ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"04" листопада 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2328/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г.

при секретарі судового засідання Аганін В.Ю.

розглянувши справу №916/2328/19

за позовом: Приватного підприємства „ОККО КОНТРАКТ (04070, м. Київ, вул. Набережно-Хрещатицька, б. 15-17/18; )

до відповідача: Комунального підприємства „Теплопостачання міста Одеси (65110, м.Одеса, вул. Балківська, буд. 1-Б; )

про стягнення 3765427,11 грн.

Представники:

від позивача: Покора І.Є., довіреність

від відповідача: не з`явився

Встановив: Приватне підприємство „ОККО КОНТРАКТ звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Комунального підприємства „Теплопостачання міста Одеси про стягнення 3765427,11 грн.

Позовні вимоги Приватного підприємства „ОККО КОНТРАКТ обґрунтовано неналежним виконанням з боку відповідача прийнятих на себе зобов`язань за умовами Договору №41 ТЛ-4895/19/ТМО-98/19 поставки товару від 12.04.2019р. та направлено на стягнення 3745400,00 грн. суми основної заборгованості, 2172,33 грн. суми пені та 17854,78грн. 3% річних.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 19.08.2019р. прийнято позовну заяву Приватного підприємства „ОККО КОНТРАКТ до розгляду та відкрито провадження у справі №916/2328/19. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на "16" вересня 2019 р. о 10:30.

11.09.2019р. до господарського суду Одеської області Комунальним підприємством „Теплопостачання міста Одеси було подано відзив на позовну заяву.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 16.09.2019р. відкладено підготовче засідання на "07" жовтня 2019 р. о 12:00. Викликано учасників справи у підготовче засідання, призначене на 07.10.2019р. о 12:00. Запропоновано позивачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати відповідачу відповідь на відзив, оформлену з урахуванням вимог, встановлених ст.166 ГПК України.

27.09.2019р. до господарського суду Одеської області від позивача надійшла відповідь на відзив, в порядку ст.. 166 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 07.10.2019р. продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі №916/2328/19 на 30 днів до 18.11.2019р. Закрито підготовче провадження у справі № 916/2328/19. Призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на "04" листопада 2019 р. о 11:30. Викликано учасників справи у судове засідання, призначене на 04.11.2019р. о 11:30.

Позивач підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просить суд їх задовольнити та стягнути з Комунального підприємства „Теплопостачання міста Одеси на користь Приватного підприємства „ОККО КОНТРАКТ основний боргу у розмірі 3745400,00 грн., пеню у розмірі 2172,33 грн. та 3% річних у розмірі 17854,78 грн.

Відповідачем, надаючи відповідь на позовну заяву, було зазначено суду, 12.08.2019р. між сторонами було проведено звірку взаєморозрахунків та складено Акт звірки, відповідно до якого наявна заборгованість за Договором поставки товару (дизельне паливо та бензин А-92 по талонах) № 41ТЛ-4895/19/ТМО-98/18 на суму 3745400,00 грн., та вказано, що Комунальне підприємство „Теплопостачання міста Одеси визнає позов Приватного підприємства „ОККО КОНТРАКТ.

Надаючи відповідь на відзив, позивачем було зазначено суду, що Приватним підприємством „ОККО КОНТРАКТ було отримано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідачем було визнано позовні вимоги в повному обсязі та посилаючись на положення ч. 4 ст. 191 та ч. 9 ст. 129 ГПК України позивачем було зазначено, щодо необхідності покладення на відповідача судових витрат у вигляді сплаченого судового збору та витрат на професійну правничу допомогу на відповідача.

Також позивачем було зазначено суду, що докази на підтвердження розміру судових витрат будуть надані до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення, відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача під час розгляду справи, суд встановив.

12 квітня 2019р. між Комунальним підприємством „Теплопостачання міста Одеси (Замовник) та Приватним підприємством „ОККО КОНТРАКТ (Постачальник) було укладено Договір №41ТЛ-4895/19/ТМО-98/19 (поставки товару) (надалі Договір). За умовами якого постачальник зобов`язується, відповідно до наданих заявок замовника, поставити замовникові товар, зазначений в п. 1.2. Договору, а замовник прийняти і оплатити такий товар (надалі товар).

Відповідно до п. 1.2. Договору, найменування товару за кодом CPV за ДК 021:20-9 нафта і дистиляти (дизельне паливо та бензин А-92 по талонах).

Умовами п. 1.3. та п. 1.4. Договору визначено, що вид товару та ціна за одиницю товару визначається сторонами у Специфікації (Додаток №1 до Договору). Обсяги товару можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків.

12.04.2019р. між сторонами було складено та підписано Специфікацію, яка є додатком №1 до Договору №41ТЛ-4895/19/ТМО-98/19 (поставки товару) від 12.04.2019р.

Згідно до п. 2.1. та п. 2.2. Договору, ціна цього Договору становить 3845400,00 грн., з урахуванням ПДВ 640900,00 грн. Ціна цього Договору може бути зменшена залежно від реального фінансування видатків.

Відповідно до п. 3.1. Договору, оплата вартості партії товару, зазначеного у п. 1.2. даного Договору здійснюється в національній валюті на умовах відстрочення платежу, прямим грошовим переказом на поточний рахунок постачальника протягом 60 календарних днів з моменту передачі товару, видаткової накладної або акту приймання-передачі товару. Датою передачі товару є дата підписання видаткової накладної або акту приймання-передачі товару. (п. 3.2. Договору).

Згідно до п. 4.5. Договору, прийняття та перевірка товару по кількості здійснюється замовником у момент його одержання та прийняття в місці поставки. Після підписання замовником видаткової накладної або акту приймання-передачі товар вважається прийнятим.

Відповідно до п. 4.6. Договору, замовник стає власником з моменту підписання видаткової накладної або акту приймання-передачі товару.

Умовами п. п. 6.1.1. та п. 6.1.2. Договору передбачено, що замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати поставлений товар та приймати поставлений товар згідно видаткової накладної.

Позивачем на виконання умов укладеного договору на користь відповідача було здійснено поставку обумовленого сторонами товару, що підтверджується відповідними накладними, актами прийому-передачі бланків дозволів, а також довіреностями відповідача, копії яких містяться в матеріалах справи.

Відповідно до п.п. 3.2., 4.5. та 4.6. Договору, оплата товару мала бути здійснена відповідачем до 11.06.2019р., проте, як зазначає позивач, станом на момент розгляду даної справи, відповідач не виконав свої зобов`язання по оплаті отриманого товару в повному обсязі, що підтверджується, зокрема, актом звірки від 15.04.2019р. підписаного між сторонами.

Ґрунтуючи позовні вимоги, позивачем було зазначено суду, що 13.05.2019р. відповідачем було здійснено оплату у розмірі 50000,00 грн. та 03.06.2019р. 50000,00 грн. Таким чином, наразі за відповідачем рахується борг у розмірі 3745400,00 грн., яким станом на момент розгляду справи є неоплаченим з боку відповідача.

Умовами п. 7.1. Договору визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та цим Договором.

Відповідно до п. 7.3. Договору, у разі порушення замовником терміну оплати за поставлений товар, він сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,001% від не сплаченої вартості отриманого товару за кожен день прострочення.

У зв`язку з неналежним виконання з боку відповідача прийнятих на себе зобов`язань за умовами укладеного правочину позивачем було здійснено нарахування пені у розмірі 2172,33 грн. та заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 17854,78 грн.

Позовні вимоги Приватного підприємства „ОККО КОНТРАКТ обґрунтовано неналежним виконанням з боку відповідача прийнятих на себе зобов`язань за умовами Договору №41 ТЛ-4895/19/ТМО-98/19 поставки товару від 12.04.2019р. та направлено на стягнення 3745400,00 грн. суми основної заборгованості, 2172,33 грн. суми пені та 17854,78грн. 3% річних.

Суд, розглянувши матеріали справи, вислухавши у судових засіданнях пояснення представників позивача та відповідача, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, правовідносини між Комунальним підприємством „Теплопостачання міста Одеси та Приватним підприємством „ОККО КОНТРАКТ виникли на підставі укладеного між ними 12 квітня 2019р. Договору №41ТЛ-4895/19/ТМО-98/19 (поставки товару).

Стаття 712 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено що, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст.655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.656 Цивільного кодексу України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

За положеннями ст.662 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст.663 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.664 Цивільного кодексу України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Відповідно ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Дослідивши обставини спору, судом було встановлено факт неналежного виконання Комунальним підприємством „Теплопостачання міста Одеси зобов`язань за умовами Договору №41ТЛ-4895/19/ТМО-98/19 (поставки товару) від 12.04.2019р., щодо повної сплати відповідачем вартості отриманого товару з боку позивача, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, та визнано відповідачем під час розгляду, у зв`язку з чим, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті 3745400,00 грн. основного боргу - є обґрунтованими, підтверджені відповідними доказами і підлягають задоволенню судом.

Відповідно до ст. 230 Господарського Кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Статтею 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Позивачем, з урахуванням п. 7.3. Договору було здійснено нарахування пені на суму боргу 3745400,00 грн. за період з 12.06.2019р. по 08.08.2019р. Так, відповідно до такого розрахунку, борг зі сплати пені становить грошову суму у розмірі 2172,33 грн.

Суд, переривши розрахунок позивача щодо сплати відповідачем пені у розмірі 2172,33грн., вважає такий розрахунок вірним, а вимоги про її стягнення правомірними.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стягнення процентів річних є заходом відповідальності за порушення грошового зобов`язання і одночасно способом захисту майнового права та інтересу кредитора, тобто зобов`язанням сплатити кошти (п. 6.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013р. „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань).

Суд, переривши розрахунок позивача щодо сплати відповідачем 3 % річних у розмірі 17854,78 грн., розрахунок яких було здійснено за період з 12.06.2019р. по 08.08.2019р. на суму боргу 3745400,00, вважає такий розрахунок вірним, а вимогу про стягнення 3% річних правомірною.

Згідно з ч.ч. 1,4 ст.191 ГПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Під час розгляду справи Комунальним підприємством „Теплопостачання міста Одеси було визнано позов Приватного підприємства „ОККО КОНТРАКТ.

Згідно зі ст.73 Господарського процесуального Кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п. 1 ст. 86 Господарського процесуального Кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог Приватного підприємства „ОККО КОНТРАКТ в повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 ГПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Позивачем, за заявлені вимоги майнового характеру у розмірі 3765427,11 грн. було сплачено судовий збір у розмірі 56481,41 грн., відповідно до платіжного доручення № від 08.08.2019р.

На підставі викладеного, з урахуванням задоволення позовних вимог Приватного підприємства „ОККО КОНТРАКТ в повному обсязі, а також визнання відповідачем позову, на Комунальне підприємство „Теплопостачання міста Одеси покладаються витрата по сплаті судового збору у розмірі 28240,71 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 130, 191, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України

ВИРІШИВ:

1.Позов Приватного підприємства „ОККО КОНТРАКТ задовольнити повністю.

2.Стягнути з Комунального підприємства „Теплопостачання міста Одеси (65110, м.Одеса, вул. Балківська, буд. 1-Б; ) на користь Приватного підприємства „ОККО КОНТРАКТ (04070, м. Київ, вул. Набережно-Хрещатицька, б. 15-17/18; ) основний борг у розмірі 3745400 (три мільйони сімсот сорок п`ять тисяч чотириста) грн. 00 коп., пеню у розмірі 2172 (дві тисячі сто сімдесят дві) грн. 33коп., 3% річних у розмірі 17854 (сімнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят чотири) грн. 78 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 28240 (двадцять вісім тисяч двісті сорок) грн. 71 коп.

Повне рішення складено 05 листопада 2019 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.Г. Д`яченко