ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"24" жовтня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2662/19

Господарський суд Одеської області у складі:

Суддя Гут С.Ф.

При секретарі судового засідання Борисовій Н.В.

За участю представників сторін:

Від позивача: не з`явився;

Від відповідача: не з`явився;

розглянувши справу за позовом Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Ренійської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (Адміністрація Ренійського морського порту) до Товариства з обмеженою відповідальністю Рені-Термінал про стягнення 27 424,67 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

06.09.2019 року позивач Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Ренійської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Ренійського морського порту) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою (вх. ГСОО №2720/19) до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Рені-Термінал» про стягнення 27 424,67 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.09.2019р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначення справи до розгляду по суті на "08" жовтня 2019 р. о 10:30 год.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.10.2019р. було відкладено судове засідання на "24" жовтня 2019 р. о 10:45 год.

23.10.2019р. на адресу Господарського суду Одеської області від Ренійської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Ренійського морського порту) надійшло клопотання за вх.ГСОО№21870/19 про розгляд справи №916/2662/19 за відсутності представника позивача.

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Рені-Термінал в судові засідання по справі не з`явився, правом на відзив в порядку ст. 165 ГПК України не скористався. Ухвали господарського суду Одеської області були направлені за належною адресою відповідача, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, а тому за приписами ч.7 ст.120ГПК України відповідач вважається повідомленим належним чином про відкриття провадження у справі.

За приписами ч.9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

24.10.2019р. судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані позивачем докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

01.12.2017р. між Державним підприємством Адміністрація морських портів України в особі Ренійської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (Адміністрація Ренійського морського порту) (далі Постачальник, Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю Рені-Термінал (далі Споживач, Відповідач ) було укладено Договір №55-П-РЕФ-17 на відшкодування витрат водопостачання та водовідведення (далі Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору Постачальник здійснює водопостачання об`єктів ТОВ «Рені-Термінал» відповідно до встановлених даним договором умов, а Споживач своєчасно здійснює відшкодування витрат за водопостачання і водовідведення, та сплачує вартість відшкодування витрат на утримання мереж водопостачання та водовідведення, та інші послуги, пов`язані з водопостачанням та водовідведенням виключно в грошовій формі і виконує інші умови, визначені Договором.

У відповідності до п. 2.1. Договору постачальник бере на себе зобов`язання забезпечувати Споживача питною водою, яка відповідає Державним санітарним нормам що дають, і правилам, «Гігієнічні вимоги до питної води, призначеної для споживання людиною», затверджених Міністерством охорони здоров`я України, згідно до ДБН В.2.5.-64:2012 та на підставі розроблених науково-обґрунтованих поточних індивідуальних норм водоспоживання і водовідведення для РФ ДП «Адміністрації морських портів України», а також приймати від нього стічні води.

Відповідно до пункту 2.2. Договору - Споживач бере на себе зобов`язання: своєчасно здійснювати відшкодування витрат за водопостачання та водовідведення та сплачувати вартість відшкодування витрат на утримання мереж водопостачання та водовідведення, експлуатувати водопровідні і каналізаційні мережі, містити прилади і пристрої на них в належному порядку, відповідно до цього договору і «Правил користування системами централізованого комунального водопостачання і водовідведення в населених пунктах України», «Правилами прийняття стічних вод підприємств в комунальні і відомчі системи каналізації міст і сіл України» і «Правилами технічної експлуатації систем водопостачання і водовідведення».

У пунктах 3.1. та 3.2. Договору зазначено, що облік кількості використаної води здійснюється за свідченнями водоміра №25. Кількість стічних вод, що поступають в каналізацію, визначається по кількості використаної води.

Умовами розділу 4 Договору встановлений порядок розрахунку.

Згідно до пункту 4.2 Договору, в редакції додаткової угоди №2 від 25.06.2019 року до Договору, тариф на відшкодування вартості водопостачання та водовідведення встановлюються на підставі рішення виконавчого комітету Ренійської міської ради №47 від 19.04.2019р. та складає 12,50 грн. без ПДВ.

Пунктом 4.3. Договору (в редакції додаткової угоди №4 від 30.05.2019 до Договору) передбачені тарифи на відшкодування витрат водопостачання та водовідведення, які встановлені на підставі місцевих тарифів Ренійської філії ДП «АМПУ», затверджених наказом №39/21від 04.04.2019р. та становлять: - Відшкодування витрат на видобуток води - 33,5996 грн. без ПДВ; - Відшкодування витрат на утримання мереж водопостачання 76,81 грн. без ПДВ; - Відшкодування витрат на утримання мереж водовідведення - 53,87 грн. без ПДВ.

Позивач зазначає, що розрахунковим періодом для визначення обсягу спожитої води і кількість стічних вод приймається місяць з першого числа по останнє число звітного місяця.

Також вказує, що споживач до 5 числа розрахункового місяця повинен надати Постачальнику (очікуваний) обсяг споживання води на розрахунковий місяць та здійснити оплату на відшкодування витрат водопостачання та водовідведення самостійно авансовим платежем 100% вартості величини очікуваного водопостачання та водовідведення в розрахунковому періоді, та вартості витрат, пов`язаних з обслуговуванням мереж водопостачання та водовідведення.

Розмір суми платежу розраховується Споживачем самостійно, як сума добутків рівнів цін на відшкодування витрат водопостачання та водовідведення на очікуваний обсяг споживання води та водовідведення, визначених на поточний розрахунковий період, та вартості витрат пов`язаних з обслуговуванням мереж водопостачання та водовідведення на очікуваний обсяг споживання води та водовідведення, визначених на поточний розрахунковий період.

Згідно із п. 4.5. Договору Постачальник здійснює виставлення рахунків за звітний місяць протягом 3-х перших днів місяця наступного за звітний. Споживач одержує у постачальника рахунки для сплати послуг та два примірника акта виконаних робіт (надання послуг).

Протягом 10 днів з дати виставлення рахунку Споживач самостійно повинен зробити остаточний розрахунок на відшкодування витрат водопостачання та водовідведення, за перевищення договірних величин споживання води, інші платежі з умовами Договору та повернути постачальнику один примірник належним чином оформленого акту виконання робіт (надання послуг), який підтверджує факт надання послуг.

Позивачем зобов`язання відповідно до вказаного Договору були виконані, факт надання Постачальником обумовлених Договором послуг Споживачу підтверджується актами виконаних робіт (надання послуг), підписаними між сторонами без зауважень та скріпленими печатками: від 31.01.2018, від 28.02.2018, від 31.03.2018, від 30.04.2018, від 31.05.2018, від 30.06.2018, від 31.07.2018, від 31.08.2018, від 30.09.2018, від 31.10.2018, від 30.11.2018, від 31.12.2018, від 31.01.2019, від 28.02.2019, від 31.03.2019.

Таким чином, позивачем відповідно до пункту 4.5. Договору було виставлено відповідачу для оплати рахунки: №вк/3 від 31.01.2018р. на суму 2 215,26грн., №вк/18 від 28.02.2018р. на суму 1 993,73грн., №вк/34 від 31.03.2018р. на суму 1 772,22грн., №вк/48 від 30.04.2018р. на суму 1 772,22грн., №вк/63 від 31.05.2018р. на суму 2 003,63грн., №вк/77 від 30.06.2018р. на суму 2 448,91грн., №вк/90 від 31.07.2018р. на суму 2 003,63грн., №вк/106 від 31.08.2018р. на суму 2 226,26грн., №вк/121 від 30.09.2018р. на суму 890,51грн., №вк/139 від 31.10.2018р. на суму 667,87грн., №вк/156 від 30.11.2018р. на суму 667,88грн., №вк/172 від 31.12.2018р., №вк/2 від 31.01.2019р. на суму 228,17грн., №вк/15 від 28.02.2019р. на суму 228,17грн., №вк/29 від 31.03.2019р. на суму 228,17грн., разом заборгованість за вказаними рахунками складає 19 569,25грн.

Проте, зазначені рахунки Відповідачем не були сплачені, у зв`язку з чим Ренійською філією ДП «АМПУ» на адресу Відповідача були направлені претензії з вимогою погасити заборгованість: від 31.05.2018 №21-01-01/22-1414, від 27.06.2018 №21-01-01/22-1608, від 31.07.2018 №21-01-01/22-1881, від 29.08.2018 №21-01-01/22-2115, від 02.10.2018 №21-01-01/22-2348/962, від 02.11.2018 №2/21-03-04, від 29.11.2018 №180/21-03-04/Вих./21, від 09.01.2019 №42/21-03-04/Вих/21, від 30.01.2019 №174/21-03-04/Вих/21, від 04.03.2019 №313/21-03-04/Вих/21, від 01.04.2019 №462/21-03-04/Вих/21, від 07.05.2019 №661/21-03-04/Вих.21, які Відповідачем залишені без жодного реагування.

Відповідно до п. 8.1 та 8.2 вказаного Договору, останній набув чинність з 01.12.2017 та діє до 31.12.2018р. Договір вважається щорічно автоматично продовженим на рік, якщо за 1 місяць до закінчення терміну дії цього договору жодна із сторін не заявить письмово про необхідність його зміни або розірвання.

З урахуванням вказаного, сума боргу за Договором №55-П-РЕФ-17 від 01.12.2017р. складає 19 569,25грн.

За умовами п. 5.1. Договору за невиконання Споживачем умов, вказаних в п.2.2. цього договору, до нього застосовуються санкції згідно чинного законодавства.

У відповідності до пункту 5.3. Договору, у випадку невчасної оплати платежів, Споживач виплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожну добу прострочення.

За приписами ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Крім того, позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача суму пені у розмірі 7 855,43грн.

Неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю Рені-Термінал своїх зобов`язань за Договором №55-П-РЕФ-17 від 01.12.2017р. перед Державним підприємством Адміністрація морських портів України в особі Ренійської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (Адміністрація Ренійського морського порту) і стало підставою для позивача звернутись до господарського суду Одеської області із даним позовом за захистом порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані сторонами докази, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Частиною 1 ст.15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Приписами ч.ч.1, 2 ст. 20 ГК України встановлено, що держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів.

Згідно з ст. 173 ГК України зазначено, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Судом встановлено, що правовідносини сторін склалися на підставі укладеного між ними 01.12.2017 року Договору про відшкодування витрат водопостачання та водовідведення №55-П-РЕФ-17.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов`язання, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін в силу положень ч.2 ст.598 цього Кодексу допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статтей 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 901 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Як вже було встановлено господарським судом, факт надання Постачальником обумовлених Договором послуг Споживачу підтверджується актами виконаних робіт (надання послуг), підписаними між сторонами без зауважень та скріпленими печатками: від 31.01.2018, від 28.02.2018, від 31.03.2018, від 30.04.2018, від 31.05.2018, від 30.06.2018, від 31.07.2018, від 31.08.2018, від 30.09.2018, від 31.10.2018, від 30.11.2018, від 31.12.2018, від 31.01.2019, від 28.02.2019, від 31.03.2019.

Крім того, позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача суму пені у розмірі 7 855,42 грн.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання.

Частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У відповідності до пункту 5.3. Договору, у випадку невчасної оплати платежів, Споживач виплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожну добу прострочення.

Вимогами п.3 ч.1 ст.611 ЦК України також передбачено, що одним із наслідків порушення зобов`язання є сплата неустойки, а в силу вимог ч.2 ст.551 ЦК України, якщо предметом неустойки (пені) є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Перевіривши розрахунок суми пені наданий позивачем, суд встановив, що такий розрахунок відповідає вимогам чинного законодавства, здійснений належним чином, у зв`язку з чим позовні вимоги в даній частині підлягають судом задоволенню в повній мірі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідачем у встановленому законом порядку позовні вимоги позивача не спростовано, в судові засідання відповідач не з`являвся хоча заздалегідь був повідомлений про дату час та місце судового засідання.

Відповідно до приписів ст.129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.13, 20 73, 74, 76, 86, 126, 129, 165, 232, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Ренійської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (Адміністрація Ренійського морського порту) до Товариства з обмеженою відповідальністю Рені-Термінал про стягнення 27 424,67 грн. задовольнити.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Рені-Термінал (68800, Одеська область, Ренійський район, м. Рені, вул. Дунайська, будинок 188-В; ) на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (01135, м. Київ, проспект Перемоги, буд. 14, ) в особі Ренійської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Ренійського морського порту) (68802, Одеська область, м. Рені, вул. Дунайська, будинок 188, ) заборгованість за Договором у розмірі 19 569/дев`ятнадцять тисяч п`ятсот шістдесят дев`ять/ грн. 25 коп., пеню у розмірі 7 855/сім тисяч вісімсот п`ятдесят п`ять/ грн. 42 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921 /одна тисяча дев`ятсот двадцять одну/грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Наказ видати в порядку ст.327 ГПК України

Повне рішення складено 29 жовтня 2019 р.

Суддя С.Ф. Гут