УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

м. Київ

06.11.2019Справа № 910/15542/19

Суддя Бондаренко Г.П., розглянувши

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» (33017, Рівненська обл.., м. Рівне, РІВНЕ-17; ідентифікаційний код: 05607824)

До Антимонопольного комітету України (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, буд. 45; ідентифікаційний код: 00032767)

Про визнання недійсним в частині рішення Антимонопольного комітету України від 05.09.2019 № 598-р у справі № 126-26.13/67-15

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Рівнеазот» (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України (далі-відповідач) про визнання недійсним в частині рішення Антимонопольного комітету України від 05.09.2019 № 598-р про порушення законодавства про захисту справі № 126-26.13/67-15.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач просить:

- Визнати недійсним рішення Антимонопольного комітету України від 05 вересня 2019 року № 598-р у справі № 126-26.13/67-15 в частині визнання, що протягом 2014 року, 2015 року, 2016 року, 2017 року суб`єкт господарювання ПрАТ "Рівнеазот" (ідентифікаційний код: 05607824) займало монопольне (домінуюче) становище на загальнодержавному ринку первинної реалізації азотних мінеральних добрив;

- Визнати недійсним рішення Антимонопольного комітету України від 05 вересня 2019 року № 598-ре у справі № 126-26.13/67-15 в частині визнання дій суб`єкта господарювання ПрАТ "Рівнеазот" (ідентифікаційний код: 05607824), які полягають у:

2.1. внутрішньогруповому "маніпулюванні" протягом 2014 - 2015 років цінами на природній газ, що могло призвести до встановлення необґрунтованого рівня цін реалізації азотних мінеральних добрив унаслідок штучного завищення собівартості виробництва цих добрив і як, наслідок, до ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання (покупців), що було б неможливим за умов існування значної конкуренції на ринку, порушенням, передбаченим пунктом 2 статті 50 та частиною першою статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції";

2.2. зупиненні в березні 2017 року виробництва азотних мінеральних добрив під час сезону весняно-польових робіт та його невідновленні в період із березня до червня 2017 року (включно), що призвело до недопоставки азотних мінеральних добрив суб`єктам господарювання-покупцям, порушенням, передбаченим пунктом 2 статті 50, пунктом 4 частини другої статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді обмеження виробництва, що може завдати шкоди покупцям.

- Визнати недійсним рішення Антимонопольного комітету України від 05 вересня 2019 року № 598-р у справі № 126-26.13/67-15 в частині застосування до ПрАТ "Рівнеазот" (ідентифікаційний код: 05607824) примусового поділу, який має бути здійснено протягом дев`яти місяців з дня одержання Оскаржуваного рішення.

- Визнати недійсним рішення Антимонопольного комітету України від 05 вересня 2019 року № 598-р у справі № 126-26.13/67-15 в частині зобов`язання ПрАТ "Рівнеазот" (ідентифікаційний код: 05607824) до моменту завершення здійснення поділу, передбаченого в пункті 4 резолютивної частини Оскаржуваного рішення, один раз на місяць, але не пізніше 10 числа календарного місяця, наступного за звітним, надавати АМКУ письмові звіти про завершені, поточні та заплановані заходи з поділу зазначеного суб`єкта господарювання;

- Визнати недійсним рішення Антимонопольного комітету України від 05 вересня 2019 року № 598-р у справі № 126-26.13/67-15 в частині зобов`язання ПрАТ "Рівнеазот" (ідентифікаційний код: 05607824) направляти на адресу Антимонопольного комітету України в паперовій та електронній формі інформацію в натуральному та вартісному вимірах стосовно обсягів виробництва та реалізації на внутрішній ринок зазначеним суб`єктом господарювання, а також іншими суб`єктами господарювання, пов`язаними з ним відносинами контролю, щодо кожного виду азотних мінеральних добрив.

Позивач вважає, що рішення є необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства України та порушує законні права та інтереси Позивача щодо комплексного, повного, об`єктивного та неупередженого дослідження усіх обставин справи.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, зважаючи на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 162 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Частиною 5 статті 164 Господарського процесуального кодексу України внормовано, що до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Як встановлено судом, дану позовну заяву підписано представником позивача - адвокатом Гольченко І.О., на підтвердження повноважень якої була надана копія довіреності № 702-юд від 01.11.2019, що засвідчена самим представником.

Згідно положень частин 1, 3 статті 60 Господарського процесуального кодексу України повноваження представників сторін та інших учасників справи, в тому числі повноваження щодо підписання заяв, клопотань, тощо мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи. Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Відповідно частини 7 статті 60 Господарського процесуального кодексу України оригінали (1) документів (довіреність фізичної або юридичної особи, свідоцтво про народження дитини, рішення про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна), копії з них, засвідчені суддею (2), або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку (3), приєднуються до матеріалів справи.

Таким чином копія довіреності представника вважається належно засвідченою, якщо її засвідчено відповідно до вимог закону.

Підпунктом 2.2 пункту 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" встановлено, що правила нотаріального засвідчення копій документів встановлюються чинним законодавством.

Якщо подані копії документів, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів, викликають сумніви, господарський суд може витребувати оригінали цих документів (пп. 2.2 п.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011)

Згідно з приписами Господарського процесуального кодексу України доказом, що підтверджує повноваження адвоката як представника є довіреність або ордер. Крім того, в разі виникнення в суду сумнівів щодо відповідності копії довіреності оригіналу, останній може бути витребуваний у встановленому законом порядку.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до норм Господарського процесуального кодексу України, копія довіреності не може бути посвідчена самим представником, оскільки стаття 60 Господарського процесуального кодексу України не передбачає такого способу засвідчення копії довіреності, а інші закони України не містять положень, які б внормовували, що копія довіреності на представництво в суді може бути засвідчена самим представником, за наявності у нього відповідних повноважень.

Отже, положеннями статті 60 Господарського процесуального кодексу України внормовано, що документом, який підтверджує повноваження представника є оригінал довіреності. Проте, до позовної заяви в якості документу, який підтверджує повноваження представника було додано копію довіреності № 702-юд від 01.11.2019.

Тобто, до позовної заяви всупереч вимогам частини 5 статті 164 Господарського процесуального кодексу України не було додано документа, що підтверджує повноваження представника.

З наведених підстав позовна заява підлягає залишенню її без руху.

Згідно з частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частини 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до частини 3 статті 174 Господарського процесуального кодексу України позовна заява вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.

На підставі викладеного та керуючись статтями 162, 164, 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Залишити позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» без руху.

2. Встановити позивачеві строк на усунення недоліків позовної заяви протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали.

3. Встановити позивачу спосіб усунення недоліків у позовній заяві шляхом:

- надати оригінал або належним чином засвідчену копію довіреності № 702-юд від 01.11.2019, копію якої додано до позовної заяви;

4. Попередити позивача, що відповідно до частини 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, у разі якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили 06.11.2019 та оскарженню не підлягає.

Суддя Г.П. Бондаренко