ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"01" листопада 2019 р. м. Київ Справа № 911/2668/19

Суддя Бабкіна В.М., розглянувши позовну заяву і додані до неї документи

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву (01032, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, буд. 50-Г)

до Фізичної особи-підприємця Сем`янівського Максима Олеговича ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 51456,86 грн. заборгованості з орендної плати згідно договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 141 від 22.04.2019 р., у тому числі - 40196,83 грн. основного боргу, 2068,89 грн. пені, 9177,50 грн. завдатку, 19,64 грн. інфляційних втрат,

встановив:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява № 30-10/8592 від 22.10.2019 р. (вх. № 2774/19 від 28.10.2019 р.) Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву до Фізичної особи-підприємця Сем`янівського Максима Олеговича про стягнення 51456,86 грн. заборгованості з орендної плати згідно договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 141 від 22.04.2019 р., у тому числі - 40196,83 грн. основного боргу, 2068,89 грн. пені, 9177,50 грн. завдатку, 19,64 грн. інфляційних втрат.

Подана позовна заява не відповідає вимогам Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Згідно з приписами пункту 8 частини 3 статті 162 ГПК України позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Дослідивши подані Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву матеріали позовної заяви, суд встановив, що у переліку документів, які додаються до позовної заяви, зазначено лист № 30-05/2614 від 27.03.2019 р., в той час як фактично до позовної заяви № 30-10/8592 від 22.10.2019 р. (вх. № 2774/19 від 28.10.2019 р.), що надійшла до суду, додано лист № 30-06/2614 від 27.03.2019 р.

Поряд з цим, відповідно до п. 1 частини 1 статті 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Згідно з вимогами статті 172 Господарського процесуального кодексу України позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

До позовної заяви Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву на підтвердження направлення відповідачу позовної заяви додано, зокрема, опис вкладення у цінний лист від 24.10.2019 р., зі змісту якого вбачається, що відповідачу було надіслано: « 4. Копія договору оренди № 141 від 22.04.2013 р.» та « 5. Копія акта приймання-передачі в оренду нерухомого майна від 22.04.2013 р.», « 9. Копія листа РВ ФДМУ по м. Києву № 30-05/2614 від 27.03.2019 р.»

Проте, в додатках до позовної заяви, що надійшла до суду, містяться копії листа № 30-06/2614 від 27.03.2019 р., договору оренди № 141 від 22.04.2019 р. та акту приймання-передачі до договору оренди № 141 від 22.04.2019 р., що свідчить про надіслання відповідачеві інших листа, договору та акту приймання-передачі, аніж тих, що додані до позовної заяви.

З огляду на викладене, доданий позивачем опис вкладення у цінний лист від 24.10.2019 р. не є належним доказом, що підтверджує відправлення відповідачеві копії позовної заяви з доданими до неї документами, що надійшли до суду.

Окрім того, дослідивши подані Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву матеріали позовної заяви, суд встановив, що, всупереч п. 8 ч. 3 ст. 162 ГПК України, останні не містять відомостей щодо наявності оригіналів доданих до заяви копій документів у позивача або іншої особи чи відомостей щодо їх місцезнаходження.

Поряд з цим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Спеціальним законом, що регулює зазначені питання, є Закон України "Про судовий збір", статтею 2 якого визначено, що платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі - іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду, тобто позивачі. Відповідно до частини 1 ст. 3 вказаного закону, судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Таким чином, у даному випадку обов`язок сплати судового збору законом покладено на позивача - Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву.

Звертаючись з позовом до господарського суду Київської області, позивач не надав доказів сплати судового збору. Водночас, Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву було заявлено клопотання б/н, б/д (вх. № 20446/19 від 28.10.2019 р.) про відстрочення сплати судового збору, обґрунтоване відсутністю у позивача коштів, передбачених на сплату судового збору, у зв`язку з чим останній, посилаючись на ст. 8 Закону України "Про судовий збір", просив суд відстрочити сплату судового збору до набрання рішенням у даній справі законної сили.

Клопотання позивача обґрунтоване тим, що згідно з пунктом 15 Положення про Регіональне відділення Фонду державного майна України, затвердженого наказом Фонду державного майна України № 678 від 15.05.2012 р., Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву утримується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Слід зазначити, що приписами статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2019 р. становить 1921 грн.

Як встановлено у ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд вважає за необхідне зазначити, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону України "Про судовий збір", є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Як встановлено судом, позивачем до клопотання про відстрочення сплати судового збору не подано жодних доказів на підтвердження існування обставин, які б об`єктивно свідчили про неможливість позивачу виконати вимоги закону та сплатити судовий збір у встановленому законом порядку та розмірі.

Відповідно до вищевикладеного, враховуючи конституційний принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом (ст. 129 Конституції України), суд робить висновок про те, що клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає, та що позивачем не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі, що є підставою для залишення позовної заяви без руху на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 174 ГПК України.

Згідно з приписами частин 1 та 2 статті 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Поряд з цим, судом звертається увага позивача, що згідно з ч. 4 ст. 174 ГПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

З урахуванням наведеного, керуючись ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", п. 8 ч. 3 ст. 162, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 164, ч.ч. 1, 2 ст. 174, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

1. Клопотання Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву б/н, б/д (вх. № 20446/19 від 28.10.2019 р.) про відстрочення сплати судового збору залишити без задоволення.

2. Позовну заяву Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву № 30-10/8592 від 22.10.2019 р. (вх. № 2774/19 від 28.10.2019 р.) залишити без руху.

3. Запропонувати позивачу в строк до десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху усунути недоліки позовної заяви № 30-10/8592 від 22.10.2019 р. (вх. № 2774/19 від 28.10.2019 р.) шляхом надання доказів надіслання відповідачу копії вказаної позовної заяви та копій саме тих доданих до неї документів, які були направлені до суду; шляхом зазначення вірного переліку документів, які фактично додані до позовної заяви; шляхом надання відомостей щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до позовної заяви № 30-10/8592 від 22.10.2019 р. (вх. № 2774/19 від 28.10.2019 р.), а також шляхом надання доказів сплати судового збору за вказаним позовом у сумі 1921,00 грн.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала господарського суду оскаржується в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 04.11.2019 р.

Суддя В.М. Бабкіна