РІШЕННЯ

29 жовтня 2019 року Справа № 913/294/19

м. Харків Провадження №17/913/294/19

Господарський суд Луганської області у складі колегії суддів: головуючого судді Фонової О.С., суддів Зюбанової Н.М. та Смоли С.В., розглянувши матеріали справи в порядку загального позовного провадження за позовною заявою Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕРЛАЙТ», м. Київ,

до Приватного акціонерного товариства «Краснодонвугілля», м. Сєвєродонецьк Луганської області,

про стягнення 10078874,68 грн.

Секретар судового засідання Славіч В.І.

У засіданні брали участь:

від позивача: Панасюк І.В, адвокат, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВЛ № 932 від 14.07.2017, ордер серії АІ № 1001829 від 24.06.2019;

від відповідача: представник не прибув.

Обставини справи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕРЛАЙТ» (позивач у справі) звернулось з позовом від 21.05.2019 №21/05/2019-1 до Приватного акціонерного товариства «Краснодонвугілля» (відповідач у справі) про стягнення 1770512,94 грн за договором №102/103-У/04-15 КУЮ від 02.04.2015, з яких:

- 1401634,37 грн заборгованість за видатковою накладною №ЭР-00022 від 20.02.2017;

- 291001,46 грн інфляційні втрати за період прострочення з травня 2017 року по лютий 2019 року;

- 77877,11 грн 3 % річних за період прострочення з 08.05.2017 по 14.03.2019.

Ухвалою суду від 23.05.2019 відкрито провадження у справі № 913/294/19, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

08.07.2019 до відділу документального забезпечення суду від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог від 05.07.2019 №05/07/2019-1, відповідно до якої позивач здійснив належний розрахунок розміру 3 % річних та інфляційних втрат, у зв`язку з чим він просив стягнути з відповідача окрім основної заборгованості в сумі 1401634,37 грн, 3 % річних у сумі 1791473,35 грн та інфляційні втрати у сумі 688766,96 грн за неналежне виконання зобов`язань за договором №102/103-У/04-15 КУЮ від 02.04.2015.

Ухвалою від 08.07.2019 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕРЛАЙТ» про збільшення позовних вимог від 05.07.2019 №05/07/2019-1 повернуто без розгляду, оскільки вона не відповідала вимогам, встановленим ч. 5 ст. 46 ГПК України, а саме не надані докази направлення копій такої заяви та доданих до неї документів на адресу відповідача.

15.07.2019 до відділу документального забезпечення суду від представника позивача надійшла заява від 12.07.2019 № 12/07/2019 про відмову від позовних вимог в сумі 1401634,37 грн в частині стягнення заборгованості за Договором №102/103-У/04-15 КУЮ від 02.04.2015 та про збільшення розміру позовних вимог в частині індексу інфляції і 3 % річних.

17.07.2019 до відділу документального забезпечення суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву без номеру та без дати, в якому останній не визнав вимоги позивача про стягнення 1770512,94 грн в повному обсязі, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження отримання відповідачем товару та враховуючи не направлення позивачем рахунків на оплату, право вимоги позивача до відповідача не настало, у зв`язку з чим, підстав для нарахування та стягнення інфляційних витрат і 3 % річних немає, оскільки не було прострочення виконання обов`язку з оплати поставленого товару.

Протокольною ухвалою від 18.07.2019 судом заяву представника позивача про збільшення розміру позовних вимог в частині інфляційних втрат та 3% річних прийнято до розгляду. В судовому засіданні оголошено короткочасну перерву до 14 год. 15 хв. для визначення автоматизованою системою складу колегії суддів для подальшого розгляду справи.

У відповідності до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 18.07.2019 для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Фонова О.С., судді: Зюбанова Н.М., Іванов А.В.

09.09.2019 до відділу документального забезпечення суду від представника відповідача надійшли заперечення без номеру та без дати, в яких останній просив позовну заяву про стягнення 1770512,94 грн за договором №102/103-У/04-15 КУЮ від 02.04.2015 залишити без розгляду на підставі п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

Протокольною ухвалою від 09.09.2019 суд відклав підготовче засідання в межах строку підготовчого провадження для з`ясування всіх обставин справи, які відомі сторонам для забезпечення правильного і своєчасного вирішення справи по суті.

У зв`язку з тим, що суддя Іванов А.В. знаходиться у відпустці з 30.09.2019 по 04.10.2019, відповідно до ст. 32 ГПК України, було здійснено автоматичну зміну складу колегії суддів згідно з протоколом повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 27.09.2019, за результатами якого зазначену справу передано на розгляд зміненому складу суду: головуючому судді Фонової О.С., судді: Зюбанова Н.М. та Смола С.В.

30.09.2019 до відділу документального забезпечення суду від представника позивача надійшов супровідний лист від 27.09.2019 №27/09/19-С, згідно з яким останній надав до суду клопотання від 23.09.2019 №23/09/2019 про долучення документів до матеріалів справи (копії податкових накладних, податкових декларацій, копії квитанцій за період листопад-грудень 2016 року та грудень 2017 року) та письмові пояснення по справі №913/294/19 від 24.09.2019 №24/09/2019.

Суд, розглянувши клопотання представника позивача, долучив надані докази до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою від 30.09.2019 суд закрив підготовче провадження, призначив справу до розгляду по суті.

У судове засідання 29.10.2019 прибув повноважний представник позивача.

Відповідач правом участі в судовому засіданні не скористався, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового слухання, що підтверджується матеріалами справи.

Водночас, 29.10.2019 до початку судового засідання до відділу документального забезпечення суду від представника відповідача надійшло клопотання без номеру та без дати, в якому він просить відкласти розгляд справи на іншу дату для надання відповідачеві часу на підготовку пояснень по справі.

Суд, розглянувши клопотання представника відповідача, відмовляє у його задоволенні з огляду на таке.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 195 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

На стадії розгляду справи по суті, суд з`ясовує обставини справи, досліджує докази тощо.

В даному судовому засіданні суд розглядає справу по суті.

Суд дослідив всі матеріали подані сторонами у справі, що необхідні для її розгляду, з`ясував всі обставини справи.

Водночас, явка сторін в судове засідання судом не визначалась обов`язковою, тому суд вважає за недоцільне відкладати розгляд справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази на підтвердження своїх доводів, суд встановив таке.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕРЛАЙТ», як Постачальником (далі позивач у справі) та Приватним акціонерним товариством «Краснодонвугілля», як Покупцем (далі відповідач у справі) було укладено договір №102/103-У/04-15 КУЮ від 02.04.2015 (далі - Договір).

Згідно з п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується передати, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити матеріали (далі - Ресурси) на умовах, передбачених цим Договором.

Відповідно до п. 2.1 Договору кількість, номенклатура Ресурсів зазначаються у Специфікаціях до цього Договору, які є його невід`ємною частиною (далі - Специфікації).

У п. 3.1 Договору визначено, що Постачальник зобов`язується здійснити постачання Ресурсів на умовах поставки, зазначених у Специфікаціях, у відповідності з міжнародними правилами інтерпретації комерційних термін «Інкотермс» в редакції 2010 року.

Строки поставки ресурсів зазначаються у Специфікаціях (п.3.2 Договору).

Відповідно до п. 4.1 Договору поставка Ресурсів здійснюється за цінами, які визначені у відповідності з умовами поставки, вказані у Специфікаціях та включають всі податки, збори та інші обов`язкові платежі, а також вартість тари, упаковки, манкіровки та інші витрати Постачальника пов`язані з поставкою Ресурсів.

Згідно з п. 5.1 Договору оплата Покупцем Ресурсів здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, що зазначений в цьому Договорі.

Оплата за поставлені Ресурси буде здійснюватися протягом строку, зазначеного у Специфікації, який відраховується з моменту поставки ресурсів, якщо інше не обумовлено в Специфікаціях до цього Договору (п.5.2 Договору).

Згідно з п.5.3 Договору датою оплати Ресурсів вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку Покупця.

Пунктом 10.5 Договору (в редакції Додаткової угоди №4 від 28.12.2016 до Договору) визначено, що цей Договір діє до 31.12.2017. Закінчення строку дії даного Договору не звільняє сторін від виконання взятих на себе зобов`язань (в тому числі гарантованих) за цим Договором.

Так, 20.10.2016 між Постачальником та Покупцем у відповідності до умов Договору укладено Специфікацію №822/1/10-16 від 20.10.2016 до Договору, якою сторони погодили постачання Ресурсів на загальну суму з ПДВ 25190885,66 грн, а саме:

1) стрічка конвеєрна гумовотканинна шахтна важкогорюча типу ШР-800-800/4-ЕР200-4,0/2,0-ТГ У5, завод виробник ТОВ «ЕРЛАЙТ», 2016 року випуску, у кількості 2980 кв.м., за ціною без ПДВ 914,35 грн, вартістю без ПДВ 2724763,00 грн;

2) стрічка конвеєрна гумовотканинна шахтна важкогорюча типу ШР-1000-1000/5-ЕР200-4,0/2,0-ТГ У5, завод виробник ТОВ «ЕРЛАЙТ», 2016 року випуску, у кількості 6500 кв.м., за ціною без ПДВ 1023,40 грн, вартістю без ПДВ 6652100,00 грн;

3) стрічка конвеєрна гумовотканинна шахтна важкогорюча типу ШР-1000-1250/3-ЕР400-4,0/2,0-ТГ У5, завод виробник ТОВ «ЕРЛАЙТ», 2016 року випуску, у кількості 3322 кв.м., за ціною без ПДВ 1227,31 грн, вартістю без ПДВ 4077133,83 грн;

4) стрічка конвеєрна гумовотканинна шахтна важкогорюча типу ШР-1000-1600/4-ЕР400-4,5/3,5-ТГ У5, завод виробник ТОВ «ЕРЛАЙТ», 2016 року випуску, у кількості 4615 кв.м., за ціною без ПДВ 1633,46 грн, вартістю без ПДВ 7538417,90 грн.

Відповідно до п. 6 Специфікації №822/1/10-16 від 20.10.2016 строк оплати Ресурсів: відстрочка платежу 75 календарних днів від дати поставки Ресурсів.

Датою поставки вважається дата виписки товарно-транспортної накладної (п. 9 Специфікації №822/1/10-16 від 20.10.2016).

На виконання умов Договору та Специфікації №822/1/10-16 від 20.10.2016 позивач поставив на адресу відповідача Ресурси на загальну суму 26263521,67 грн, що підтверджується: видаткових накладних: №ЭР-00157 від 25.10.2016 на суму 982646,40 грн, №ЭР-00165 від 02.11.2016 на суму 1378675,08 грн, №ЭР-00182 від 23.11.2016 на суму 2379723,46 грн, №ЭР-00183 від 24.11.2016 на суму 2745339,98 грн, №ЭР-00184 від 29.11.2016 на суму 2761278,77 грн, №ЭР-00185 від 01.12.2016 на суму 3280370,11 грн, №ЭР-00186 від 06.12.2016 на суму 3178342,87 грн, №ЭР-00189 від 14.12.2016 на суму 1041673,56 грн, №ЭР-00204 від 23.12.2016 на суму 4027513,75 грн, №ЭР-00209 від 26.12.2016 на суму 1798358,40 грн, №ЭР-00212 від 28.12.2016 на суму 1820081,59 грн, №ЭР-00213 від 28.12.2016 на суму 1829204,81 грн, №ЭР-00022 від 20.02.2017 на суму 1401634,37 грн (т.1,а.с. 43, 47, 52, 58, 65, 74, 79, 86, 91, 98, 103,108,113) та копіями товарно-транспортних накладних: №00157 від 25.10.2016, №00165 від 02.11.2016, №00182 від 23.11.2016, №00182-1 від 23.11.2016, №00183 від 24.11.2016, №00183-1 від 24.11.2016, №00184 від 29.11.2016, №00184-1 від 29.11.2016, №00185 від 01.12.2016, №00185-1 від 01.12.2016, №00186 від 06.12.2016, №00186-1 від 06.12.2016, №00189 від 14.12.2016, №00204 від 23.12.2016, №00204-1 від 23.12.2016, №00209 від 26.12.2016, №00212 від 28.12.2016, №00213 від 28.12.2016, №00022 від 20.02.2017 (т.1,а.с.45-46,49-50,53-56,60-63,67-70,74-77,81-84,88-89,93-96,100-101,105-106,110-111,115-116).

Факт отримання відповідачем продукції підтверджується підписом представника відповідача у вказаних накладних та довіреностями на отримання товарно-матеріальних цінностей №756 від 14.11.2016, №395 від 05.12.2016, №115 від 14.02.2017 (т.1,а.с.117-122).

Водночас, накладні №ЭР-00182 від 23.11.2016 на суму 2379723,46 грн, №ЭР-00189 від 14.12.2016 на суму 1041673,56 грн, №ЭР-00209 від 26.12.2016 на суму 1798358,40 грн, №ЭР-00212 від 28.12.2016 на суму 1820081,59 грн, №ЭР-00213 від 28.12.2016 на суму 1829204,81 грн, №ЭР-00022 від 20.02.2017 на суму 1401634,37 грн містять підпис уповноваженої особи без його розшифрування та зазначення посади. Видаткова накладна №ЭР-00184 від 29.11.2016 на суму 2761278,77 грн не містить підпису уповноваженої особи відповідача.

Відповідачу були виставлені рахунки-фактури на оплату №ЭР-0000174 від 25.10.2016 на суму 982646,40 грн, №ЭР-0000181 від 02.11.2016 на суму 1378675,08 грн, №ЭР-0000196 від 23.11.2016 на суму 2379723,46 грн, №ЭР-0000197 від 24.11.2016 на суму 2745339,98 грн, №ЭР-0000199 від 29.11.2016 на суму 2761278,77 грн, №ЭР-0000200 від 01.12.2016 на суму 3280370,11 грн, №ЭР-0000201 від 06.12.2016 на суму 3178342,87 грн, №ЭР-0000207 від 14.12.2016 на суму 1041673,56 грн, №ЭР-0000224 від 23.12.2016 на суму 4027513,75 грн, №ЭР-0000229 від 26.12.2016 на суму 1798358,40 грн, №ЭР-0000231 від 28.12.2016 на суму 1820081,59 грн, №ЭР-0000232 від 28.12.2016 на суму 1829204,81 грн, №ЭР-0000026 від 20.02.2017 на суму 1401634,37 грн (т.1,а.с.42,47,51,57,64,74,78,85,90,97,102,107,112).

Також факт поставки позивач підтверджує: копіями податкових накладних від 25.10.2019 №16, від 02.11.2016 №2, від 23.11.2016 №18, від 24.11.2016 №19, від 29.11.2016 №20, від 01.12.2016 №1, від 06.12.2016 №2, від 14.12.2016 №11, від 26.12.2016 №31, від 28.12.2016 №37, від 28.12.2016 №28, від 20.02.2017 №16, квитанцій №1 про підтвердження реєстрації податкових накладних, розрахунків коригування кількісних і вартісних показників від 01.12.2016, від 06.12.2016, від 12.12.2016, від 26.12.2016, від 30.12.2016, від 04.01.2017, від 05.01.2017, від 21.02.2017, податкових декларацій з ПДВ за звітний (податковий) період 2016 року листопад-грудень місяці та 2017 року лютий місяць, розшифровок податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) за звітний (податковий) період 2016 року листопад-грудень місяці та 2017 року лютий місяць, квитанцій №2 за листопад-грудень 2016 року та лютий 2017 року (т.1,а.с.44, 48, 59, 66, 73, 80, 87, 92, 99, 104, 109, 114, т.2, а.с.17-43).

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач послався на те, що оплату за поставлені Ресурси відповідач не здійснював, чим порушив умови п. 5.2 Договору та п. 6 Специфікації №822/1/10-16 від 20.10.2016.

У зв`язку з порушенням строків оплати, відповідно до статті 625 ЦК України, позивачем нараховані та пред`явлені до стягнення 3 % річних в сумі 6885766,96 грн та інфляційних нарахувань в сумі 1791473,35 грн (з урахуванням заяви від 12.07.2019 №12/07/2019 про збільшення позовних вимог), згідно наданих позивачем розрахунків (т.1,а.с.174-187).

Зокрема, за порушення терміну сплати за отримані Ресурси за рахунком-фактурою №ЭР-0000196 від 23.11.2016 на суму 2379723,46 грн нараховані 3 % річних у сумі 165472,28 грн за період з 01.03.2017 по 24.06.2019.

За порушення терміну сплати за отримані Ресурси за рахунком-фактурою №ЭР-0000197 від 24.11.2016 на суму 2745339,98 грн нараховані 3 % річних у сумі 190895,15 грн за період з 01.03.2017 по 24.06.2019.

За порушення терміну сплати за отримані Ресурси за рахунком-фактурою №ЭР-0000199 від 29.11.2016 на суму 2761278,77 грн нараховані 3 % річних у сумі 192003,44 грн за період з 01.03.2017 по 24.06.2019.

За порушення терміну сплати за отримані Ресурси за рахунком-фактурою №ЭР-0000200 від 01.12.2016 на суму 3280370,11 грн нараховані 3 % річних у сумі 228098,06 грн за період з 01.03.2017 по 24.06.2019.

За порушення терміну сплати за отримані Ресурси за рахунком-фактурою №ЭР-0000201 від 06.12.2017 на суму 3178342,87 грн нараховані 3 % річних у сумі 221003,68 грн за період з 01.03.2016 по 24.06.2019.

За порушення терміну сплати за отримані Ресурси за рахунком-фактурою №ЭР-0000207 від 14.12.2016 на суму 1041673,56 грн нараховані 3 % річних у сумі 72431,99 грн за період з 01.03.2017 по 24.06.2019.

За порушення терміну сплати за отримані Ресурси за рахунком-фактурою №ЭР-0000224 від 23.12.2016 на суму 4027513,75 грн нараховані 3 % річних у сумі 269788,25 грн за період з 01.04.2017 по 24.06.2019.

За порушення терміну сплати за отримані Ресурси за рахунком-фактурою №ЭР-0000229 від 26.12.2016 на суму 1798358,40 грн нараховані 3 % річних у сумі 120465,38 грн за період з 01.04.2017 по 24.06.2019.

За порушення терміну сплати за отримані Ресурси за рахунком-фактурою №ЭР-0000231 від 28.12.2016 на суму 1820081,59 грн нараховані 3 % річних у сумі 121920,53 грн за період з 01.04.2017 по 24.06.2019.

За порушення терміну сплати за отримані Ресурси за рахунком-фактурою №ЭР-0000232 від 28.12.2016 на суму 1829204,81 грн нараховані 3 % річних у сумі 122531,66 грн за період з 01.03.2017 по 24.06.2019.

За порушення терміну сплати за отримані Ресурси за рахунком-фактурою №ЭР-0000026 від 20.02.2017 на суму 1401634,37 грн нараховані 3 % річних у сумі 86862,93 грн за період з 01.06.2017 по 24.06.2019.

Крім того, за порушення терміну сплати за отримані Ресурси за рахунком-фактурою №ЭР-0000196 від 23.11.2016 на суму 2379723,46 грн нараховані інфляційні втрати у сумі 649534,37 грн за період з березня 2017 року по травень 2019 року.

За порушення терміну сплати за отримані Ресурси за рахунком-фактурою №ЭР-0000197 від 24.11.2016 на суму 2745339,98 грн нараховані інфляційні втрати у сумі 749327,68 грн за період з березня 2017 року по травень 2019 року.

За порушення терміну сплати за отримані Ресурси за рахунком-фактурою №ЭР-0000199 від 29.11.2016 на суму 2761278,77 грн нараховані інфляційні втрати у сумі 53678,10 грн за період з березня 2017 року по травень 2019 року.

За порушення терміну сплати за отримані Ресурси за рахунком-фактурою №ЭР-0000200 від 01.12.2016 на суму 3280370,11 грн нараховані інфляційні втрати у сумі 895361,65 грн за період з березня 2017 року по травень 2019 року.

За порушення терміну сплати за отримані Ресурси за рахунком-фактурою №ЭР-0000201 від 06.12.2016 на суму 3178342,87 грн нараховані інфляційні втрати у сумі 867513,79 грн за період з березня 2017 року по травень 2019 року.

За порушення терміну сплати за отримані Ресурси за рахунком-фактурою №ЭР-0000207 від 14.12.2016 на суму 1041673,56 грн нараховані інфляційні втрати у сумі 284319,92 грн за період з березня 2017 року по травень 2019 року.

За порушення терміну сплати за отримані Ресурси за рахунком-фактурою №ЭР-0000224 від 23.12.2016 на суму 4027513,75 грн нараховані інфляційні втрати у сумі 1008640,23 грн за період з квітня 2017 року по травень 2019 року.

За порушення терміну сплати за отримані Ресурси за рахунком-фактурою №ЭР-0000229 від 26.12.2016 на суму 1798358,40 грн нараховані інфляційні втрати у сумі 450376,27 грн за період з квітня 2017 року по травень 2019 року.

За порушення терміну сплати за отримані Ресурси за рахунком-фактурою №ЭР-0000231 від 28.12.2016 на суму 1820081,59 грн нараховані інфляційні втрати у сумі 455816,57 грн за період з квітня 2017 року по травень 2019 року.

За порушення терміну сплати за отримані Ресурси за рахунком-фактурою №ЭР-0000232 від 28.12.2016 на суму 1829204,81 грн нараховані інфляційні втрати у сумі 458101,37 грн за період з квітня 2017 року по травень 2019 року.

За порушення терміну сплати за отримані Ресурси за рахунком-фактурою №ЭР-0000026 від 20.02.2017 на суму 1401634,37 грн нараховані інфляційні втрати у сумі 313097,01 грн за період з червня 2017 року по травень 2019 року.

Відповідач з позовними вимогами не погодився в повному обсязі, з підстав викладених вище у відзиві на позовну заяву без номеру та без дати, який надійшов до суду 17.07.2019.

Крім того, представником відповідача 09.09.2019 до суду були надані заперечення без номеру та без дати, в яких останній просив позовну заяву про стягнення 1770512,94 грн за Договором №102/103-У/04-15 КУЮ від 02.04.2015 залишити без розгляду на підставі п. 9.2 Договору та п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

На обґрунтування своєї вимоги представник відповідача зазначив, що рішенням Постійно діючого Регіонального Третейського суду України при Асоціації «Регіональна правова група» від 05.07.2019 у справі №14/13К-17 задоволено повністю позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕРЛАЙТ» до Приватного акціонерного товариства «Краснодонвугілля» про стягнення 27201284,13 грн за порушення умов договору від 02.04.2015 №102/ЮЗ-У/04-15КУО. Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.09.2019 у справі №876/53/19 прийнято до розгляду заяву ТОВ «ЕРЛАЙТ» про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду від 05.07.2019 у справі №14/13К-17.

Розглянувши вказану заяву представника відповідача, суд вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Статтею 5 Закону України «Про третейські суди» визначено, що третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком спорів, передбачених даною статтею п.п. 1-14.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про третейські суди» юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Спір може бути переданий на вирішення третейського суду до прийняття компетентним судом рішення у спорі між тими ж сторонами, з того ж предмета і з тих самих підстав.

Виходячи із змісту вимог ст. 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження у договорі.

Відповідно до п. 9.2 Договору від 02.04.2015 №102/ЮЗ-У/04-15КУО у випадку, якщо спори та розбіжності, які виникають у зв`язку з виконанням даного Договору або які стосуються його укладення, змінення, порушення умов, недійсності, не будуть врегульовані шляхом переговорів, їх розгляд здійснюється у Постійно діючому Регіональному Третейському суді України при Асоціації «Регіональна правова група» у відповідності до регламенту вказаного суду. Рішення Третейського суду є остаточним та обов`язковим для сторін і підлягає виконанню в строки, вказані в рішенні суду.

За наведених обставин, суд вважає, що сторони скористалися своїм правом та визначили в третейському застереженні, що на розгляд третейського суду можуть бути передані всі спори, що виникають з вказаного договору.

Водночас, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Враховуючи, що відповідачем перша заява по суті спору відзив на позовну заяву, була надана суду 17.07.2019, а заява про залишення позову без розгляду у зв`язку з третейським застереженням, що міститься в п. 9.2 Договору, направлена до суду 06.09.2019, тобто, вже значно пізніше відзиву на позов, суд робить висновок, що відповідачем було порушено строк встановлений ч.7 ст. 226 ГПК України, а тому відмовляє у задоволені вказаного заперечення.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази, суд дійшов висновку про таке.

Рішенням Постійно діючого Регіонального Третейського суду України при Асоціації «Регіональна правова група» від 05.07.2019 у справі №14/13К-17 задоволено повністю позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕРЛАЙТ» до Приватного акціонерного товариства «Краснодонвугілля» про стягнення 27201284,13 грн, з яких: основний борг в сумі 26263521,67 грн та пеня в сумі 937762,46 грн, за порушення умов договору від 02.04.2015 №102/ЮЗ-У/04-15КУО.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.09.2019 у справі №876/53/19 прийнято до розгляду заяву ТОВ «ЕРЛАЙТ» про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду від 05.07.2019 у справі №14/13К-17.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України (далі ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) одностороння відмова від зобов`язання не допускається, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов, що передбачені договором, вимогами Цивільного кодексу України, тощо.

Відповідно до ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) в зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 663 та ч.ч. 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного між сторонами Договору та Специфікації №822/1/10-16 від 20.10.2016 позивач поставив відповідачу у період листопад-грудень 2016 року та лютий 2017 року на суму 26263521,67 грн, що підтверджується: видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, рахунками-фактурами, податковими накладними, квитанціями №1 про підтвердження реєстрації податкових накладних, розрахунків коригування кількісних і вартісних показників, податковими деклараціями з ПДВ за звітний (податковий) період 2016 року листопад-грудень місяці та 2017 року лютий місяць, розшифровками податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) за звітний (податковий) період 2016 року листопад-грудень місяці та 2017 року лютий місяць, квитанціями №2 за листопад-грудень 2016 року та лютий 2017 року, копії яких знаходяться в матеріалах справи.

З приводу відсутності відомостей, що дають змогу ідентифікувати особу, яка отримувала Ресурси за накладними №ЭР-00182 від 23.11.2016 на суму 2379723,46 грн, №ЭР-00189 від 14.12.2016 на суму 1041673,56 грн, №ЭР-00209 від 26.12.2016 на суму 1798358,40 грн, №ЭР-00212 від 28.12.2016 на суму 1820081,59 грн, №ЭР-00213 від 28.12.2016 на суму 1829204,81 грн, №ЭР-00022 від 20.02.2017 на суму 1401634,37 грн та не підписаної видаткової накладної №ЭР-00184 від 29.11.2016 на суму 2761278,77 грн суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) та надати покупцю за його вимогою. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до ЄРПН є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня. Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Матеріали справи містять податкові накладні, квитанції про їх реєстрацію та податкові деклараціі з відповідними розшифровками з відображенням сум поставки та ресурсів, що були відображені у спірних видаткових накладних (т.2, а.с.17-43). При цьому, податкові накладні були складені позивачем та подані до органів державної фіскальної служби у встановленому порядку. Вказані накладні зареєстровані у Єдиному реєстрі податкових накладних, про що свідчать квитанції за формою № 1 про їх реєстрацію.

Отже, щодо обґрунтованості позову про нарахування 3% річних та втрат від інфляції, нарахованих на борг за видатковими накладними №ЭР-00182 від 23.11.2016 на суму 2379723,46 грн, №ЭР-00189 від 14.12.2016 на суму 1041673,56 грн, №ЭР-00209 від 26.12.2016 на суму 1798358,40 грн, №ЭР-00212 від 28.12.2016 на суму 1820081,59 грн, №ЭР-00213 від 28.12.2016 на суму 1829204,81 грн, №ЭР-00022 від 20.02.2017 на суму 1401634,37 грн та не підписаної видаткової накладної №ЭР-00184 від 29.11.2016 на суму 2761278,77 грн, суд вважає доведеним факт поставки за вказаними накладними відображенням у податковому обліку покупця та постачальника щодо ПДВ податкових накладних .

Крім того, суд опосередковано також враховує рішення третейського суду, яким було стягнуто борг за вказаними у даній справі видатковими накладними, що також не було спростовано відповідачем у третейському суді.

Факт внесення до Єдиного реєстру отриманих і виданих податкових накладних підтверджує право відповідача на формування податкового кредиту на відповідний обсяг поставки, яку ним реалізоване з огляду на відсутність доказів та зауважень самого відповідача про протилежне.

Хоча відповідач і посилається на неналежне оформлення видаткової накладної № ЭР-00022 від 20.02.2017, посилання щодо неотримання товару за нею, як і за іншими спірними накладними, він не зробив.

Отже, суд робить висновок, що відповідач свої зобов`язання щодо оплати отриманих Ресурсів не виконав, у зв`язку з чим в нього утворилась заборгованість у сумі 26263521,67 грн, яка підтверджується належними доказами, є обґрунтованою, такою, що не спростована відповідачем.

Водночас, у заяві від 12.07.2019 №12/07/2019, яка подана до початку розгляду справи по суті, представник позивача відмовився від частини позовних вимог в сумі 1401634,37 грн в частині стягнення основної заборгованості за Договором №102/103-У/04-15 КУЮ від 02.04.2015.

Розглянувши заяву представника позивача від 12.07.2019 №12/07/2019 щодо відмови від частини позовних вимог, суд враховує таке.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 46 ГПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

У частині 6 ст. 46 ГПК України визначено, що суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Враховуючи те, що дії законного представника не суперечать інтересам особи, яку він представляє, щодо відмови в частині позовних вимог, а саме в сумі 1401634,37 грн в частині стягнення основної заборгованості за Договором №102/103-У/04-15 КУЮ від 02.04.2015, суд приймає часткову відмову від позову, у зв`язку з чим провадження у справі в цій частині підлягає закриттю.

Суд зазначає, що згідно ч. 3 ст. 231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Суд звертає увагу, що у п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Щодо вимог позивача про стягнення 3 % річних в сумі 6885766,96 грн та інфляційних нарахувань в сумі 1791473,35 грн, суд зазначає таке.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові; отже, інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних входять до складу грошового зобов`язання.

Перевіркою судом розрахунків 3% річних у сумі 1791473,35 грн та інфляційних витрат у сумі 6885766,96 грн порушень законодавства та арифметичних помилок не встановлено, тому вказані вимоги є обґрунтованими, правильно нарахованими та підлягають стягненню з відповідача.

Під час розгляду справи відповідач вимоги позивача не спростував, доказів на сплату заборгованості суду не надав.

Враховуючи вищевикладене, позов підлягає частковому задоволенню в сумі інфляційних витрат в сумі 6885766,96 грн та 3 % річних в сумі 1791473,35 грн за прострочення виконання зобов`язання з оплати отриманого товару за договором №102/103-У/04-15 КУЮ від 02.04.2015. В решті позовних вимог в частині відмови від позову провадження у справі слід закрити.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на сторін пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 129, п. 4 ч. 1 ст. 231, ст.ст. 232, 233, 238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Краснодонвугілля», буд. 54, корпус 4, проспект Нікопольський, м. Маріуполь Донецької області, 87504, ідентифікаційний код 32363486, на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕРЛАЙТ», вул. Ярославів Вал, буд.33-Б, поверх 3, м. Київ, 04053, ідентифікаційний код 30487486, інфляційні втрати в сумі 6885766,96 грн, 3 % річних в сумі 1791473,35 грн, витрати по оплаті судового збору в сумі 130158,60 грн.

Видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. Провадження у справі щодо решти позовних вимог закрити.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції згідно положень ст.256 Господарського процесуального кодексу України протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Згідно пункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У судовому засіданні 29.10.2019 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Повний текст рішення підписано 04.11.2019.

Головуючий суддя О.С. Фонова

Суддя Н.М. Зюбанова

Суддя С.В. Смола