ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2019 Справа № 904/3954/19
за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", м. Київ

до Дніпровського Національного університету залізничного транспорту імені академіка В. Лазаряна, м. Дніпро

про стягнення заборгованості у розмірі 12 559,07грн.

Суддя Ліпинський О.В.

Представники: справу розглянуто без повідомлення (виклику) учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Дніпровського Національного університету залізничного транспорту імені академіка В. Лазаряна (далі - Відповідач) про стягнення грошових коштів у розмірі 12 559,07 грн., з яких: пеня у розмірі 10 989,19 грн., три проценти річних у розмірі 1 569,88 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором №00521/17-ТЕ(Т)4 від 19.12.16 купівлі-продажу природного газу щодо своєчасної оплати за поставлений природний газ.

Ухвалою суду від 10.09.19 відкрито провадження у справі №904/3954/19, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників, відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України.

Відповідач подав відзив на позовну заяву за змістом якого зазначив, що позивачем не надано доказів в підтвердження дати погашення заборгованості та кількості днів прострочення платежу за які розраховані штрафні санкції. Відповідач вказує на те, що позивачем на надано обґрунтованого розрахунку пені та трьох відсотків річних. Крім того, в порушення п. 7.4 договору , позивачем не вживались заходи досудового врегулювання спору.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач просить суд застосувати строк позовної давності, встановлений ст. 257, 258 Цивільного кодексу України.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

19.12.2016 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (далі постачальник, позивач) та Дніпровського Національного університету залізничного транспорту імені академіка В. Лазаряна (далі споживач, відповідач) укладено договір №00521/17-ТЕ(Т)4 постачання природного газу.

Згідно п. 1.1. договору, постачальник зобов`язується поставити споживачу у 2017 році природний газ, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити цей газ, на умовах цього договору.

Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню. (п. 1.2 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору, постачальник передає споживачу в період з 01 січня 2017 по 31 березня 2017 газ обсягом до 625,00 тис.куб.м., в тому числі по місяцях I кварталу 2017 визначених в графіку, що міститься в договорі (а.с. 13).

За розрахункову одиницю переданого газу приймається один кубічний метр (куб. м), приведений до стандартних умов (t)-20 градусів Цельсія, тиск газу (Р) = 760 мм ртутного стовпчика)(101,325 кПа). (п. 2.8. Договору).

Допускається відхилення місячного обсягу переданого газу у розмірі +/-5% відсотків, підтвердженого планового обсягу без узгодження сторін (пп. 2.4 договору).

Пунктом 4.1 договору встановлено, що кількість газу, яка продається споживачу, визначається за показами комерційних вузлів обліку газу.

Згідно з пунктом 5.2. договору, ціна за 1000 куб. м. природного газу за цим договором становить 4 942,00 грн., крім того податок додану вартість (ПДВ) -20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість 5 930,40грн.

Пунктом 5.4 договору визначено, що загальна очікувана вартість цього договору становить 3 088 750,00грн., крім того ПДВ 617 750,00грн., разом з ПДВ 3 706500,00грн.

Відповідно до п.6.1 договору, оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100 відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації газу з 01.01.17 до 31.03.17 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 12.1. договору).

Крім того, сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору №00521/17-ТЕ(Т)-4 постачання природного газу.

На виконання умов договору, в період з 01.01.17 по 31.03.17 позивач передав, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 2 747 566,18 грн., що підтверджується підписаними сторонами актами приймання-передачі, які містяться в матеріалах справи (а.с.24-26).

Як убачається з наданого позивачем розрахунку (а.с. 12) та банківської виписки по рахунку (а.с. 28-30), оплату за поставлений протягом січня-березня 2017 року газ, відповідач здійснив 16.03.2017 року, чим порушив вимоги п. 6.1 договору в частині своєчасної оплати газу, поставленого в січні 2017 року.

У зв`язку з порушенням строків оплати за поставлений природний газ, позивач вимагає стягнення 10 989,19 грн. пені, та 1 569,88 грн. процентів річних.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно, ставляться, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що у якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі у вигляд обов`язку сплатити неустойку.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

За своєю правовою природою, неустойка (пеня, штраф) є видом забезпечення виконання зобов`язання.

Відповідно до пункту 8.2. договору, у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1. цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Позивачем здійснено розрахунок пені за період прострочення з 28.02.17 по 15.03.17 (по акту приймання-передачі природного за січень 2017), згідно якого, її розмір склав 10 989,19 грн.

Судом здійснено перевірку наданого позивачем пені та встановлено, що розрахунок пені здійснено правильно.

У відповідності до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Позивачем здійснено розрахунок 3% річних за період з 28.02.17 по 15.03.17 (по акту приймання-передачі природного за січень 2017), розмір яких слав суму 1 569,88грн.

Судом здійснено перевірку наданого позивачем розрахунку 3% річних та встановлено, що розрахунок 3% річних здійснено правильно.

Як вище встановлено судом, до прийняття рішення у справі, відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності.

Статтю 257 ЦК України, встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Згідно ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), встановлено спеціальну (скорочену) позовну давність в один рік.

Відповідно до приписів ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Пунктом 10.3. Договору, сторони погодили, що строк у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогами про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить п`ять років.

Позивач звернувся з даним позовом до суду 02.09.2019 року, тобто в межах збільшеного за домовленістю сторін строку позовної давності щодо стягнення пені та трьох процентів річних.

З урахуванням встановлених обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Доводи відповідача стосовно не доведення Позивачем дати сплати заборгованості та кількості днів прострочення платежу за які здійснено розрахунок пені та відсотків річних, спростовуються наданими у справу доказами, зокрема, банківською випискою по рахунку (а.с. 28-30) та розрахунком суми позову (а.с. 12).

Згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі

покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-79, 86, 91, 129, 231, 233, 238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Дніпровського Національного університету залізничного транспорту імені академіка В.Лазаряна (49010, м. Дніпро, вул. Лазаряна, буд. 2, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ) пеню у розмірі 10 989,19 грн., три проценти річних у розмірі 1569,88 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення

Повне рішення складено 06.11.2019.

Суддя О.В. Ліпинський