СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття апеляційного провадження

"31" жовтня 2019 р. Справа № 922/1265/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Крестьянінов О.О., суддя Шевель О.В.

за участі секретаря судового засідання Крупи О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ТОВ фірма Ідалія (вх. № 2968 Х/2) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 05.09.2019 у справі № 922/1265/19 (прийняту у приміщенні Господарського суду Харківської області суддею Усатим В.О., повний текст ухвали складено та підписано 05.09.2019)

за заявою Головного управління ДФС у Харківській області, м.Харків,

до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма Ідалія, м.Харків,

про банкрутство,

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2019 року Головне управління ДФС у Харківській області звернулось до Господарського суду Харківської області з заявою про порушення справи про банкрутство ТОВ фірма "Ідалія" в порядку ст. 10 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання боржника банкрутом.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 02.05.2019 прийнято заяву Головного управління ДФС у Харківській області про відкриття провадження у справі про банкрутство до розгляду.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.09.2019 відмовлено ГУ ДФС у Харківській області в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі (вх.№21128 від 05.09.2019).

ТОВ фірма Ідалія з ухвалою суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 05.09.2019 у справі № 922/1265/19 та прийняти нове рішення, яким зупинити провадження у справі до вирішення по суті Другим апеляційним адміністративним судом справи №820/4146/16, та винесення відповідної ухвали.

Скарга обґрунтована тим, що вирішення справи №820/4146/16 Другим апеляційним адміністративним судом безпосередньо впливає на право Головного управління ДФС у Харківській області, як заявника у справі про банкрутство ТОВ фірма «Ідалія», на звернення до суду із заявою про порушення справи про банкрутство ТОВ фірма "Ідалія", як наслідок на повне або часткове задоволення кредиторських вимог, а також на права та обов`язки ТОВ фірма «Ідалія». Апеляційна скарга одного з учасників ТОВ фірма «Ідалія» Протас Андрія Миколайовича на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2016 у справі №820/4146/16 була подана ним вже після звернення ГУ ДФС у Харківській області з заявою про порушення справи про банкрутство ТОВ фірма «Ідалія», тому клопотання ГУ ДФС у Харківській області про зупинення провадження у справі №922/1265/19 є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. До вирішення питання у справі №820/4146/16 Другим апеляційним адміністративним судом Господарський суд Харківської області у справі №922/1265/19 позбавлений можливості вирішення питання чи є підстави для порушення справи про банкрутство ТОВ фірма «Ідалія» . За таких обставин існує об`єктивна неможливість розгляду даної справи №922/1265/19 до вирішення пов`язаної справи №820/4146/16.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 07.10.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ фірма Ідалія на ухвалу Господарського суду Харківської області від 05.09.2019 у справі № 922/1265/19. Призначено справу № 922/1265/19 до розгляду на 31.10.2019.

30.10.2019 до суду від ТОВ фірма «Ідалія» надійшло клопотання (вх.№10266), в якому боржник просив розгляд справи відкласти на іншу дату у зв`язку з неможливістю його представника адвоката Шафорост Л.І. бути присутньою у судовому засіданні через участь у іншому судовому засіданні у м.Дніпро.

Колегія суддів розглянувши клопотання про відкладення розгляду справи вважає, що у задоволенні наведеного клопотання слід відмовити, з огляду на наступне.

Частиною 11 ст.270 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

ТОВ фірма «Ідалія» в обґрунтування клопотання про відкладення розгляду справи посилається на те, що його представник адвокат Шафорост Л.І. приймає участь у іншому судовому засіданні у м.Дніпро, однак доказів на підтвердження наведених обставин до клопотання не надано.

За таких обставин, колегія суддів вважає подане боржником клопотання необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до Рекомендації № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995 державам-членам рекомендовано вживати заходів щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, для запобігання будь-яким зловживанням системою оскарження.

За змістом положень ст. 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

За приписами п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Аналогічні положення містяться у ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення ставиться у залежність від положень процесуального закону.

Тобто, ГПК України повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках учасники судового процесу та інші особи мають право на апеляційне та касаційне оскарження ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст.254 ГПК України ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Згідно із ч.1 ст.255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції: 1) про відмову у видачі судового наказу; 2) про забезпечення доказів, відмову в забезпеченні доказів, скасування ухвали про забезпечення доказів; 3) про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову; 4) про скасування забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову, відмову у скасуванні чи заміні заходів забезпечення позову; 5) про зустрічне забезпечення, зміну чи скасування зустрічного забезпечення; 6) про повернення заяви позивачеві (заявникові); 7) про відмову у відкритті провадження у справі; 8) про передачу справи на розгляд іншого суду; 9) про відмову поновити або продовжити пропущений процесуальний строк; 10) про затвердження мирової угоди; 11) про призначення експертизи; 12) про зупинення провадження у справі; 13) про закриття провадження у справі; 14) про залишення позову (заяви) без розгляду; 15) окрема ухвала; 16) про стягнення штрафу в порядку процесуального примусу; 17) у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"; 18) про внесення, відмову у внесенні виправлень у рішення; 19) про відмову ухвалити додаткове рішення; 20) про роз`яснення чи відмову у роз`ясненні судового рішення; 21) про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами; 22) про поновлення, відмову у поновленні пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання; 23) про внесення чи відмову у внесенні виправлень до виконавчого документа, визнання чи відмову у визнанні виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 24) щодо відстрочки або розстрочки виконання рішення, ухвали, постанови, зміну способу та порядку їх виконання; 25) про розгляд скарг на рішення, дії (бездіяльність) органів Державної виконавчої служби, державного виконавця, приватного виконавця; 26) про заміну чи відмову у заміні сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження; 27) про поворот виконання чи відмову у повороті виконання; 28) про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, чи нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку; 29) щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України; 30) про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами; 31) про відмову у відкритті провадження у справі про скасування рішення третейського суду; 32) про повернення заяви про скасування рішення третейського суду; 33) про повернення заяви про видачу наказу за рішенням третейського суду без розгляду; 34) про залишення без розгляду заяви про відновлення втраченого судового провадження; 35) про відновлення чи відмову у відновленні повністю або частково втраченого судового провадження.

Таким чином, у частині 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України наведено вичерпний перелік ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення.

Однак, оскаржувана ухвала до наведеного переліку не відноситься.

Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 ГПК України, окремо від рішення суду не допускається (ч. 2 ст. 254 ГПК України).

Відповідно п.1 ч.1 ст.261 ГПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню.

Згідно з ч. 4 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Позиція ЄСПЛ засвідчує, що основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечено можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинно чинитися правових чи практичних перешкод для здійснення цього права.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20 липня 2006 року вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Zand v. Austria", висловлено думку, що термін "судом, встановленим законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з […] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів […]".

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" зазначено: "право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.".

Отже, визначення законодавцем переліку судових актів, які підлягають оскарженню, має на меті забезпечити збалансованість процесуальних інтересів сторін у справі, можливість розгляду справи в розумні строки та з пропорційним врахуванням загального та приватного інтересу.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Воно гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов`язковими для всіх форм судочинства та судових інстанцій, зокрема забезпеченням апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом, гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи в касаційному порядку, яке має бути забезпечене, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження.

Враховуючи, що апеляційним господарським судом відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ фірма «Ідалія» на ухвалу Господарського суду Харківської області від 05.09.2019 у справі № 922/1265/19, яка не підлягає оскарженню в порядку апеляційного провадження, колегія суддів вважає, що таке провадження підлягає закриттю, як помилково відкрите.

Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.01.2019 у справі №922/1906/18.

Керуючись 234, 235, 255, ст. 264 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ фірма «Ідалія» (вх.№2968 Х/2) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 05.09.2019 у справі № 922/1265/19.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку статей 286 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Я.О. Білоусова

Суддя О.О. Крестьянінов

Суддя О.В. Шевель