Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.10.2019 м. Івано-ФранківськСправа № 909/848/19

Господарський суд Івано-Франківської області у складі: судді Фанди О.М., секретаря судового засідання Поліводи С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Акціонерного товариства "Укртрансгаз", Кловський узвіз, 9/1, м. Київ, 01021

до відповідача: Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго", вул. Б.Хмельницького, 59-А, м. Івано-Франківськ, 76007

про стягнення заборгованості в сумі 335 237 грн 90 к., з них: 283 170 грн 08 к. - основний борг, 44 561 грн 47 к. - пеня, 3765 грн 46 к. - 3 % річних, 3740 грн 89 к. - інфляційні

за участю:

від позивача: Роєнко Євгеній Вікторович - адвокат, (довіреність № 1-834 від 25.04.2019 року; посвідчення адвоката № 4748 від 29.11.2011 року; паспорт серія НОМЕР_1 від 19.10.1999 року)

від відповідача: представники не з`явились

установив: Акціонерне товариство "Укртрансгаз" (далі позивач) звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго" (далі відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 335 237 грн 90 к., з них: 283 170 грн 08 к. - основний борг, 44 561 грн 47 к. - пеня, 3765 грн 46 к. - 3 % річних, 3740 грн 89 к. - інфляційні щодо оплати наданих у період лютий-квітень 2019 року послуг згідно договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № від 01.04.2016 року.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами природного газу № від 01.04.2016 року, зокрема щодо оплати наданих послуг в повному обсязі. Внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо оплати наданих послуг у відповідності до умов договору позивач нарахував пеню, 3% річних та інфляційні.

13 вересня 2019 року через канцелярію Господарського суду Івано-Франківської області відповідач подав відзив на позовну заяву (вх. № 15636/19 від 13.09.19) відповідно до якого відповідач сам факт порушення ним зобов`язань не заперечує. Їх порушення мотивує низьким рівнем розрахунків споживачами за надані послуги по постачанню теплової енергії, у зв`язку із чим відповідач не в змозі вчасно та в повному обсязі виконати своє зобов`язання перед позивачем.

У вказаному відзиві відповідач просить суд зменшити розмір пені на 90%. Необхідність зменшення пені обгрунтовує складним фінансовим становищем підприємства результатом чого стало: - невчасне здійсненням споживачами платежів за надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, на підтвердження чого відповідач посилається на укладені відповідачем ряд договорів про реструктуризацію заборгованості; - встановленням тарифів Національною комісією на послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання для населення, які як зазначає відповідач, є збитковими; - наявність податкового боргу, зокрема на суму 32 259 546 грн 58к.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просить суд позов задовольнити.

Відповідач повноваженого представника в судове засідання не забезпечив, однак направив на адресу Господарського суду Івано-Франківської області клопотання за вх. № 18343/19 від 23.10.19 про відкладення розгляд справи. Необхідність відкладення рогляд справи мотивує неможливістю направити в судове засідання свого законного представника (з урахуванням п.1 ст. 58 ГПК України), у зв`язку з виконанням директором підприємства своїх обов`язків щодо зобов`язань по сплаті податкових платежів, виплаті заробітної плати, виконання господарських зобов`язань по підготовці підприємства до опалювального сезону, скрутним фінансовим становищем підприємства. Разом з тим зазначає, що угоди з адвокатом на правову допомогу відповідач не укладав.

Статтями 202 та 216 Господарського процесуального кодексу України встановлено перелік підстав за наявності яких господарський суд може відкласти розгляд справи по суті в межах строків, встановлених п. 2 статті 195 цього Кодексу, зокрема однією із них є перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату час та місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

В клопотанні про відкладення розгляд справи відповідач не вказав обґрунтованих та документально підтверджених підстав для відкладення розгляду справи. Зазначені обставини не є вагомими причинами, які перешкоджають явку повноваженого представника в судове засідання.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з його необгрунтованістю та відсутністю у суду підстави для відкладення судового розгляду справи, передбачених п.2 ч.2 ст. 202 Господарського процесуального кодексу.

Розглянувши матеріали справи із врахуванням вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, вислухавши представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд вважає за правильне взяти до уваги наступне.

01 квітня 2016 року між Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" (в подальшому змінено найменування на акціонерне товариство "Укртрансгаз") (по договору - газотранспортне підприємство/ по справі - позивач) та Державним міським підприємством "Івано-Франківськтеплокомуенерго" (по договору - замовник/по справі - відповідач) укладено договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № (далі Договір).

Вказаний договір підписаний сторонами та скріплений печатками.

Відповідно до п.1.1 Договору позивач зобов`язався надати відповідачу послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу відповідача від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій, а відповідач в свою чергу - внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбаченому умовами договору.

Пунктом 5.5. Договору сторони узгодили, що оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється відповідачем шляхом перерахування грошових коштів на рахунок позивача на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватись транспортування газу.

Відповідач самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводяться замовником двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Згідно п. 11.1 вказаного Договору передбачено, що договір діє в частині транспортування газу до 31.12.2016 року, а в частині проведення розрахунків за послуги - до їх повного здійснення. Разом з тим, договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Жодною із сторін будь яких заяв про припинення дії договору або перегляд його умов одне одному не заявлялись.

Таким чином, спірний договір на час розгляду справи свою дію продовжує. В судовому порядку недійсним не визнавався.

На виконання умов Договору, у період з листопада 2018 року по квітень 2019 року позивач надав відповідачу послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу на загальну суму 796 127 грн 13 к., про що свідчать акти наданих послуг №11-18- від 30.11.2018 року на суму 133 777 грн 88к., № 12-18- від 31.12.2018 року на суму 173 121 грн 73к., №01-19- від 31.01.2019 року на суму 193 233 грн 46к., №02-19- від 28.02.2019 року на суму 137 920 грн 72 к., №03-19- від 31.03.20198 на суму 122 175 грн 52 к., №03-19- від 30.04.2019 року на суму 35 897 грн 82 к.

Відповідач частково оплатив заборгованість, проте частина (на суму 283 170 грн 08к.) заборгованість залишилась не погашеною.

Вказана обставина зумовила позивача звернутись з позовом до суду.

Предметом судового розгляду є вимога позивача про стягнення з відповідача вартості поставленого природного газу в сумі 283 170 грн 08 к., а також застосування до відповідача наслідків прострочення виконання грошового зобов`язання обумовлених п. 7.2. Договору та приписами ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, у вигляді пені в сумі 44 561 грн 47 к., 3% річних в сумі 3765 грн 46 к., інфляційних втрат в сумі 3740 грн 89 к.

Із змісту ст. 11 Цивільного кодексу України вбачається, що цивільні права та обов`язки виникають зокрема, з Договору.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 626, 627, 628, 629 Цивільного кодексу України).

Договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами природного газу № від 01.04.2016 року, укладений між сторонами в межах чинного законодавства України - є правомірним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом та він не визнаний судом недійсним (ст.204 Цивільного кодексу України).

За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу (ч.1 ст. 32 ЗУ "Про ринок природного газу").

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України).

В силу положень ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

На виконання умов договору позивач у період лютий-квітень 2019 року надав відповідачу послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу, про що свідчать акти наданих послуг №02-19- від 28.02.2019 року на суму 137 920 грн 72 к., №03-19- від 31.03.20198 на суму 122 175 грн 52 к., №03-19- від 30.04.2019 року на суму 35 897 грн 82 к., за які повністю не розрахувався, внаслідок чого утворилась заборгованість на суму 283 170 грн 08 к.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Обов`язок оплати відповідачем за надані позивачем послуги встановлено пунктом 5.5. Договору, зокрема сторони узгодили, що оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється відповідачем шляхом перерахування грошових коштів на рахунок позивача на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватись транспортування газу.

Доказів погашення вказаної суми заборгованості в матеріалах справи відсутні. Окрім того, як зазначалось вище, з відзиву відповідача вбачається про незаперечність останнього щодо зазначеної суми заборгованості.

Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом

З огляду наведено та встановлення судом факту не виконання відповідачем умов спірного договору щодо оплати вартості послуг за транспортування газу, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині стягнення 283 170 грн 08 к. - основного боргу та таких, що підлягають задоволенню.

Згідно з ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Крім того, приписами п.3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України, передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (п.п.1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Пунктом 7.2. Договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами природного газу № від 01.04.2016 року, сторони обумовили, що у разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 Договору (Порядок розрахунків), із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за яким сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Позивачем, за прострочення виконання грошового зобов`язання, нараховано відповідачу пеню в сумі 44 561 грн 47к.

Однак, у відзиві на позовну заяву відповідач просив зменшити розмір пені на 90%.

Так, за приписами статті 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому, відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

В обгрунтування на зменшення розміру пені відповідач зазначає складне фінансове становище підприємства, в підтвердження чого надає довідку №17/1054 від 09.08.2019 року, звіт про фінансові результати підприємства, за перше півріччя 2019 року Лист Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області про наявність податкового боргу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

У випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, що не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3 ЦК України, частині третій статті 509 ЦК України та частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшувати. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Зі змісту наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін, тощо.

Крім того, у п. 7 оглядового листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку ВГСУ)" від 29.04.2013р. №01-06/767/2013 зазначено: положеннями частини першої статті 233 ГК України передбачено, що у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Приймаючи до уваги ступінь виконання основного зобов`язання; складне фінансове становище відповідача, важливість збереження господарської діяльності відповідача як підприємства; наслідки порушення зобов`язання та невідповідність розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам; наявність тривалих партнерських стосунків між сторонами у справі, а також той факт, що позивачем не обгрунтовано понесення ним збитків внаслідок порушення строку виконання зобов`язання, суд прийняв до уваги заяву відповідача про зменшення розміру пені та прийшов до висновку про її врахування при вирішенні спору та вирішив зменшити позовні вимоги в частині стягнення пені на 80% від розміру заявленої до стягнення, а саме стягнути 4601 грн 14к.- пені. В решті суми пені - відмовити.

Відповідно до вимог частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення 3765 грн 46 к. - 3 % річних та 3740 грн 89 к. - інфляційні.

Враховуючи встановлення судом обставин прострочення виконання договірних зобов`язань по оплаті послуг, наданих позивачем в 2018-2019 роках, з відповідача належить стягнути 3765 грн 46 к. - 3 % річних та 3740 грн 89 к. - інфляційні, які у відповідності до здійсненого судом перерахунку є арифметично правильними.

З огляду на вимоги ч.ч.1,3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч. ч. 1,2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

З аналізу наведеного вище суд приходить до висновку позов задовольнити частково, зокрема в сумі 306 718 грн 56 к., з яких: 283 170 грн 08 к. - основного боргу, 16 042 грн 13 к. - пені, 3 765 грн 46 к. - 3 % річних, 3 740 грн 89 к. - інфляційних. В частині стягнення 39 960 грн 33к. пені - відмовити.

Судовий збір, за правилами ст.129 Господарського процесуального кодексу України, слід покласти на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог, зокрема за рахунок відповідача відшкодувати позивачу судовий збір в розмірі 4 601 грн 14 к.

Керуючись ст. 32 ЗУ "Про ринок природного газу", ст.3, 509, 525, 526, 530, 551, 610, 611, 612, 625, 627 Цивільного кодексу України, ст. 173, 233 Господарського кодексу України, ст. 73, 74, 77, 86, 129, 233, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

позов Акціонерного товариства "Укртрансгаз" до Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго" про стягнення заборгованості в сумі 335 237 грн 90 грн., з них: 283 170 грн 08 к. - основний борг, 44 561 грн 47 к. - пеня, 3 765 грн 46 к. - 3 % річних, 3 740 грн 89 к. - інфляційні - задовольнити частково.

Стягнути з відповідача Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго" (вул. Б.Хмельницького, 59-А, м. Івано-Франківськ, 76007, код 03346058) на користь позивача Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (Кловський узвіз, 9/1, м .Київ, 01021, код 30019801) - 306 718 грн 56 к. (триста шість тисяч сімсот вісімнадцять гривень п`ятдесят шість копійки), з яких: 283 170 грн 08 к. (двісті вісімдесят три тисячі сто сімдесят гривень вісім копійки) - основного боргу, 16 042 грн 13 к. (шістнадцять тисяч сорок дві гривні тринадцять копійки) - пені, 3 765 грн 46 к. (три тисячі сімсот шістдесят п`ять гривень сорок шість копійки) - 3 % річних, 3 740 грн 89 к. (три тисячі сімсот сорок гривень вісімдесят дев`ять копійки) - інфляційних та 4 601 грн 14 к. (чотири тисячі шістсот одна гривня чотирнадцять копійки) - витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом. Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 04.11.2019

Суддя Фанда О. М.