РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.10.2019Справа № 910/12677/19

За позовомПідприємства з іноземними інвестиціями "АМІК УКРАЇНА"
до Акціонерного товариства "Українська залізниця"
простягнення 11 535,48 грн.
Суддя Борисенко І.І.

Секретар судового засідання Холодна Н.С.

Представники сторін:

від позивача - Шевченко О.М.;

від відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Підприємство з іноземними інвестиціями "АМІК УКРАЇНА" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 11 535,48 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем термінів доставки вантажу за накладною № 22101058, у зв`язку з чим позивач просить стягнути штраф у сумі 11 535,48 грн. на підставі ст. 24 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01 листопада 1951 року.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 23.09.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Судом встановлено, що відповідач належним чином повідомлявся про здійснення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Так, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 23.09.2019 була відправлена за адресою місцезнаходження відповідача, визначена в єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5.

В матеріалах справи наявний витяг з поштового відстеження «Укрпошта» з якого вбачається, що ухвала суду про відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду, була отримана відповідачем 18.10.2019.

Відповідно до п. 3.9. постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з`явилися у засідання. Зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Правом на подання відзиву відповідач у визначений судом строк не скористався та заперечення на позов не подав.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідачем без поважних причин відзив на позовну заяву у встановлений строк до суду не подано.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов до висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного то обґрунтованого судового рішення, а неявка представника відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті, відповідно до ст.ст. 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, та дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

12 лютого 2018 року між Підприємством з іноземними інвестиціями "Амік Україна" (надалі - замовник, позивач) та Публічним акціонерним товариством "Укрзалізниця" (надалі - перевізник, відповідач) було укладено договір про надання послуг №08906/ЦТЛ-2018/18/158 (надалі - договір), відповідно до умов якого відповідач зобов`язався здійснювати перевезення вантажів, надавати вантажний вагон для перевезення, та інші послуги, пов`язані з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) і вагонах відповідача, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах позивача і проведення розрахунків за ці послуги.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що перевезення - послуга, в процесі надання якої Перевізник зобов`язується доставити довірений Замовником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а Замовник зобов`язується оплатити послуги у передбаченому цим договором порядку.

Перевезення оформлюється залізничною накладною відповідно до цього договору, Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 зі змінами та доповненнями, Збірника Тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, який затверджено наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 № 317, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за №340/16356, Правил перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 09.12.2002 № 873, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2009 за № 030/7318, Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі - УМВС), Конвенції про міжнародні залізничні перевезення (далі - КОТІФ) відповідно.

На виконання умов договору була оформлена накладна № 22101058 від 05.01.2019. Відповідач взяв на себе зобов`язання відправити зі станції Барбаров Білоруської залізниці вантаж у вагоні №74941717 до станції Одеса-Ліскі Одеської залізниці, про що зазначено у графі 22 Накладної. Накладна складається з двох частин: паперова накладна засвідчує факт перевезення вантажу на території Білорусії, а електронна - на території України. Факт укладення договору перевезення підтверджується графою 26 накладної.

Відміткою у графі 34 накладної встановлено, що вантаж перетнув кордон з Білорусією 05.01.2019. Загальна відстань по території Білорусії 48 км. Відповідно до графи 38 накладної. Час перебування вантажу на території Литви - 1 доба.

Відповідно до графи 38 накладної загальна відстань по території України 862 км. Вантаж прибув на станцію призначення Одеса-Ліскі Одеської залізниці 17.01.2019 та переданий вантажоодержувачу на під`їзній колії, що підтверджується відмітною у графі 27 Накладної. Таким чином, час перебування вантажу на території України - 11 діб.

Відповідно до графи 32 "Продовження строку доставки" накладної вантаж був затриманий з 16:20 05.01.2019 по 20:00 06.01.2019, тобто, затримка відбулась на 28 години (оскільки відповідно до параграфа 5 ст. 24 УМВС неповна доба вважається за повну. Отже, строк доставки вантажу подовжено на 2 доби.

Враховуючи вищезазначене, загальний фактичний термін доставки вантажу становить 12 діб, а загальна відстань 910 км. Відповідно до § 2 Ст. 24 УМВС термін доставки вантажу розраховується: одна доба на кожні розпочаті 200 км. У відповідності до § 2 ст. 24 УМВС строк доставки вантажу не повинен перевищувати 5 діб.

Беручи до уваги § 3 Ст. 24, який подовжує термін доставки вантажу на 1 добу на операції, пов`язані з відправлення вантажу та 2 доби на митні операції (що підтверджується написом у графі 32 Накладної), загальний термін доставки вантажу за Накладною не повинен перевищувати 8 діб у відповідності до УМВС.

Таким чином, фактичний термін доставки вантажу становить 11 діб, а загальний термін доставки вантажу не повинен був перевищувати 8 діб, в результаті чого Відповідач прострочив доставку вантажу на 4 доби.

Оскільки, Відповідач порушив строк доставки вантажу, 26.02.2019 р. Позивач надіслав цінним листом з описом вкладення та з повідомленням про вручення Претензію з відповідними додатками про сплату неустойки за прострочення доставки вантажу на суму: 11 535,48 (одинадцять тисяч п`ятсот тридцять п`ять грн. 48 коп.), зареєстровану 26.02.2019 р. під №479 (надалі - Претензія). Претензія була вручена Відповідачу 28.02.2019, що підтверджується повідомленням про вручення, проте, залишена останнім без відповіді та задоволення, що стало підставою для звернення позивача з позовом до суду про стягнення неустойки у розмірі 11 535,48 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом ч. ч. 1.2. ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України, визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються із положеннями ст. 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно приписів ч. 2 ст. 908 Цивільного кодексу України, загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 4 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення.

Так, як передбачено п. 1.2 Договору про надання послуг №08906/ЦТЛ-2018/18/158 від 12.02.2018, перевезення оформлюється залізничною накладною, зокрема відповідно до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (надалі - УМВС).

Матеріали справи свідчать, що відповідно до умов Договору та накладної № 22101058 від 05.01.2019 мало місце міжнародне перевезення вантажу, а отже, до відносин сторін, що виникли між сторонами внаслідок цього перевезення, застосовуються положення Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951 (надалі - УМВС), статтею 1 якої встановлено пряме міжнародне залізничне сполучення для перевезення вантажів по залізницям Республіки Білорусь та України.

Угода про міжнародне залізничне вантажне сполучення є чинною в Україні відповідно до Закону України "Про правонаступництво України" та Віденської конвенції про правонаступництво держав щодо договорів.

Згідно із ст. 24 УМВС:

§1. Якщо відправником і перевізником не погоджене інше, термін доставки визначається на весь шлях прямування вантажу і не повинен перевищувати терміну, обчисленого виходячи з норм, які містяться у цій статті.

§2. Термін доставки вантажу визначається виходячи з таких норм:

- для контейнері - 1 доба на кожні початі 150 км;

- для інших відправок -1 доба на кожну почату 200 км.

§3. Термін доставки вантажу збільшується на 1 добу на операції, пов`язані з відправленням вантажу.

§4. Строк доставки вантажу продовжується на весь час затримки на шляху слідування з причин, що не залежать від перевізника.

§5. Перебіг терміну доставки вантажу починається з 0.00 годин дня, наступного за днем укладення договору перевезення, і закінчується в момент передачі одержувачу повідомлення про прибуття вантажу, при цьому неповну добу розраховують як за повну.

Виходячи з відомостей, що містяться у накладній №22101058 від 05.01.2019 фактичний термін доставки вантажу становить 11 діб, а загальний термін доставки вантажу не повинен був перевищувати 8 діб, в результаті чого відповідач прострочив доставку вантажу на 4 доби.

Відповідно до ст. 45 УМВС:

§1. Якщо перевізником не було дотримано термін доставки вантажу, обчислений відповідно до статті 24 "Термін доставки вантажу", перевізник сплачує відшкодування за перевищення терміну доставки у вигляді неустойки.

§2. Розмір неустойки за перевищення терміну доставки вантажу визначається виходячи з провізної плати того перевізника, який допустив перевищення терміну доставки, і величини (тривалості) перевищення терміну доставки, що розраховується як відношення перевищення терміну доставки (в добі) до загального терміну доставки, а саме :

6% провізної плати при перевищенні терміну доставки не більше однієї десятої загального терміну доставки;

18% провізної плати при перевищенні терміну доставки більше однієї десятої, але не більше трьох десятих загального терміну доставки;

30% провізної плати при перевищенні терміну доставки понад три десятих загального терміну доставки.

Враховуючи перевищення терміну доставки вантажу на 4 доби, відношення перевищення терміну доставки (в добі) до загального терміну доставки складає 0,5 (4:8=0,5).

Тобто, неустойка за прострочення терміну доставки вантажу розраховується як відношення перевищення строку доставки, що в даній справі складає 4 доби, до загального строку доставки, яка складає 12 діб.

Позивач надав розрахунок разом з Претензією, відповідно до якого неустойка за прострочення доставки вантажу становить 11 535,48 грн.

Відповідач визнав претензію позивача обґрунтованою та такою, що підлягаю задоволенню.

Отже, відсоток провізної плати відповідно до § 2 ст. 45 УМВС, який визначається як розмір неустойки за прострочення доставки, становить 30%, провізна плата згідно із відомостями у накладній складає 38 451,60 грн.

Такими чином, неустойка за прострочення доставки вантажу становить 11 535,48 грн. (38 451,60 х 30%).

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Приймаючи до уваги зазначене та враховуючи, що факт порушення відповідачем строку доставки вантажу належним чином доведений та документально підтверджений, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача неустойки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю у розмірі 11 535,48 грн.

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Підприємства з іноземними інвестиціями "АМІК УКРАЇНА" в повному обсязі, з покладенням на відповідача судових витрат у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ч.1 ст. 74, ч.1 ст. 77, ст.ст. 79, 123, 129, ч.9 ст. 165, ст.ст. 236-238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Підприємства з іноземними інвестиціями "АМІК УКРАЇНА" задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5; ідентифікаційний код 40075815) на користь Підприємства з іноземними інвестиціями "АМІК УКРАЇНА" (04071, м. Київ, Верхній Вал, 68, ідентифікаційний код 30603572) неустойку за порушення строків доставки вантажу у розмірі 11 535 (одинадцять тисяч п`ятсот тридцять п`ять) грн. 48 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

Наказ видати відповідно до ст. 327 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення набирає законної сили в порядку в порядку встановленому в ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 06.11.2019

Суддя І.І. Борисенко