ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2019 року м.Дніпро

Справа № 904/2211/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Коваль Л.А. (доповідач)

суддів: Білецької Л.М., Чередка А.Є.

при секретарі судового засідання: Саланжій Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.08.2019 (прийняте суддею Назаренко Н.Г., повний текст складено 27.08.2019) у справі № 904/2211/19

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ"

до Комунального підприємства "ТЕПЛОЕНЕРГО" Дніпровської міської ради

про стягнення боргу, неустойки, інфляційних втрат та трьох відсотків річних за неналежне виконання грошового зобов`язання в розмірі 86 647 152,63 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Комунального підприємства "ТЕПЛОЕНЕРГО" Дніпровської міської ради про стягнення з Комунального підприємства "ТЕПЛОЕНЕРГО" Дніпровської міської ради на свою користь боргу у загальній сумі 86 647 152, 63 грн, у тому числі: основний борг у сумі 70 000 000, 00 грн, пеня у сумі 7 547 213, 71 грн; три проценти річних у сумі 2 617 775, 43 грн; інфляційні втрати у сумі 6 482 163, 49 грн

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору № 3067/1718-БО-4 купівлі-продажу природного газу від 08.09.2017 в частині повної та своєчасної оплати за переданий газ.

Вимоги позивача щодо стягнення пені заявлені на підставі пункту 7.2. Договору.

Вимоги позивача щодо стягнення 3% річних від суми основного боргу та інфляційних втрат заявлені на підставі пункту 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.08.2019 у справі № 904/2211/19 позовні вимоги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" до Комунального підприємства "ТЕПЛОЕНЕРГО" Дніпровської міської ради про стягнення боргу, неустойки, інфляційних втрат та трьох відсотків річних за неналежне виконання грошового зобов`язання в розмірі 86 647 152,63 грн. задоволено частково; стягнуто з Комунального підприємства "ТЕПЛОЕНЕРГО" Дніпровської міської ради на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" суму основного боргу у розмірі 56 000 000, 00 грн., 6 482 163,49 грн. - інфляційних втрат, 2 617 775,43 грн. - 3% річних, 3 773 606,86 грн. пені та 672 350,00 грн. - витрат по сплаті судового збору; в частині стягнення з Комунального підприємства "ТЕПЛОЕНЕРГО" Дніпровської міської ради на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" 14 000 000,00 грн основного боргу провадження у справі закрито; в частині стягнення з Комунального підприємства "ТЕПЛОЕНЕРГО" Дніпровської міської ради на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" 3 773 606,85 грн пені - відмовлено.

Приймаючи рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з Комунального підприємства "ТЕПЛОЕНЕРГО" Дніпровської міської ради на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" 3 773 606, 85 грн пені, місцевий господарський суд виходив з тих обставин, що в ході розгляду справи відповідачем заявлено клопотання про зменшення суми пені на 90%. Встановивши, що заявлена до стягнення пеня є надмірно великою, а сума боргу частково сплачена відповідачем протягом розгляду справи, суд, забезпечуючи майновий баланс інтересів сторін, вважав за можливе задовольнити клопотання відповідача частково та зменшити розмір пені на 50%, стягнути з відповідача на користь позивача 3 773 606,86 грн. пені, відповідно, в частині стягнення пені у розмірі 3 773 606,85 грн - відмовити.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з прийнятим рішенням в частині відмови у стягненні пені у розмірі 3 773 606, 85 грн, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" подало до Центрального апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій посилаючись на прийняття оскаржуваного рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у стягненні пені у розмірі 3 773 606, 85 грн та прийняти в цій частині нове рішення про стягнення 3 773 606, 85 грн пені.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що однією з обов`язкових умов застосування ст. 233 ГК України є дослідження судом майнового стану сторін - і боржника і кредитора, обставини, що обумовили прострочення.

Проте, на думку скаржника, судом першої інстанції залишено поза увагою та не надано оцінки особливостям діяльності позивача, його фінансовим показникам.

Строк прострочення - основний борг існує з лютого 2018 року, тобто - більше ніж півтора років. Розмір прострочення - на момент звернення до суду сума основного боргу становила 70 млн. грн

Крім того, скаржник зазначає, що відповідач не навів жодних доказів проведення відповідної роботи зі своїми контрагентами (бюджетними організаціями) щодо стимулювання своєчасної оплати, що свідчить про відповідну неналежну поведінку сторони спору.

При цьому, скаржник вважає, що посилання як відповідача, так і суду на заборгованість інших категорій споживачів (населення) є необґрунтованим, оскільки кошти, які сплачує населення, мають цільове призначення та мають бути спрямовані виключно на оплату природного газу за відповідними договорами.

Також скаржник просить суд врахувати наступне.

Відповідно до консолідованого звіту про фінансовий стан за 9 місяців 2018 року торгова дебіторська заборгованість (а основним видом діяльності підприємства є продаж газу) становила 42 663 тис. грн

Торгова кредиторська заборгованість за 9 місяців 2018 року становила 4 636 тис.грн (за аналогічний період 2017 року - 8 137 тис.грн), відстрочені податкові зобов`язання складають 69 423 тис.грн

Розмір короткострокових позик складає 44 380 тис. грн, довгострокових - 8 784 тис. грн (дана інформація є публічно-доступною, копія звіту наявна в матеріалах справи).

Наведені дані свідчать про значний обсяг несплаченої заборгованості підприємств, нестачу коштів для здійснення поточної діяльності позивача, у тому числі - для забезпечення підприємств необхідним обсягом природного газу протягом опалювального сезону 2017/2018 років.

Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" забезпечує галузі національної економіки і населення природним газом. Тобто, Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" як підприємство державного сектору економіки є об`єктом, що має стратегічне значення для економіки, суспільства і безпеки держави. Відсутність можливості вчасно розраховуватись за природний газ а як наслідок - відсутність можливості вчасно надати послуги з постачання природного газу спричинить значні соціально та економічно негативні наслідки для всієї України.

Скаржник вважає, що несвоєчасність оплати контрагентів прямо перешкоджає виконанню покладених на позивача державою обов`язків, погіршує фінансове становище, впливає на якість та своєчасність надання послуг з поставки газу для інших споживачів природного газу.

На думку скаржника, здійснюючи підприємницьку діяльність, відповідач повинен самостійно нести всі ризики: як щодо дотримання норм чинного законодавства України, так і щодо належного виконання добровільно взятих на себе договірних зобов`язань, а також самостійно нести юридичну відповідальність за допущені у своїй діяльності правопорушення. Укладаючи договір на поставку природного газу відповідач усвідомлював всі ризики та свідомо, з доброї волі погодився на умови поставки, в тому числі і щодо нарахування пені.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Відповідач згідно поданого відзиву на апеляційну скаргу та пояснень його представника у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечує. В обґрунтування заперечень зазначає, що апелянт не в повному обсязі сплатив суму судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду. Відповідач вважає, що оскільки Апелянтом подано скаргу про перегляд судового рішення в частині стягнення пені судовий збір повинен вираховуватись та сплачуватись в частині заявленого розміру пені у позовних (оспорюваних) вимогах, тобто із суми, що складає 7 547 213, 71 грн, а не 3 773 606, 85 грн, як про це зазначає позивач у апеляційній скарзі. На думку відповідача, невиконання даної норми Закону має наслідком залишення апеляційної скарги без руху у відповідності до ч. 11 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України.

Також відповідач зазначає, що прострочення виконання КП "Теплоенерго" зобов`язань за укладеним сторонами Договором носило нетривалий характер, оскільки середній строк прострочення внесення платежів становив лише 1-3 календарні дні, що підтверджується карткою рахунку 631 за період з 01.01.2017 по 29.07.2019, що свідчить про сумлінне виконання обов`язків відповідачем за договором 3067/1718-БО-4 купівлі-продажу природного газу від 08.09.2017, укладеного між АТ "НАК "Нафтогаз України" та КП "Теплоенерго" (далі за текстом - договір).

Крім того, відповідач вказує, що на сьогоднішній день КП "Теплоенерго" перебуває у ситуації складного фінансово - економічного становища, основною причиною якого є значна заборгованість споживачів та їх неплатоспроможність.

Відповідно до звітів про фінансовий результат Підприємства за 2017 - 2018 роки та за перше півріччя 2019 року чистий фінансовий результат (прибуток) за даний період у підприємства відсутній, проте збиток складає:

У 2017 році розмір збитку склав 145 154 тис. грн,

У 2018 році розмір збитку склав 209 344 тис. грн,

За перший квартал 2019 року - 72 497 тис. грн

Дане твердження підтверджується звітами про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 2017 - 2018 роки та Звітом про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за перший квартал 2019 року.

Відповідач зазначає, що з уважного аналізу наведених документів протягом декількох років поспіль вбачається збитковість Підприємства, яка зумовлена вкрай важким становищем останнього, що знаходиться на грані банкрутства. Такі показники фінансових результатів КП "Теплоенерго" є, перш за все, наслідком систематичних неплатежів з боку споживачів м. Дніпро за надані послуги з централізованого опалення, зумовлені їх неплатоспроможністю. Дебіторська заборгованість споживачів за надані послуги з теплопостачання є фактором, на який Підприємство, на жаль, ніяким чином впливати не може. Заборгованість споживачів підтверджується інформацією, що міститься у довідках про стан дебіторської заборгованості за спожиту теплову енергію за 2017- 2018 роки та у довідці про стан дебіторської заборгованості за спожиту теплову енергію станом на 14.09.2018.

Також відповідач вважає, що апелянтом не доведено факту спричинення йому збитків з боку КП "Теплоенерго" діями з неналежного виконання зобов`язань за договором та з огляду на розмір збитків КП "Теплоенерго", що підтверджується звітами про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) підприємства протягом 2017-2018 років та за 1 квартал 2019 року, а отже, на думку відповідача, суд першої інстанції об`єктивно оцінив надані йому сторонами по справі докази, враховуючи фінансовий стан обох підприємств та дотримуючись балансу інтересів сторін.

Невчасне виконання договірних зобов`язань виникло з об`єктивних і незалежних від КП "Теплоенерго" причин та обставин, які виключають умисел підприємства в порушенні зобов`язань за договором купівлі-продажу 3067/1718-БО-4 від 08.09.2017.

Дане твердження підтверджується наданим позивачем Витягом "Операции по Предприятию КП "Теплоенерго", з якого слідує, що більша частина прострочених відповідачем платежів, становить 1-3 дні, тому, як наслідок, таке прострочення не могло призвести до значного порушення прав апелянта та завдати йому значних збитків.

Також відповідач зазначає, що окрім присуджених рішенням суду першої інстанції зобов`язань з виплати штрафних та фінансових санкцій за договором купівлі-продажу 3067/1718-БО-4 від 08.09.2017 на сукупну суму 16 647 152, 63 грн, КП "Теплоенерго" на сьогоднішній день, сумлінно виконує й інші зобов`язання на користь сторони АТ "НАК "Нафтогаз України".

За доводами відповідача, збільшення основної маси заборгованості й без того збиткового підприємства шляхом збільшення розміру пені не тільки не дадуть очікуваного результату, а й матимуть своїм наслідком зупинення його діяльності та накопичення нових боргів при неможливості їх погашення. Таким чином, при винесенні судом першої інстанції рішення про зменшення розміру пені до 50 %, судом було у повній мірі враховано розумне співвідношення між засобами, що використовуються, і поставленою метою, оскільки з`ясовуючи обставини, які беззаперечно служать підставою зменшення даної штрафної санкції, Господарський суд Дніпропетровської області дотримався "балансу інтересів" між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав суб`єкта господарювання.

КП "Теплоенерго" є економічно важливим підприємством зі статусом природної монополії, що створене, в першу чергу, для задоволення потреб споживачів (в тому числі такої незахищеної категорії як "населення", для потреб якого сторони уклали Договір, прострочення з виконання якого було допущено) у теплопостачанні, у зв`язку з чим відповідач звертає увагу на умови ч. 2 ст. 10 ЗУ "Про природні монополії", які містять заборону будь яких обмежень у здійсненні його безперебійної діяльності.

6. Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.09.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.08.2019 у справі № 904/2211/19; розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 17.10.2019 о 10:00 год.

У судовому засіданні 17.10.2019 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

7. Встановлені судом обставини справи.

08.09.2017 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (постачальник) та Комунальним підприємством "ТЕПЛОЕНЕРГО" Дніпровської міської ради (споживач) укладено договір №3067/1718-БО-4 постачання природного газу (далі договір), також сторонами укладено додаткові угоди: № 1 від 11.01.2018, №2 від 28.03.2018, № 3 від 03.04.2018.

Відповідно до п.1.1. договору, постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями (п. 1.2. договору).

Згідно з п. 2.1. договору, з урахуванням додаткових угод №2 від 28.03.2018 та №3 від 03.04.2018 постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2017 року по 31 березня 2018 року (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 24 405,827 тис.куб.м, в тому числі по місяцях (тис.куб.м):

МісяцьобсягМісяцьобсяг
жовтень965,261січень 5336,686
листопад3720,584лютий 4831,731
грудень4051,565березень 5500,000
ІV квартал 20178737,410І квартал 201815668,417

Постачальник передає споживачу в період з 01 квітня 2018 року по 31 травня 2018 року (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 1 800,0 тис.куб.м, у тому числі по місяцях:

Місяцьобсяг
Квітень1 700,0
Травень 100,0
Всього 1 800,0
У відповідності до п. 4.1. договору кількість природного газу, яка передається споживачу, визначається за показниками комерційних вузлів обліку природного газу відповідно до вимог, установлених Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494, та Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2493.

Ціна та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється Положенням. На дату укладення договору ціна на природний газ становить 4 942,00 грн. за 1 000 куб.м (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України). До визначеної ціни застосовується коефіцієнт 1,6. У разі зміни ціни на газ відповідно до умов чинного законодавства, вона є обов`язковою для сторін за цим договором з дати набрання чинності відповідних змін (п. 5.1. договору).

Згідно із п. 5.2. договору ціна за 1000 куб.м газу за цим договором на дату його укладення становить 7 907,20 грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість 9 488,64 грн.

Загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу (п. 5.4. договору).

Пунктом 6.1. договору встановлено, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Споживач має право отримувати природний газ відповідно до умов цього договору (абз. 1 п. 7.1. договору).

Споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені цим договором (абз. 6 п. 7.2. договору).

Відповідно до п. 12.1. договору в редакції додаткової угоди №3 від 03.04.2018 договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2017 по 31 травня 2018 (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

На виконання умов договору позивач у період з жовтня 2017 року по квітень 2018 року передав відповідачу природний газ, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 229 437 431,16 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, які підписані повноважними представниками сторін без заперечень та скріплені печатками підприємств (а.с. 39-45).

Відповідач здійснив часткову оплату природного газу у зв`язку з чим у нього перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 70 000 000,00 грн

Оскільки рішення суду оскаржується позивачем лише в частині відмови у стягненні 3 773 606,85 грн пені, колегія суддів здійснює перегляд рішення суду першої інстанції саме в цій частині.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобов`язання відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України правовими наслідками порушення грошового зобов`язання є нарахування процентів річних від простроченої суми та інфляційних втрат.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховані та заявлені до стягнення 70 000 000,00 грн - основного боргу, 7 547 213,71 грн - пені, 2 617 775,43 грн - 3% річних та 6 482 163,49 грн - інфляційних втрат.

Місцевим господарським судом здійснено перевірку правильності розрахунку позивача, за наслідками якої встановлено правильність нарахування та правомірність заявлення до стягнення 56 000 000,00 грн. - основного боргу, 3 773 606,86 грн. - пені, 2 617 775,43 грн. - 3% річних та 6 482 163,49 грн. - інфляційних втрат.

В частині стягнення з Комунального підприємства "ТЕПЛОЕНЕРГО" Дніпровської міської ради на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" 14 000 000,00 грн основного боргу провадження у справі закрито, у зв`язку із сплатою боргу на зазначену суму під час судового розгляду позовної заяви.

Апеляційна скарга не містить вимог в частині стягнення основного боргу у розмірі 56 000 000,00 грн., 3% річних у розмірі 2 617 775,43 грн. та інфляційних втрат у сумі 6 482 163,49 грн, тому апеляційним господарським судом рішення в цій частині не переглядається відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 2 статті 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до частини 1 статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з частиною 2 статті 217 та частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

В пункті 8.2. договору, з урахуванням додаткової угоди № 1 від 11.01.2018 сторони передбачили, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню за загальний період з 28.11.2017 по 25.11.2018, розрахована за кожним актом окремо, у загальному розмірі 7 547 213,71 грн

Перевіривши розрахунок пені, місцевий господарський суд встановив, що він здійснений правильно.

Під час розгляду справи відповідачем заявлено клопотання про зменшення суми пені на 90%.

Місцевий господарський суд, врахувавши доводи, наведені відповідачем в обґрунтування заявленого клопотання, та прийняті до уваги заперечення та пояснення позивача, дійшов до висновку, що заявлена до стягнення пеня є надмірно великою, а сума боргу частково сплачена відповідачем протягом розгляду справи, суд, забезпечуючи майновий баланс інтересів сторін, вважав за можливе зменшити розмір пені на 50 %.

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" вважає таке зменшення розміру пені безпідставним та просить скасувати рішення місцевого господарського суду в цій частині.

Предметом апеляційного перегляду є рішення місцевого господарського суду в частині зменшення пені на 50%.

Відповідно до частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. У випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Цивільного кодексу України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшувати.

Згідно статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу; якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Отже, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам (наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків), поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків), незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення.

Клопотання про зменшення пені Відповідач обґрунтовує тим, що КП "ТЕПЛОЕНЕРГО" є підприємством, яке на сьогоднішній день перебуває на грані банкрутства в силу його збитковості, що з року в рік збільшується. Так з аналізу звітів про фінансові результати (про сукупний дохід) за 2017-2018 р.р, 1 квартал 2019 року вбачається, що чистий фінансовий результат підприємства полягає лише в збитку, що виключає будь-яку його прибутковість.

Відповідач зазначає, що збиток за перший квартал поточного року складає близько 69 069 млн. грн., в той час, коли в попередньому році за аналогічний період, такий показник досягнув лише позначки 2 342 млн. грн. При цьому, збиток за звітний 2018 рік в цілому майже в два рази більший, аніж зазначений у 2017 році.

Так, основною причиною вказаної збитковості слугує відсутність систематичних платежів за надані послуги з централізованого опалення споживачів м. Дніпра, зумовлене їх неплатоспроможністю та низькою платіжною дисципліною. Зазначена обставина існує незважаючи на проведення підприємством активної позовної роботи з боржниками та вжиття відповідних заходів з організації примусового виконання відповідних рішень.

Також відповідач вказує на те, що органами примусового виконання рішень проводилось періодичне накладення арештів на відповідні рахунки та майно підприємства, що додатково позбавляє останнього здійснювати належне виконання своїх зобов`язань, зокрема перед НАК "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ".

Крім того, відповідач вказує на те, що КП "ТЕПЛОЕНЕРГО" самостійно не визначає порядок розподілу коштів, які надійшли на його рахунок зі спеціальним режимом використання, а оплата із такого рахунку послуг з постачання природного газу, залежить від розміру коштів, які надійшли від споживачів.

Відповідач звертає увагу на те, що прострочення виконання КП "ТЕПЛОЕНЕРГО" зобов`язань за укладеним сторонами договором носить нетривалий характер, оскільки середній строк прострочення внесення платежів становив лише 1-3 календарні дні, що не могло призвести до значного порушення прав Позивача та завдати йому значних збитків чи будь-яких додаткових витрат.

КП "ТЕПЛОЕНЕРГО" зазначає, що його підприємство є економічно важливим підприємством зі статусом природної монополії, що створене, в першу чергу, для задоволення потреб споживачів у теплопостачанні, у зв`язку з чим звертає увагу на умови ч. 2 ст. 10 Закону України "Про природні монополії", які містять заборону будь-яких обмежень у здійсненні його безперебійної діяльності.

На підтвердження заявленого клопотання відповідачем надано звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2017 рік, баланс (звіт про фінансовий стан) за 2017 рік, звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2018 рік, баланс (звіт про фінансовий стан) за 2018 рік, звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за І квартал 2019 року, баланс (звіт про фінансовий стан) на 31 березня 2019 року, довідку про наявність дебіторської заборгованості станом на 01.01.2018, довідку про наявність дебіторської заборгованості станом на 01.01.2019, довідку про наявність дебіторської заборгованості станом на 01.05.2019.

Заперечуючи проти заявленого клопотання про зменшення пені, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" посилається на те, що відповідно до консолідованого звіту про фінансовий стан позивача за 9 місяців 2018 року торгова дебіторська заборгованість (а основним видом діяльності підприємства є продаж газу) становила 42 663 тис. грн.; торгова кредиторська заборгованість за 9 місяців 2018 року становила 4 636 тис. грн. (за аналогічний період 2017 року - 8 137 тис. грн.), розмір короткострокових позик складає 44 380 тис. грн., довгострокових - 8 784 тис. грн.

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" зазначає, що забезпечує галузі національної економіки і населення природним газом, тому відсутність можливості вчасно надати послуги з постачання природного газу спричинить значні соціально та економічно негативні наслідки для всієї України.

Разом з тим, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши подані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Водночас, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України).

Такого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 27.03.2019 у справі №912/1703/18 та у постанові від 01.08.2019 у справі №922/2932/18.

Частково задовольняючи клопотання відповідача про зменшення розміру пені, нарахованої на прострочену заборгованість на підставі договору постачання природного газу №3067/1718-БО-4 від 08.09.2017, місцевим господарським судом встановлено, що заявлена до стягнення пеня є надмірно великою, а сума боргу частково сплачена відповідачем протягом розгляду справи.

Дослідивши фінансові звіти відповідача (баланси, звіти про фінансові результати) апеляційним судом встановлено, що зазначені докази підтверджують наявність значних збитків у відповідача внаслідок нерозрахунків споживачів за надані послуги теплопостачання.

Одночасно, позивачем не надано доказів виникнення у позивача (кредитора) значних збитків, за винятком інфляційних збитків, що нараховані згідно статті 625 Цивільного кодексу України та стягнені з відповідача за цим судовим рішенням, що компенсує знецінення несвоєчасно сплачених відповідачем коштів, тому при зменшенні розміру пені позивач не несе значного негативного наслідку у своєму фінансовому стані.

При цьому апеляційним господарським судом враховано приписи частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, та встановлено, що нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Цивільного кодексу України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Доводи апеляційної скарги про відсутність виняткового випадку для зменшення неустойки, не спростовують висновків суду щодо наявності зазначених вище підстав для зменшення розміру неустойки, оскільки місцевим господарським судом було правильно застосовані приписи статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.05.2019 у справі №910/11733/18.

За таких обставин, місцевий господарський суд обґрунтовано, дотримуючись принципу збалансованості інтересів сторін, задовольнив клопотання відповідача та частково зменшив штрафні санкції на 50%, а не на 90%, як просив відповідач.

Зазначене спростовує доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано істотних для справи обставин та інтересів позивача, порушено приписи статті 233 Господарського кодексу України.

На підставі наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що місцевий господарський суд, оцінивши всі доводи сторін у даній справі щодо зменшення розміру пені, дійшов обґрунтованого висновку, що існують обставини, за яких можливе зменшення стягуваної суми пені на 50% на підставі статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги.

При цьому, господарський суд відхиляє доводи відповідача щодо неповної сплати апелянтом судового збору, з огляду на таке.

Законом України "Про судовий збір" визначено правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір").

З 01.01.2019 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 1921,00 грн.

За подання до Господарського суду позовної заяви майнового характеру, розмір судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.п. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір").

Відповідно п.п. 4 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду встановлюється у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Частиною 4 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" визначено, що якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

В даному випадку судове рішення оскаржується саме в частині відмови у стягненні пені у сумі 3 773 606,85 грн.

Таким чином, за подання даної апеляційної скарги заявник повинен був сплатити судовий збір у розмірі 84 906, 15 грн. (3 773 606,86 х 1,5% =56 604, 10 х 150%).

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду зміні або скасуванню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.08.2019 у справі № 904/2211/19 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.08.2019 у справі № 904/2211/19 залишити без змін.

Витрати з оплати судового збору за подання апеляційної скарги віднести на Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 30.10.2019

Головуючий суддя Л.А. Коваль

Суддя Л.М. Білецька

Суддя А.Є. Чередко