

Як встановлено судом між сторонами існував спір з приводу укладення додаткової угоди №4 від 12.03.2018 року до договору оренди. Так, рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 19 грудня 2018 року у справі №909/755/18, яке набрало законної сили, відмовлено в задоволенні позову Надвірнянської міської ради до ТзОВ "Струмок" про внесення змін до договору, шляхом визнання укладеною з 12.03.2018 року додаткової угоди №4 від 12.03.2018 року в редакції позивача. Одночасно у вказаному рішенні суд встановив, що договір оренди пролонговано на той самий термін і на тих самих умовах, які визначено в додатковій угоді №3 від 10 листопада 2016 року, а позивач безпідставно розрахував новий розмір орендної плати, відтак, застосовуються умови договору відповідно до додаткової угоди №3 від 10 листопада 2016 року.

Місцевим господарським судом також встановлено, що після вирішення справи №909/755/18 позивач супровідним листом від 25.04.2019 року №321/04-14/09 направив відповідачу акти приймання-передачі наданих послуг (перерахунок) за квітень - грудень 2018 року та січень-березень 2019 року, в яких визначив орендну плату відповідно до умов додаткової угоди №3 від 10 листопада 2016 року.

У справі №909/711/15 за позовом прокурора Надвірнянського району, заявленого в інтересах держави в особі Надвірнянської міської ради до ТзОВ "Струмок" про стягнення заборгованості по орендній платі за договором оренди від 16.08.2010 року, Господарським судом Івано-Франківської області у рішенні від 11 серпня 2015 року (з урахуванням постанови Львівського апеляційного господарського суду від 03 листопада 2015 року), встановлено, що починаючи з січня 2015 року розмір орендної плати згідно п.4.1 договору оренди становив 8 388 грн з ПДВ, а також те, що за період з січня по травень 2015 року відповідач не сплатив заборгованість по орендній платі в сумі в сумі 34 391,31 грн.

Крім того, рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 14 листопада 2017 року у справі №909/935/17 за позовом в.о. керівника Надвірнянської місцевої прокуратури, заявленого в інтересах держави в особі Надвірнянської міської ради до ТзОВ "Струмок" про стягнення заборгованості по орендній платі за договором оренди від 16.08.2010 року встановлено, що в порушення умов договору оренди відповідач в повному обсязі не сплатив орендну плату за період з липня по серпень 2017 року, внаслідок чого борг по орендній платі становив 58 447, 31 грн.

Згідно з ч.4 ст.75 ГПК України (в редакції, чинній на час прийняття рішення у цій справі) обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У березні 2019 року Надвірнянська міська рада звернулась з цим позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Струмок про розірвання договору оренди цілісного майнового комплексу котельні по вул АДРЕСА_1 Ольги, 9 у м. Надвірна від 16.08.2010 року та виселення відповідача. Позов мотивовано систематичним порушенням відповідачем обов`язку щодо сплати орендної плати.

Відповідно до ч.3 ст.291 ГК України на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму.

Частиною 3 ст.26 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що договір оренди може бути достроково розірваний на вимогу однієї із сторін за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов`язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

У п.9.7 Договору оренди сторони погодили, що при невиконанні або порушенні однією із сторін умов цього договору та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України, договір може бути розірваний достроково на вимогу однієї із сторін за рішенням суду.

Поряд з тим, у п.8.3 Договору сторонами погоджено, що орендодавець має право, при несплаті орендарем орендної плати протягом трьох місяців з дня закінчення строку платежу, порушити питання про дострокове розірвання цього договору та примусове виселення орендаря.

У ч.1 ст.2 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для об`єктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються органами, уповноваженими Верховною Радою Автономної Республіки Крим (для об`єктів, що належать Автономній Республіці Крим), та органами місцевого самоврядування (для об`єктів, що перебувають у комунальній власності) на тих самих методологічних засадах, як і для об`єктів, що перебувають у державній власності. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі (ч.ч.1-3 ст.19 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна»).

У п.4.3 Договору оренди сторони погодили, що орендна плата перераховується на рахунок орендодавця щомісячно до 10 числа кожного місяця, незалежно від результатів господарської діяльності орендаря.

Відповідно до ч.1 ст.530 ГПК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст.21 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» розмір орендної плати може бути змінено за погодженням сторін.

Судом встановлено, що сторонами у додатковій угоді №3 від 10.11.2016 року до договору оренди, яка підписана представниками обох сторін, погоджено наступний розмір орендної плати:

- з січня 2015 року по жовтень 2016 року 8 388 грн. (за перший місяць), за наступні місяці з урахуванням індексації;

- з листопада 2016 року по квітень 2018 року 26 794,50 грн. (за перший місяць), за наступні місяці з урахуванням індексації.

Відтак, за квітень 2018 року з урахуванням індексації (100.8%) розмір орендної плати становив 32 073,44 грн., яку відповідач повинен був сплатити до 10 травня 2018 року (п.4.3 договору оренди).

Як вбачається з виписки по рахунку позивача відповідач сплатив орендну плату за квітень 2018 року лише 19 жовтня 2018 року та не в повному розмірі лише 8 000 грн. (замість 32 073,44 грн.).

У п.8.3 Договору сторонами погоджено, що орендодавець має право, при несплаті орендарем орендної плати протягом трьох місяців з дня закінчення строку платежу, порушити питання про дострокове розірвання цього договору та примусове виселення орендаря.

Наведене вже слугує самостійною підставою для розірвання договору оренди на вимогу орендодавця, у зв`язку з порушенням орендарем умов договору щодо сплати орендної плати. А саме: несплати орендарем орендної плати протягом більше ніж три місяці з дня закінчення строку платежу (10 травня 2018 року) та сплата такої не у повному обсязі.

Як вбачається з виписки по рахунку позивача відповідач сплатив частково орендну плату в розмірі по 8 000 грн. за травень, червень 2018 року лише 22 та 23 жовтня 2018 року відповідно.

Порушення орендарем обов`язку щодо сплати орендної плати за договором оренди цілісного майнового комплексу котельні по вул. Княгині Ольги, 9 в м. Надвірна від 16 серпня 2010 року встановлено також і судовими рішеннями у справі №909/711/15 (щодо стягнення з орендаря заборгованості з орендної плати за період з січня по травень 2015 року в розмірі 34 391,31 грн.) та у справі №909/935/17 (щодо стягнення з орендаря заборгованості з орендної плати в повному обсязі за липень та серпень 2017 року в розмірі 58 447, 31 грн.).

Вказане також свідчить про систематичне порушення орендарем умов договору в частині сплати орендної плати.

Частиною 3 ст.26 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що договір оренди може бути достроково розірваний на вимогу однієї із сторін за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов`язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставними посилання відповідача на обов`язкову необхідність доведення факту істотного порушення договору в розумінні ст.651 ЦК України, оскільки вказаною статтею визначено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін не лише у разі істотного порушення договору другою стороною, а також і в інших випадках, встановлених договором або законом.

В цьому випадку, ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» є спеціальним законом, який слід застосовувати у спірних правовідносинах, зокрема стт.26 вказаного Закону, поряд з тим, сторони погодили умови договору оренди, серед яких і підстава, що надає право орендодавцю порушити питання про дострокове розірвання договору та примусове виселення орендаря (п.8.3 Договору).

Незважаючи на наведене, колегія суддів, дослідивши матеріали справи в сукупності, вважає, що позивачем доведено факт істотного порушення відповідачем умов договору щодо порядку та розміру сплати орендної плати, адже позивач, як орендодавець позбавлений того, на що він розраховував при укладенні договору оренди, а саме: вчасного (у визначений в договорі строк) отримання орендної плати та в розмірі, встановленому в договорі.

Одночасно колегія суддів вважає необґрунтованими посилання відповідача на безпідставне завищення орендодавцем розміру орендної плати починаючи з 01 листопада 2016 року (в сумі 26 794,50 грн. з ПДВ), оскільки вказаний розмір орендної плати погоджено сторонами договору, шляхом підписання додаткової угоди №3 від 10 листопада 2016 року до договору оренди. Вказана угода є чинною, відтак, її умови підлягають до виконання сторонами. Підписавши додаткову угоду, сторони повинні виконувати свої зобов`язання за договором з урахуванням умов, погоджених у додатковій угоді.

Колегія суддів також відхиляє твердження відповідача про те, що обов`язок зі сплати орендної плати з січня до травня 2015 року та за липень-серпень 2017 року, у відповідача виник лише після набрання законної сили рішеннями у справах №909/711/15 та №909/935/17, якими (рішеннями) присуджено до стягнення заборгованість з орендної плати за вказані періоди, оскільки такі твердження відповідача є помилковими, з огляду на визначення сторонами розміру орендної плати в укладеному між сторонами договорі оренди та додаткових угодах до нього.

Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).

Беручи до уваги всі наведені вище обставини, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині розірвання договору оренди цілісного майнового комплексу котельні по АДРЕСА_1 Ольги, 9 у м. Надвірна від 16.08.2010 року, який укладений між Надвірнянською міською радою та ТзОВ «Струмок».

Відтак доводи апеляційної скарги ТзОВ «Струмок» є безпідставними та такі не спростовують висновків місцевого господарського суду про задоволення позову.

Поряд з тим, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про відсутність правових підстав для розірвання договору оренди саме з 01 квітня 2019 року, відтак, відповідно до ч.5 ст.188 ГК України, договір вважається розірваним з дня набрання чинності рішенням суду першої інстанції.

Відповідно до ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Статтею 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене вище, рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 29 липня 2019 року у справі №909/286/19 в частині позовної вимоги про розірвання договору оренди слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ТзОВ «Струмок» - без задоволення.

Судовий збір за подання апеляційної скарги ТзОВ «Струмок», у відповідності до ст.129 ГПК України, покладається на скаржника.

Щодо позовної вимоги Надвірнянської міської ради про виселення відповідача з орендованого цілісного майнового комплексу котельні:

Як зазначено вище, рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 29 липня 2019 року у справі №909/286/19 відмовлено в задоволенні вимоги про виселення відповідача з орендованого цілісного майнового комплексу котельні. Таке рішення суду мотивоване тим, що право позивача не порушене, і відповідач не може бути виселений в примусовому порядку, з огляду на те, що договір оренди вважається розірваним з дня набрання чинності рішенням суду, відтак, у відповідача не виник обов`язок повернути орендодавцеві об`єкт оренди.

Однак, колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується, з огляду на наступне:

Відповідно до ч.1 ст.785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно з ч.1 ст.27 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

У п.8.3 договору оренди цілісного майнового комплексу котельні по вул. Княгині Ольги, 9 у м. Надвірна від 16 серпня 2010 року сторони погодили, що орендодавець має право, при несплаті орендарем орендної плати протягом трьох місяців з дня закінчення строку платежу, порушити питання про дострокове розірвання цього договору та примусове виселення орендаря.

З огляду на наведене вище, колегія суддів не вважає вимогу міської ради про виселення відповідача з орендованого ЦМК котельні, передчасною. При цьому, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що право позивача в цьому випадку не порушене, оскільки судом встановлено, що відповідачем порушено зобов`язання щодо сплати орендної плати, що слугує підставою для розірвання договору оренди, а відтак і повернення об`єкта оренди орендодавцю, шляхом примусового виселення (з урахуванням п.8.3 Договору оренди). Вимога позивача про виселення, як спосіб повернення орендованого майна, є похідною від вимоги про розірвання договору оренди.

Можливість одночасного задоволення позовних вимог про розірвання договору оренди та виселення орендаря з орендованого приміщення також підтверджується і судовою практикою (постанови Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №916/2610/17 та від 11 жовтня 2018 року у справі №910/20767/17).

Відповідно до ч.1 ст.277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги Надвірнянської міської ради, скасування рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 29 липня 2019 року у справі №909/286/19 в частині відмови в задоволенні вимоги про виселення відповідача з орендованого цілісного майнового комплексу котельні та прийняття в цій частині нового рішення про задоволення позовної вимоги.

У зв`язку з наведеним з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за подання та розгляд апеляційної скарги Надвірнянської міської ради.

Керуючись ст.ст.129, 236, 270, 275, 277, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Надвірнянської міської ради задоволити.

Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 29 липня 2019 року у справі №909/286/19 скасувати в частині відмови в задоволенні позову щодо виселення відповідача з орендованого приміщення.

Прийняти в цій частині нове рішення, яким позов задоволити.

Виселити Товариство з обмеженою відповідальністю Струмок (78400, Івано-Франківська область, м. Надвірна, вул. Княгині Ольги, 3, ідентифікаційний код юридичної особи 22172121) з орендованого цілісного майнового комплексу опалювальної котельні, що знаходиться по вул. Княгині Ольги, 9 в м. Надвірна, Івано-Франківська область.

В решті рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 29 липня 2019 року у справі №909/286/19 залишити без змін.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Струмок" залишити без задоволення.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Струмок (78400, Івано-Франківська область, місто Надвірна, вул. Княгині Ольги, 3, ідентифікаційний код юридичної особи 22172121) на користь Надвірнянської міської ради (78400, Івано-Франківська область, місто Надвірна, вул. Гетьмана Мазепи, 29, ідентифікаційний код юридичної особи 04054257) 4 802,50 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору (з яких: 1 921 грн. за подання позову (вимога про виселення) та 2 881,50 грн. за подання і розгляд апеляційної скарги).

На виконання постанови Господарському суду Івано-Франківської області видати накази.

Матеріали справи №909/286/19 повернути до Господарського суду Івано-Франківської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст.286-291 ГПК України.

Повну постанову складено 01 листопада 2019 року (у зв`язку з перебуванням судді Матущака О.І. у відрядженні з 28 по 31 жовтня 2019 року).

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Бонк Т.Б.

Суддя Матущак О.І.