ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2019 р. Справа№ 910/8298/16

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Ткаченка Б.О.

Майданевича А.Г.

при секретарі судового засідання : Стаховській А.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Гамоля О.Ф. довіреність № 158 від 07.05.2019 року;

від відповідача Кононенко О.В. довіреність № 80/07.1-09/396 від 14.01.2019 року;

від третьої особи 1: Шевченко П.В. довіреність № 27-10178/19 від 13.06.2019 року;

від третьої особи 2: не прибув;

від третьої особи 3: не прибув;

від третьої особи 4: не прибув,

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Український державний центр радіочастот"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.07.2019 року (повний текст складено 26.07.2019 року).

у справі № 910/8298/16 (суддя: Джарти В.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКИЙ ІННОВАЦІЙНИЙ БАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "УКРІНБАНК" Білої І.В.

до Державного підприємства "Український державний центр радіочастот"

третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Службу безпеки України

третя особа 3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Національне антикорупційне бюро України

третя особа 4, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Спеціалізовану антикорупційну прокуратуру Генеральної прокуратури України

про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "УКРАЇНСЬКИЙ ІННОВАЦІЙНИЙ БАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "УКРІНБАНК" Білої І. В. (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Український державний центр радіочастот" (далі - відповідач), за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - третя особа 1) Служба безпеки України (далі - третя особа 2), Національне антикорупційне бюро України (далі - третя особа 3) та Спеціалізована антикорупційна прокуратура Генеральної прокуратури України (далі - третя особа 4) про зобов`язання вчинити дії.

До початку судового засідання представником Фонду 22.07.2019 року через автоматизований відділ документообігу Господарського суду міста Києва було подане клопотання про забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на (майно) грошові кошти, що підлягають погашенню за цінними паперами, саме: цінні папери, міжнародний ідентифікаційний номер цінного паперу UA , кількість цінних паперів 4281, номінальна вартість 1 акції - 900,00 грн, загальна номінальна вартість 3 852 900,00 грн, дата погашення 22.07.2019 року, емітент Міністерство фінансів України; міжнародний ідентифікаційний номер цінного паперу UA , кількість цінних паперів 28259, номінальна вартість 1 акції - 900,00 грн, загальна номінальна вартість 25 433 100,00 грн, дата погашення 14.08.2019 року, емітент Міністерство фінансів України;

- накладення арешту на цінні папери у цій справі та кошти, що підлягають погашенню на накопичувальний рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в національній валюті в Операційному управлінні Національного банку України для забезпечення ліквідаційної процедури Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКИЙ ІННОВАЦІЙНИЙ БАНК", що здійснюється Фондом гарантування вкладів фізичних осіб;

- заборони Державному підприємству "Український державний центр радіочастот" вчиняти будь-які дії, пов`язані зі стягненням коштів у цій справі до вирішення спору по суті за такими цінними паперами: міжнародний ідентифікаційний номер цінного паперу UA , кількість цінних паперів 4281, номінальна вартість 1 акції - 900,00 грн, загальна номінальна вартість 3 852 900,00 грн, дата погашення 22.07.2019 року, емітент Міністерство фінансів України; міжнародний ідентифікаційний номер цінного паперу UA , кількість цінних паперів 28259, номінальна вартість 1 акції - 900,00 грн, загальна номінальна вартість 25 433 100,00 грн, дата погашення 14.08.2019 року, емітент Міністерство фінансів України.

Господарський суд міста Києва задовольнив клопотання Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про забезпечення позову своєю ухвалою від 22.07.2019 року (повний текст складено 26.07.2019 року).

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Державне підприємство "Український державний центр радіочастот" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу у даній справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального права, зокрема ст. 137 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, скаржник зазначив, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в цілому, а також в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Укрінбанк», ОСОБА_1 або ОСОБА_2 втратив повноваження виступати в даному процесі, оскільки, зокрема визнано протиправними і скасовано постанову №394 Правління національного банку України «Про віднесення ПАТ «Укрінбанк» до категорії неплатоспроможних та постанову №180 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Укрінбанк», а отже і юридичних підстав у Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Укрінбанк», вимагати від державного підприємства «Український державний центр радіочастот» вчинити будь-які дії є протиправними та необґрунтованими.

Також, скаржник вказав, що накладення арешту на грошові кошти, що підлягають погашенню за цінними паперами позбавляє можливості державне підприємство, яке включено до переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави згідно постанови Кабінету Міністрів України №83 від 04.03.2015 року, скористатися своїми правами на законне повернення своїх грошових коштів.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.08.2019 року справу № 910/8298/16 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Майданевич А.Г., Ткаченко Б.О.

Північний апеляційний господарський суд відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Український державний центр радіочастот" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.07.2019 року у справі № 910/8298/16 своєю ухвалою від 16.09.2019 року.

У судовому засіданні 15.10.2019 року скаржник підтримав доводи апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу задовольнити, а ухвалу місцевого господарського суду скасувати.

Представник позивача та третьої особи 1 в судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду 15.10.2019 року заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду без змін.

Крім того, представник позивача у відзиві на апеляційну скаргу, зокрема, зазначив, що Представники третіх осіб 2,3,4 у судове засідання 15.10.2019 року не з`явилися. Про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялися належним чином, зокрема, надсиланням ухвали від 16.09.2019 року на відповідні адреси.

Враховуючи те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на обмежений ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України строк для перегляду ухвали місцевого господарського суду, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність здійснення перевірки ухвали Господарського суду міста Києва в апеляційному порядку за відсутності представників третіх осіб 2,3,4, які були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що ухвала Господарського суду міста Києва від 22.07.2019 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Державного підприємства "Український державний центр радіочастот" - без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Так, позивач, звертаючись із даним позовом до суду першої інстанції, просив зобов`язати Державне підприємство "Український державний центр радіочастот" в порядку застосування наслідків недійсності договору застави цінних паперів від 13.07.2015 року подати держателю Державного реєстру обтяжень рухомого майна Державному підприємству "Національні інформаційні системи" заяву про припинення обтяження, зареєстрованого за № 15424144, і виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна об`єкту обтяження - майна, яке за твердженнями позивача належить Публічному акціонерному товариству "УКРАЇНСЬКИЙ ІННОВАЦІЙНИЙ БАНК", а саме: цінних паперів, міжнародний ідентифікаційний номер цінного паперу UA , кількість цінних паперів 4281, номінальна вартість 1 акції - 900,00 грн, загальна номінальна вартість 3852 900,00 грн, дата погашення 22.07.2019 року, емітент Міністерство фінансів України; міжнародний ідентифікаційний номер цінного паперу UA , кількість цінних паперів 28259, номінальна вартість 1 акції - 900,00 грн, загальна номінальна вартість 25 433 100,00 грн, дата погашення 14.08.2019 року, емітент Міністерство фінансів України.

Заява третьої особи 1 про забезпечення позову була, зокрема мотивована, тим, що оскільки, переданий на розгляд Господарського суду міста Києва спір у межах цієї справи станом на 22.07.2019 року не вирішений, а погашення за спірними цінними паперами має бути здійснено з 22.07.2019 року та з 14.08.2019 року, невжиття заходів забезпечення позову в цій справі може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ускладнити ефективний захист та вкрай негативно вплинути на інтереси Банку, що ліквідується державою в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Згідно ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується, в тому числі, забороною відповідачу вчиняти певні дії та іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Частинами 1, 3 ст. 138 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову подається:

1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо;

2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

Тобто, як правильно встановлено судом першої інстанції, за приписами чинного господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено як до пред`являння позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З огляду на викладене та враховуючи, що погашення за спірними акціями має бути здійснене з 22.07.2019 року, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про обґрунтованість позиції заявника про те, що невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити виконання рішення суду.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 зазначеної Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правовідношення.

Водночас засіб захисту (у тому числі засіб забезпечення позову), що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04. 2005 РОКУ, заява № 38722/02).

Так, при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Судом встановлено, що Фонд обґрунтував причини звернення із заявою про вжиття заходів забезпечення позову.

Водночас, колегія суддів приймає до уваги, що заходи до забезпечення позову, відповідають позовним вимогам, на забезпечення яких Фонд просить вжити ці заходи. При цьому судом враховано співвідношення права (інтересу), про захист яких просить позивач, та наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності зв`язку між заявленими заходами забезпечення позову і предметом спору, співмірність та адекватність заходів із позовними вимогами можливість забезпечення інтересів всіх учасників якого та попередження можливого порушення прав інших осіб при вирішенні його судом знаходиться в прямій залежності від цілісності спірних цінних паперів у цій справі та коштів, що підлягають погашенню.

Водночас, колегія суддів відзначає, що вжиття заходів до забезпечення позову шляхом встановлення відповідних заборон не обмежить права та законні інтереси як суб`єктів спірних правовідносин, так і інших осіб, адже такі заходи мають тимчасовий характер та не впливають на господарську діяльність відповідачів чи інших учасників спірних правовідносин, в той час, як їх вжиття забезпечить збереження балансу інтересів сторін спірних правовідносин, унеможливить порушення інтересів інших осіб та узгоджується із критеріями розумності, обґрунтованості та адекватності.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про задоволення поданої заяви та необхідність вжиття заходів забезпечення позову шляхом встановлення зазначених вище заборон у визначеній судом редакції.

При цьому, колегія суддів не приймає як наладжене твердження скаржника, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в цілому, а також в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Укрінбанк», ОСОБА_1 або ОСОБА_2 втратив повноваження виступати в даному процесі, оскільки, зокрема визнано протиправними і скасовано постанову №394 Правління національного банку України «Про віднесення ПАТ «Укрінбанк» до категорії неплатоспроможних та постанову №180 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Укрінбанк», а отже і юридичних підстав у Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Укрінбанк», вимагати від державного підприємства «Український державний центр радіочастот» вчинити будь-які дії є протиправними та необґрунтованими, як безпідставне та таке, що не спростовує висновків суду першої інстанції, оскільки відсутність повноважень представників Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не підтверджена належними доказами.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності обставин, з якими законодавець пов`язує необхідність застосування зустрічного забезпечення у відповідності до ст. 141 Господарського процесуального кодексу України, про що не заперечує скаржник.

Так, скаржник не надав суду мотивів та доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваній ухвалі.

При цьому, колегія суддів зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України по. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 року Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»).

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду ухвали судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Український державний центр радіочастот" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.07.2019 року залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.07.2019 року у справі №910/8298/16 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.

4. Матеріали справи №910/8298/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді Б.О. Ткаченко

А.Г. Майданевич

Дата складення повного тексту 04.11.2019 року у зв`язку з перебуванням судді Ткаченко Б.О. на лікарняному.