ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 року Справа № 918/647/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Бучинська Г.Б. , суддя Грязнов В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВПК-Україна" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 30.09.2019 у справі №918/647/19 (суддя Андрійчук О.В.)

за зустрічною позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ВПК-Україна", м. Рівне

до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська продуктова компанія", м. Рівне

до відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл" м. Дніпро

про стягнення за поставлений товар за договорами поставки та договорами поруки

у справі № 918/647/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська продуктова компанія", м.Рівне

до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю "ВПК-Україна", м. Рівне

до відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл", м. Дніпро

про визнання договорів поруки припиненими, визнання договорів поставки та договорів поруки недійсними

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 30.09.2019 у справі №918/647/19 зустрічну позовну заяву ТОВ "ВПК-Україна" (33009, м. Рівне, пров. Робітничий, 5, ідентифікаційний код 37023086) до ТОВ "Рівненська продуктова компанія" (33009, м. Рівне, пров. Робітничий, 5, ідентифікаційний код 31383171), ТОВ "Український Рітейл" (49126, м. Дніпро, б-р. Слави, 45, ідентифікаційний код 34604386) про стягнення з ТОВ "Український Рітейл" на користь ТОВ "ВПК-Україна" боргу за поставлений товар, пені, 3% річних та інфляційних, про солідарне стягнення з ТОВ "Український Рітейл" та ТОВ "Рівненська продуктова компанія" на користь ТОВ "ВПК-Україна" боргу за поставлений товар передано за територіальною підсудністю до Господарського суду Дніпропетровської області. Передано заяву ТОВ "ВПК-Україна" (33009, м. Рівне, пров. Робітничий, 5, ідентифікаційний код 37023086) про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно ТОВ "Український Рітейл" (49126, м. Дніпро, б-р. Слави, 45, ідентифікаційний код 34604386), а також шляхом заборони вчиняти дії, пов`язані з відчуженням та/або укладенням договорів поруки, застави, іпотеки всім рухомим та нерухомим майном, за територіальною підсудністю до Господарського суду Дніпропетровської області.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "ВПК-Україна", звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить суд, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВПК-Україна" задоволити та скасувати ухвалу Господарського суду Рівненської області від 30.09.2019 у справі №918/647/19, направити справу №918/647/19 до Господарському суду Рівненської області для продовження розгляду разом із зустрічною позовною заявою. Зустрічну позовну заяву ТОВ "ВПК-Україна" об`єднати у одне провадження по справі №918/647/19 та направити до Господарського суду Рівненської області для вирішення питання про прийняття її до подальшого розгляду у справі №918/647/19. Заяву про забезпечення позову ТОВ "ВПК-Україна" у справі №918/647/19 направити до Господарського суду Рівненської області для вирішення питання про прийняття її до подальшого розгляду у справі №918/647/19. Забезпечити позов ТОВ "ВПК-Україна" по справі №918/647/19 (Ціна позову:1275204.68 грн.) шляхом накладення арешту на усе рухоме та нерухоме майно відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл". Забезпечити позов ТОВ "ВПК-Україна" по справі №918/647/19 (Ціна позову: 1275204.68 грн.) шляхом заборони відповідачу-2 Товариству з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл" вчиняти певні дії, а саме: здійснювати відчуження та/або укладення договорів поруки, застави, іпотеки усім рухомим та нерухомим майном.

Скарга мотивована тим, що Господарський суд Рівненської області при винесенні ухвали від 30.09.2019 року по справі №918/647/19 порушив норми процесуального права, а зокрема ч.ч. 10, 11 ст. 30 ГПК України, ч.ч.1, 2 ст.31 ГПК України, ч.ч. 1, 6, 7 ст.140 ГПК України, ч.ч.2, 3 ст.180 ГПК України.

Зокрема, у господарського суду були відсутні підстави для застосування положень ч.11ст. 30 Господарського процесуального кодексу України, оскільки зустрічний позов не прийнято до розгляду. Вважає, що суд, який прийняв справу до свого провадження з додержанням правил підсудності, передає справу за виключною підсудністю іншому суду лише у випадку, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа відноситься до виключної підсудності іншого суду. При цьому, суд передає справу, а не зустрічний позов. Господарським процесуальним кодексом України не передбачено передачу тільки зустрічного позову до іншого суду без порушення провадження за цим позовом, оскільки зустрічний позов був пов`язаний з первісним, були відсутні підстави для повернення або відмови у його прийнятті, матеріали зустрічного позову не могли бути передані до іншого суду за виключною підсудністю без порушення провадження у справі.

Також, підставою для передачі справи за виключною підсудністю є зміна у складі відповідачів, внаслідок якої справа стала відноситися до виключної підсудності іншого суду. Однак, зміна складу відповідачів у даному випадку не призвела до зміни підсудності, оскільки відповідач-2 за первісним позовом - ТОВ «Український Рітейл» (м. Дніпро) є відповідачем-2 за зустрічним позовом.

Листом Північно-західного апеляційного господарського суду №918/647/19/4451/19 від 04.10.2019 матеріали справи №918/647/19 витребувано у Господарського суду Рівненської області.

10.10.2019 матеріали справи №918/647/19 надійшли на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.10.2019 у справі №918/647/19 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ВПК-Україна" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 30.09.2019 у справі №918/647/19, запропоновано Товариству з обмеженою відповідальністю "Рівненська продуктова компанія" та Товариству з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл" у строк до 29.10.2019 надіслати до Північно-західного апеляційного господарського суду письмові відзиви на апеляційну скаргу, в порядку передбаченому ст.263 ГПК України та докази надсилання копії відзивів та доданих до них документів учасникам у справі.

При цьому, апеляційним судом в ухвалі було роз`яснено учасникам справи, що відповідно до ч.2 ст.271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені зокрема в пункті 8 частини 1 статті 255 цього Кодексу (про передачу справи на розгляд іншого суду), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Матеріалами справи стверджується, що ухвалу суду про відкриття провадження у справі було отримано учасникам справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненська продуктова компанія" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл" своїми процесуальними правами на подачу відзивів на апеляційну скаргу не скористалися.

Відповідно до ст. ст. 269, 270 ГПК України апеляційна інстанція переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст.271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Під час дослідження матеріалів справи апеляційним судом встановлено наступне.

У вересні 2019 року ТОВ "Рівненська продуктова компанія" (позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до ТОВ "ВПК-Україна" (відповідач-1, м. Рівне), ТОВ "Український Рітейл" (відповідач-2, м. Дніпро) про визнання договорів поруки від 12.10.2018 року та від 20.05.2019 року, укладених між ТОВ "ВПК-Україна" (м. Рівне) та ТОВ "Рівненська продуктова компанія" (м. Рівне) припиненими, про визнання договорів поставки від 12.10.2018 року та від 20.05.2019 року, укладених між ТОВ "ВПК-Україна" (м. Рівне) та ТОВ "Український Рітейл" (м. Дніпро), недійними та про визнання договорів поруки від 12.10.2018 року та від 20.05.2019 року, укладених між ТОВ "ВПК-Україна" (м. Рівне) та ТОВ "Рівненська продуктова компанія" (м. Рівне), недійсними.

Ухвалою суду від 23.09.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 918/647/19 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 16.10.2019 року.

27.09.2019 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду від ТОВ "ВПК-Україна" (позивач за зустрічним позовом, відповідач - 1 за первісним позовом) надійшов зустрічний позов у справі № 918/647/19 до ТОВ "Рівненська продуктова компанія" (м. Рівне), ТОВ "Український Рітейл" (м. Дніпро) про стягнення з ТОВ «Український Рітейл» (м. Дніпро) на користь ТОВ "ВПК-Україна" (м. Рівне) боргу за поставлений товар в сумі 1210532,89 грн, пені в розмірі 56 935,00 грн, 3% річних в розмірі 5 326,04 грн та інфляційних в розмірі 2210,75 грн; про солідарне стягнення з ТОВ "Український Рітейл" (м, Дніпро) та ТОВ "Рівненська продуктова компанія" (м. Рівне) боргу за поставлений товар в сумі 200,00 грн.

При цьому товариством, у тому числі, було зазначено про взаємопов`язаність зустрічного позову з первісним, оскільки підставами обох позовів є правовідносини, які виникли із вказаних вище договорів поставки від 12.10.2018 року та від 20.05.2019 року, укладених між ТОВ "ВПК-Україна" та ТОВ "Український Рітейл" та договорів поруки від 12.10.2018 року та від 20.05.2019 року, укладених ним та ТОВ "Рівненська продуктова компанія" в межах забезпечення виконання основного зобов`язання ТОВ "Український Рітейл".

Розглянувши зустрічний позов, суд першої інстанції, з посиланням на ч. 11 ст.30 Господарського процесуального кодексу України дійшов висновку, що заявлений в ньому спір віднесений, до розгляду за територіальною підсудністю, Господарському суду Дніпропетровської області.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "ВПК-Україна", звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку винесеній ухвалі в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Предметом господарського процесу як форми діяльності суду є господарські спори або інші справи віднесені до компетенції господарських судів Господарським процесуальним кодексом України та іншими законами.

Відповідно до частини 1 статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

За змістом частин 1, 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

З огляду на приписи частини третьої статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

Інститут підсудності розмежовує підвідомчі господарським судам справи між відмінними елементами господарської судової системи, залежно від того, який критерій покладено в основу такого розподілу: рівень господарського суду в системі або місце розгляду справи.

Нормами Господарського процесуального кодексу України визначено такі юрисдикції: предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів (статті 20-23); інстанційна юрисдикція (статті 24-26); територіальна юрисдикція (підсудність) (статті 27-31).

Правила загальної підсудності поширюють свою дію на всі справи позовного провадження, за винятком тих, для яких ГПК України встановлює інший вид підсудності.

Відповідно до частини 1 статті 27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ч. 10 ст.30 Господарського процесуального кодексу України зустрічний позов та позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, незалежно від їх підсудності пред`являються в господарський суд за місцем розгляду первісного позову. Це правило не застосовується, коли відповідно до інших, визначених у цій статті правил виключної підсудності такий позов має розглядатися іншим судом, ніж тим, що розглядає первісний позов.

Згідно з ст.180 Кодексу відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Зустрічний позов є найбільш діючим засобом захисту відповідача проти позову, оскільки спрямований на повне або часткове порушення підстав первісного позову.

За своєю суттю зустрічний позов - це активна форма захисту відповідачем від первісних позовних вимог; в силу п. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а в силу п. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом .

Зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 162, 164, 172, 173 цього Кодексу.

До зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною четвертою цієї статті, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу

Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 180 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Як вбачається з матеріалів справи Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненська продуктова компанія" звернулося до місцевого господарського суду з позовом про визнання недійсними договорів поставки, сторонами яких є ТОВ "ВПК-Україна" (відповідач-1 за первісним позовом) та ТОВ "Український Рітейл" (відповідач-2 за первісним позовом), а також про визнання припиненими і недійсними договорів поруки, сторонами яких є ТОВ "ВПК-Україна" та ТОВ "Рівненська продуктова компанія".

В свою чергу, користуючись своїм процесуальним правом, ТОВ "ВПК-Україна" звернулося до місцевого господарського cуду із зустрічним позовом про стягнення з ТОВ "Український Рітейл" (м. Дніпро) на користь ТОВ "ВПК-Україна" (м. Рівне) боргу за договором поставки (основним зобов`язанням), боржником (відповідачем) за яким є сторона - ТОВ "Український Рітейл" з місцезнаходженням в м. Дніпро та про солідарне стягнення з ТОВ "Український Рітейл" (м, Дніпро) та ТОВ "Рівненська продуктова компанія" (м. Рівне) боргу за поставлений товар в сумі 200,00 грн.

При винесенні оскаржуваної ухвали місцевий господарський суд, досліджуючи питання юрисдикційної належності поданого зустрічного позову, залишив поза увагою питання:

- взаємопов`язаності цих вимог з первісними позовними вимогами;

- доцільності їх спільного розгляду, зокрема, чи може задоволення зустрічного позову виключити повністю або частково задоволення первісного позову, тобто можливості розгляду вимог зустрічного позову в межах судового процесу, що розпочався;

- дотримання заявником зустрічного позову інших вимог ст.180 Господарського процесуального кодексу України щодо подання позовів.

Крім того, пославшись на ч.10 ст.30 цього Кодексу місцевим господарським судом також не враховано, що цією правовою нормою не врегульовано питання передачі судом саме зустрічного позову на розгляд іншого суду та не враховані положення ст.31 Кодексу, відповідно до яких суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: 1) справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду; 2) після задоволення відводів (самовідводів) чи з інших підстав неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи; 3) ліквідовано або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який розглядав справу.

Тобто у випадку, коли справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду, в тому числі, якщо стала такою внаслідок змін у складі відповідачів, що спричинило віднесення справи до виключної підсудності іншого суду, суд передає на розгляд іншого суду справу, а не зустрічний позов. Господарським процесуальним кодексом України не передбачено відокремлення зустрічного позову та передача тільки зустрічної позовної заяви до іншого суду та наявність двох справ з одним оригінальним номером.

Питання щодо передачі справи за виключною підсудністю може бути вирішено судом тільки після вирішення питання щодо наявності підстав для прийняття зустрічної позовної заяви для сумісного розгляду з первісним позовом.

У даній справі у господарського суду були відсутні підстави для застосування положень ч.11 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України, оскільки зустрічний позов не прийнято до розгляду.

Разом з тим , частиною 2 ст. 31 ГПК України встановлено, що справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа відноситься до виключної підсудності іншого суду.

З аналізу вказаних норм випливає, що суд, який прийняв справу до свого провадження з додержанням правил підсудності, передає справу за виключною підсудністю іншому суду лише у випадку, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа відноситься до виключної підсудності іншого суду.

Підставою для передачі справи за виключною підсудністю є зміна у складі відповідачів, внаслідок якої справа стала відноситися до виключної підсудності іншого суду.

Статтею 45 ГПК України визначено, що позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

За приписами ст. 48 ГПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача залучити до участі у справі співвідповідача, а також замінити первісного відповідача належним відповідачем. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на день постановлення судом першої інстанції ухвали від 30.09.2019 про повернення зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ВПК-Україна", пред`явленого до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська продуктова компанія" та до Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл" відповідачами у справі були Товариство з обмеженою відповідальністю "ВПК-Україна" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл", а Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненська продуктова компанія" було позивачем у справі. Пред`явлення відповідачем (Товариством з обмеженою відповідальністю "ВПК-Україна") зустрічного позову до позивача та відповідача-2 не означає, що позивач став відповідачем у справі і що склад відповідачів змінився, відтак не означає, що справа стала відноситися до виключної підсудності Господарського суду Дніпропетровської області (аналогічної думки притримується Верховний Суд у справі №914/1034/18 ).

За таких обставин, оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права і доводи апелянта є обґрунтованими.

Згідно п.4 ч.1 ст.277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково є порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч.4 ст.280 Господарського процесуального кодексу України порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, є підставою для її скасування та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З огляду на зазначене, враховуючи положення статті 277 та статті 280 ГПК України, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ВПК-Україна" підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Рівненської області від 30.09.2019 у справі №918/647/19 скасуванню, з направленням справи до Господарського суду Рівненської області для продовження розгляду.

Щодо вимоги скаржника про забезпечення зустрічного позову ТОВ "ВПК-Україна" у справі №918/647/19, колегія суддів враховує наступне.

Статтею 138 ГПК України визначено порядок подання заяви про забезпечення позову, зокрема заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви; одночасно з пред`явленням позову; після відкриття провадження у справі.

Тому, враховуючи вимоги ст. 138 ГПК України, питання забезпечення позову має бути розглянуто судом першої інстанції.

Разом з тим, межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції унормовані ст.269 ГПК України, якою визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається, судом першої інстанції не розглядалось питання щодо забезпечення зустрічного позову ТОВ "ВПК-Україна" у справі №918/647/19 та не надавалась оцінка поданій заяві щодо її змісту, форми і обгрунтованості у відповідності до вимог ст. 139 ГПК України, а тому у суду апеляційної інстанції, враховуючи межі перегляду справи апеляційною інстанцією, відсутні підстави для розгляду даного питання.

Керуючись ст.ст. 30, 31, 180, 255, 269, 270, 271, 275, 277, 280, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВПК-Україна" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 30.09.2019 у справі №918/647/19 - задоволити.

2. Ухвалу Господарського суду Рівненської області від 30.09.2019 у справі №918/647/19 - скасувати.

3. Справу №918/647/19 направити до Господарського суду Рівненської області для розгляду зі стадії вирішення питання щодо прийняття зустрічного позову до спільного розгляду із первісним позовом.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не може бути оскаржена в касаційному порядку в силу п.2 ч.1 ст.287 ГПК України.

Головуючий суддя Розізнана І.В.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Грязнов В.В.