ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05 листопада 2019 р. Справа № 903/762/19

Господарський суд Волинської області у складі:

головуючого судді - Гарбара Ігоря Олексійовича

секретар судового засідання - Коваль Олександр Миколайович

за участю представників сторін:

від позивача: Лавренчук О.В. - договір про надання правової допомоги від 05.09.2016, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №365 від 02.04.2008, ордер серія ВЛ №000,056356 від 25.12.2018

від відповідача: н/з

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку у приміщенні Господарського суду Волинської області справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Айс тім" до фізичної особи-підприємця Романчук Ганни Степанівни про стягнення 12791,92 грн.,

ВСТАНОВИВ:

23.09.2019 ТОВ "Айс тім" направило на адресу суду позовну заяву до фізичної особи-підприємця Романчук Ганни Степанівни про стягнення 12791,92 грн.

Заява обґрунтована не виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань згідно договору №156 від 23.06.2017.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 25.09.2019 позовну заяву ТОВ "Айс тім" до ФОП Романчук Г.С. про стягнення 12791,92 грн. залишено без руху. Зобов`язано позивача не пізніше 10-ти календарних днів з дня вручення ухвали усунути недоліки позовної заяви та подати суду: докази часткової оплати товару; докази направлення відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів; належні докази, які підтверджують повноваження представника позивача на підписання позовної заяви; читабельну копію Договору №156 від 13.06.2017.

На виконання вимог ухвали суду 07.10.2019 представник позивача подав наступні документи: видаткову накладну № від 21.06.2019, № від 15.08.2018, №В-00006296 від 15.08.2018, №В-00006294 від 15.08.2018, опис вкладення у цінний лист, накладну №727, договір про надання правової допомоги від 05.09.2019, копію Договору №156 від 13.06.2017.

Ухвалою суду від 10.10.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 05.11.2019 виправлено описку у вступній частині ухвали Господарського суду Волинської області від 25.09.2019, від 10.10.2019 в частині зазначення предмету позову та викладено його в такій редакції: стягнення 12791,92 грн.

Представник позивача на вимогу ухвали суду від 10.10.2019 долучив до матеріалів справи платіжні доручення про часткове погашення боргу за період з 14.08.2017 по 09.07.2019 та зведені взаєморозрахунки за період з 23.06.2017 по 22.10.2019.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримує та просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, ухвалу суду від 10.10.2019 отримала 15.10.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштових відправлень №8858. Строк для подання відзиву - по 30.10.2019.

31.10.2019 відповідач подала відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позову відмовити за безпідставністю вимог, оскільки зазначає, що вказаний товар у видаткових накладних не замовляла і не отримувала.

Згідно ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки, відзив відповідача поданий з пропущенням встановленого судом строку, суд протокольною ухвалою від 05.11.2019 відзив залишив без розгляду та приєднав до матеріалів справи.

Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження відсутні.

З врахуванням того, що у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача, за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.06.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Айс тім» (далі Продавець, Позивач), в особі Генерального директора Губатюка О.В., що діє на підставі Статуту, з однієї сторони, та Фізичною особою-підприємцем Романчук Ганною Степанівною (далі Покупець, Відповідач), з другої сторони, (разом - Сторони) укладено Договір № 156 (далі - Договір), (а.с.47).

Пунктом 1.1 Договору сторони передбачили, що продавець зобов`язується передати у власність Покупця товар, а Покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його у строки та на умовах даного Договору.

На підставі п.2.2. Договору, розрахунки по даному Договору за кожну партію товару здійснюють в національній валюті України шляхом перерахування кошті на поточний рахунок Продавця протягом 14 (чотирнадцяти) днів з моменту передачі товару від Продавця до Покупця особисто або за дорученням.

Відповідно п.6.1. Договору, за порушення умов цього Договору та Доповнень до нього, винна сторона відшкодовує спричинені збитки, неустойку у порядку, передбаченому чинним законодавством та цим Договором.

Пункт 6.2. Договору встановлює, що за прострочку платежу покупець сплачує Продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочки платежу від простроченої суми.

Згідно п.6.3 Договору за прострочення платежу на строк понад 21 день Покупець сплачує Продавцю штраф у розмірі 20 % від суми неоплаченого товару.

Відповідно п.п.9.1, 9.2 договору, договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2017. Якщо жодна з сторін у строк 30 днів до закінчення строку дії цього догвору не заявить про намір його розірвати, договір автоматично пролонгується на кожен послідуючий рік.

На виконання умов договору позивач передав у власність відповідача товар за період з 28.06.2017 по 21.06.2019 на загальну суму 97611,80 грн., що підтверджується реєстром видаткових накладних (а.с.56).

Відповідач частково виконав свої зобов`язання по Договору перерахувавши на розрахунковий рахунок позивача за період з 28.06.2017 по 09.07.2019 борг в сумі 89335,56 грн., що підтверджується реєстром платіжних доручень (а.с.56).

З метою досудового врегулювання спору, ТзОВ «Айс тім» 08.05.2019 надіслало на адресу ФОП Романчук Г.С. претензію на суму 8276,24 грн. з проханням здійснити розрахунок за всю продукцію (а.с.32). Претензія отримана відповідачем 22.05.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення №714 (а.с.32 на звороті). Однак, претензія позивача залишилась не виконаною.

На день розгляду справи заборгованість становить 8276,24 грн.

Згідно ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього.

Підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Згідно до ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до ст. 144 ГК України, ст.11 ЦК України обов`язки суб`єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, непередбачених законом, але таких які йому не суперечать.

Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що в даному випадку, відносини між сторонами носять договірний характер, укладений між ними договір №156 від 23.06.2017 предметом судових розглядів не виступав, недійсним судом не визнавався, сторонами розірваний не був.

Оскільки ФОП Романчук Г.С. здійснювала часткову оплату товару, згідно наявних платіжних доручень, це свідчить про те, що відповідач визнала факт поставки товару.

Відповідно до ст. 173 ГК України та ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 193 ГК України, ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор -прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання (п. 1 ст. 549 ЦК України). Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Як визначено ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

Несвоєчасне проведення відповідачем належних розрахунків з позивачем, існування у певні періоди заборгованості по оплаті стало підставою для нарахування штрафу, пені за прострочку виконання грошових зобов`язань, а також інфляційних та процентів річних, та звернення до суду із позовом про стягнення нарахованих сум.

Згідно з п.3 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Договором (Пункт 6.2, 6.3) передбачено, що за прострочку платежу покупець сплачує Продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочки платежу від простроченої суми. За прострочення платежу на строк понад 21 день Покупець сплачує Продавцю штраф у розмірі 20 % від суми неоплаченого товару.

Згідно з приписами ст. 216-218 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" від 22.11.1996р. (з змінами), платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вказана норма є спеціальним видом цивільно-правової відповідальності за прострочення грошового зобов`язання. Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно з представленими господарському суду розрахунками до позовної заяви позивачем відповідно до ст. 625 ЦК України було нараховано відповідачу 1150,36 грн. інфляційних втрат та 224,47 грн. - 3% річних, а також відповідно до п.6.2, 6.3. договору пеню в розмірі 1485,25 грн. та штраф в сумі 1655,25 грн. (а.с.9-12).

Розрахунки пені, штрафу, 3% річних та інфляційні втрати відповідачем не заперечені. Пеня нарахована в межах передбаченого ч.6 ст. 232 ГК України 6-місячного строку, прострочка оплати для нарахування штрафу, 3% річних та інфляційних втрат підтверджена матеріалами справи.

Оцінюючи подані стороною докази, що ґрунтуються на повному, всебічному й об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлена позивачем вимога щодо стягнення з відповідача за договором №156 від 23.06.2017 підтверджена матеріалами справи, відповідачем не спростована підлягає до задоволення в сумі в сумі 12791,92 грн., в т.ч.: 8276,24 грн. основний борг, 224,47 грн. 3% річних, 1485,60 грн. пені, 1655,25 грн. штрафу та 1150,36 грн. інфляційні витрати.

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідача, то витрати по сплаті судового збору в сумі 1921,00 грн. відповідно до ст. 129 ГПК України слід віднести на неї.

На підставі викладеного, керуючись ст. 129, 233, 236, 237, 238, 240, 256 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Романчук Ганни Степанівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Айс тім" (сільрада Станишівська, за межами населених пунктів комплекс будівель і споруд №4, Житомирський район, Житомирська область, 12430, ) заборгованість в сумі 12791,92 грн. (дванадцять тисяч сімсот дев`яносто одна гривня дев`яносто дві копійки) та 1921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня) витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення складено 07.11.2019.

Суддя І. О. Гарбар